Справа № 503/1671/14-к
Провадження № 1-кп/503/1/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 09.04.2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серби Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого охоронцем Кодимської міської ради, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сураж Брянської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Серби Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 122 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Серби Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера за інвалідністю, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця с. Серби Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_9 , потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисник обвинувачених, зокрема померлого обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_13 , секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_14 ,

встановив:

Епізод № 1

08.04.2014 року близько 18.00 години ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували на ставку «Млаки», розташованому на околиці с. Серби Кодимського р-ну Одеської області, де зустріли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з якими вступили у сварку з причин законності використання потерпілим ОСОБА_10 зазначеного водного об`єкту, яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з одної сторони та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з іншої сторони обопільно наносили один одному ударів.

Припинивши вищевказану бійку, ОСОБА_4 , з метою помсти, зателефонував до своїх друзів та повідомив, що йому та ОСОБА_3 необхідна допомога, оскільки їх побили.

Через декілька хвилин до ставу «Млаки» прибуло декілька автомобілів з мешканцями с. Серби Кодимського р-ну Одеської області. Зокрема, серед інших осіб, до ставу прибули й ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на легковому автомобілі ВАЗ-2107 належному ОСОБА_6 , а ОСОБА_8 на власному мікроавтобусі автомобілі марки «Фольксваген».

Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відчуваючи перевагу у фізичній силі над ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , користуючись допомогою односельчан ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та бажаючи настання цих суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, підбігши до останнього, при цьому ОСОБА_6 схопив лопату, почали наносити удари руками та ногами по різним частинам тіла потерпілого ОСОБА_11 , в тому числі й по життєво важливим органам, а ОСОБА_6 наніс ОСОБА_11 також один удар держаком лопати, спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та подряпин обличчя, правого променевозап`ястного суглобу, правої нижньої кінцівки, перелому 6-7-8 ребер справа (згідно висновку судово-медичної експертизи № 20/40 від 29.04.2014 року).

Епізод № 2

В подальшому, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 припинивши бити ОСОБА_11 , продовжуючи свої злочині дії, 08.04.2014 року близько 18.10 години на березі ставу «Млаки», який розташований на околиці с. Серби Кодимського району Одеської області, помітивши, що ОСОБА_10 , намагається втекти до лісосмуги, що розташована на пагорбі біля вказаного ставу, почали його наздоганяти, в той час до них приєднались ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Наздогнавши останнього на іншій стороні лісосмуги, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 діючи умисно, з метою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень наздогнали його та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень почали наносити йому руками і ногами удари по різним частинах тіла, в тому числі й по життєво важливим органам, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів обличчя, закритої черепно-мозкової травми у форму струсу головного мозку, численних переломів кісток черепа обличчя, перелому передньої та задньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, уламкового перелому щелепової кістки, уламкового перелому носа зі зміщенням уламків, перелом 9-10-11 ребер зліва, розриву селезінки, забою підшлункової залози (згідно висновку судово-медичної експертизи № 25/37 від 29.04.2014 року).

Підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою

1) Водночас із цим суд визнає обвинувачення висунуте та викладене в змісті обвинувального акту (а.п.72-89 том 1) необґрунтованим в частині зазначення обставини того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «знаходячись в стані алкогольного сп`яніння», оскільки обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заперечували цю обставину, а натомість про наявність у останніх ознак алкогольного сп`яніння в своїх показах відзначав тільки потерпілий ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . В свою чергу інші свідки, зокрема ті з них, що були очевидцями прибуття на місце події ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 у своїх показах обставину наявності у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ознак алкогольного сп`яніння не підтвердили. У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися, серед іншого, на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Крім того, ч.4 ст. 17 КПК України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. В свою чергу положення ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням зазначеного вище суд вважає, що докази надані обвинуваченням не є достатніми і достовірними для того щоб суд прийшов до висновку про те, що обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на час діянь знаходились в стані алкогольного сп`яніння, а відтак ця обставина не знаходить свого доказового підтвердження і підлягає виключенню з обвинувачення, яке суд визнає доведеним;

2) Також суд визнає висунуте обвинувачення, що викладене в змісті обвинувального акту (а.п.72-89 том 1), необґрунтованим в частині зазначення у його змісті обставин того, що внаслідок обопільного нанесення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з одної сторони та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з іншої сторони один одному ударів « ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було спричинено легкі тілесні ушкодження (згідно висновків судово-медичної експертизи № 26/38 від 29.04.2014 року та № 27/36 від 29.04.2014 року)», оскільки у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 і ОСОБА_11 є потерпілими і пред`явлене обвинувачення за відповідним фактом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Водночас під час проведення в судовому засіданні, яке відбулось 08.05.2023 року (а.п.131-151 т6), допитів обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 судом із їх показів було встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0000208 від 09.04.2014 року було також пред`явлене обвинувачення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 за фактами нанесення ними, під час вище згаданої події, тілесних ушкоджень ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , за яким відбувалося судове провадження № 503/1508/14-к, зокрема за відомостями веб-порталу Судова влада України, які знаходяться у вільному публічному доступі, у згаданому судовому провадженні ОСОБА_10 і ОСОБА_11 було пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яке полягало в тому, що 08 квітня 2014 року, близько 18 години в с. Серби, Кодимського району Одеської області, на березі першого ставу «Млаки», обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , під час сварки, що переросла в біку, з потерпілими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, завдавали останнім чисельні удари руками і ногами в різні частини тіла, заподіявши потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та подряпин обличчя, забій правого яєчка, а потерпілому ОСОБА_3 , легкі тілесні ушкодження у вигляді подряпин волосистої частини голови, обличчя, крововиливів області поперек. Однак, ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 01.04.2015 року кримінальне провадження № 0000209 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ст. 125 ч.1 КК України було закрите у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення;

3) У змісті викладеного обвинувачення відзначено, що « ОСОБА_8 на власному легковому автомобілі марки «Фольксваген». Однак, в ході судового слідства встановлено як з показів самого обвинуваченого ОСОБА_8 так і показів потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , що транспортним засобом, яким пересувався ОСОБА_8 був мікроавтобус марки «Фольксваген» моделі Т4 білого кольору. Тому суд вважає, що зазначення у змісті обвинувачення визначення «легковий» автомобіль є необґрунтованим, а відтак при викладені обвинувачення, яке суд визнав доведеним, стосовно опису згаданого транспортного засобі підлягає зазначенню «мікроавтобус»;

4) Водночас при формулюванні обвинувачення в частині механізму початку нанесення ударів потерпілому ОСОБА_11 суд вважає необхідним виключити обставини про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 наніс даному потерпілому «один удар по спині ОСОБА_11 внаслідок чого останній упав на землю», оскільки свідок ОСОБА_18 , який був очевидцем згаданої події, у своїх показах зазначив, що не бачив хто першим із обвинувачених ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 ) ударив потерпілого ОСОБА_11 і від чого саме останній впав на землю, але бачив, що ОСОБА_6 наносив «удари» держаком, тобто у множині. Покази потерпілого ОСОБА_10 та інших свідків не містять в собі відомостей про обставини цієї події. Тому суд вважає необхідним при зазначені обвинувачення за цим епізодом обмежитись зазначеним вище формулюванням. При цьому, з приводу кількості ударів, які потерпілому ОСОБА_11 були нанесені потерпілим ОСОБА_6 з використанням держака лопати суд вважає необхідним не конкретизувати частину тіла в яку був нанесений удар і обмежитись зазначенням лише одного удару у відповідності до вимог ч.1 ст. 337 КПК України щодо меж висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта;

5) Суд також вважає необхідним виключити зі змісту доведеного обвинувачення за епізодом № 2 обставину того, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 «збили його з ніг» (мова про потерпілого ОСОБА_10 ) та обмежитись зазначеним вище формулюванням про те, що обвинувачені наздогнали згаданого потерпілого, оскільки самі обвинувачені у своїх показах заперечували пред`явлене їм обвинувачення, в тому числі і наведене формулювання щодо збиття потерпілого, а сам потерпілий ОСОБА_10 , як під час слідчого експерименту проведеного за участю 14.08.2014 року (а.п.190 том 4) так і під час свого допиту в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2022 року, відзначав про обставини згаданої частини події те, що «Коли вже вибігав із за захаращеної посадки, то зачепився та впав, і тут вони всі на нього, почали бити»;

6) Крім того, суд визнає висунуте обвинувачення, що викладене в змісті обвинувального акту (а.п.72-89 том 1), необґрунтованим в частині зазначення у його змісті та висновку відповідної експертизи № 25/37 (а.п.74-77 том 2) обставин того, що ОСОБА_10 в результаті нанесення йому ударів було отримано перфорацію нижнього-горизонтального відділу дванадцятипалої кишки, оскільки опитаний в судовому засіданні, яке відбулось 08.11.2022 року, спеціаліст зі спеціальних знань судової медицини лікар судово-медичний експерт ОСОБА_22 (а.п.229 том 5, 6-13 том 6) надав усну консультацію з питань, які виникли у сторони захисту та в суду, в якій пояснив, що на час проведення в Кодимській ЦРЛ першої операції ОСОБА_10 перфорації нижнього-горизонтального відділу дванадцятипалої кишки не було виявлено, останню було виявлено лише під час проведення другої операції в Одеської клінічної лікарні у м. Одесі, тому виникнення зазначеного імовірно пов`язане з ускладненням, яке виникло вже після першої операції.

Таким чином відсутні належні докази того, що «перфорація нижнього-горизонтального відділу дванадцятипалої кишки» виникло у потерпілого ОСОБА_10 саме безпосередньо внаслідок отримання ударів під час відповідної події або є віддаленим у часі наслідком (ускладненням) отримання ним тілесних ушкоджень, а не загальним станом здоров`я потерпілого не пов`язаним із подією кримінального правопорушення.

Водночас на уточнююче запитання суду спеціаліст ОСОБА_22 пояснив, що виключення «перфорації нижнього-горизонтального відділу дванадцятипалої кишки» із висновку експерта № 25/37 (а.п.74-77 том 2) не впливає на саме визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілим ОСОБА_10 саме як тяжких, оскільки інші тілесні ушкодження розрив селезінки, з крововтратою та ушкодженням внутрішніх органів при такій травмі дають підстави визначити ці тілесні ушкодження як тяжкі (проміжок запису фіксації судового засідання, яке відбулось 08.11.2022 року, в період з 01:08:00 до 01:08:50).

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому їм обвинувачені не визнали в повному обсязі. При цьому, не визнали і заперечували проти задоволення цивільного позову в кримінальному провадженні потерпілого ОСОБА_10 посилаючись на необґрунтованість заявлених ним позовних вимог, зокрема внаслідок відсутності доказів понесення ним відповідних матеріальних витрат.

Обвинувачений ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.п.209 том 2), тобто під час судового провадження, але за умов висловлення близьким родичем померлого сином ОСОБА_23 , у відповідності до пункту 5 ч.1 ст. 284 і положень ч.1 ст. 525 КПК України, заперечень щодо закриття кримінального провадження в частині його померлого батька та підтримання продовження кримінального провадження у відповідній частині для реабілітації померлого (а.п.212-214 том 2), то захисник адвокат ОСОБА_13 здійснював захист в порядку, передбаченому пунктом 6 ч.2 ст. 52 КПК України, та висловив заперечення вини померлого обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні пред`явлених йому кримінальних правопорушень.

Водночас із цим судом, у відповідності до вимог першого речення ч.3 ст. 285 КПК України, в судовому засіданні, яке відбулось 07.07.2023 року, було роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , а також захиснику померлого обвинуваченого ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_13 , наявність підстав для звільнення цих обвинувачених від кримінальної відповідальності за пред`явленим їм обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку давності, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 49 КК України. Однак, останні заперечували проти такого звільнення від кримінальної відповідальності, а тому суд у відповідності до положень другого речення ч.3 ст. 285 КПК України продовжив дане судове провадження в частині обвинувачення за ч.1 ст. 122 КК України в повному обсязі в загальному порядку.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні просив суд призначити обвинуваченим покарання максимально передбачене санкцією ч.2 ст. 121 КК України та підтримав у повному обсязі заявлений ним цивільний позов у кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце всіх судових (підготовчих судових) засідань, зокрема призначеного на 07.07.2023 року, був своєчасно належним чином повідомлений у відповідності до вимог ч.1 і ч.8 ст. 135 КПК України шляхом надіслання поштою відповідних судових повісток про виклик, про що свідчать численні рекомендовані відправлення наявні в матеріалах судового провадження (томи 3-6), в тому числі рекомендоване поштове відправлення № 981 із судовою повісткою про виклик в судове засідання призначене на 07.07.2023 року, яке повернуто відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із відміткою у довідці Ф.20 про відсутність адресата за адресою, що є єдиним відомим суду місцем проживання потерпілого ОСОБА_11 зазначеним у змісті обвинувального акту (а.п.73 том 1). При цьому, пункт 2 ч.3 ст. 56 КПК України відносить участь потерпілого у судовому провадженні до його прав, а не його обов`язку. Таким чином суд вважає, що ним були вжиті передбачені КПК України засоби виклику та сприяння явці даного потерпілого в судові засідання та, враховуючи те, що потерпілий у судові засідання не з`являвся, поштові повідомлення не отримував, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку про необхідність завершення розгляду кримінального провадження. Аналогічний за своєю суттю висновок викладений у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 219/10727/2013-к (провадження № 51-707км20), якого також дотримано в постановах від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к (провадження № 51-380км17), від 15 травня 2018 року у справі № 632/2055/15-к (провадження № 51-149км18), 27 червня 2018 року у справі № 757/666/17-к (провадження № 51-2244км18) та 01 червня 2022 року у справі № 466/6117/20 (провадження № 51-4896 км 21), та полягає в тому, що направлення поштою повістки про виклик є належним повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Висновки суду

Суд вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч.1, 121 ч.2 КК України, та вину обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, доведена, оскільки підтверджується встановленими судом обставинами на підставі сукупності належних і допустимих доказів, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- висновком експерта № 20/40 складеним за результатом проведення судово-медичної експертизи в період 10-29.04.2014 року (а.п.195-196 том 4), згідно якого у ОСОБА_11 мались наступні тілесні ушкодження: крововиливи і садна обличчя, правого променевозап`ястного суглобу, правої нижньої кінцівки, перелому 6-7-8 ребер справа. Вказані ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предметів з обмеженою контактуючою поверхнею можливо при механізмі травми як пояснив освідуваний, тобто при ударах кулаками і іншими предметами (лопатою). Виходячи із характеру крововиливов (синюшний колір), а також даних медичної документації вони завдані в строк до декількох діб до моменту освідування, тобто могли бути завдані 08.04.1014 р. Крововиливи і садна обличчя, кінцівок мають незначні, скороминучі наслідки, триваючі не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та не є небезпечними для життя і здоров`я в момент їх завдання. Переломи ребер справа (підтверджений рентгензнімками) не є небезпечними для життя в момент їх завдання та за критерієм тривалості заживання переломів більше 21-го дня і згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Суд відзначає, що висновок даної експертизи підтверджує не лише отримання потерпілим ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, але доказує і сам механізм їх завдання способом описаним у змісті обвинувачення визнаного судом доведеним. Крім того, висновок підтвердив можливість їх заподіяння саме 08.04.2014 року, коли саме відбувалася подія діяння зазначена у обвинуваченні пред`явленому обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за епізодом № 1;

- протоколом огляду предмету від 09.04.2014 року (а.п.184 том 4) предметом якого була штикова лопата, яка складається з металевої частини, яка має фрагменти фарби та покрита корозією, дерев`яний держак темно-коричневого кольору, кінець заокруглений. Металева частина підборної лопати з частиною в дужці лопати держака, дерев`яна частина відсутня.

Даний протокол підтверджує наявність держака (штикової лопати), яким згідно пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_6 наніс один удар потерпілому ОСОБА_11 і використання якої визнано можливим у вище зазначеному висновку судово-медичної експертизи;

- протоколом слідчого експерименту від 14.08.2014 року проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 (а.п.190 том 4), в ході проведення якого останній повідомив та показав на місцевості, яка була місцем вчинення кримінальних правопорушень за епізодами № 1 і № 2, серед іншого і обставини подій за епізодом № 1, які в свою чергу за своїм змістом відповідають показам наданим ним під час його допиту в судовому засіданні, які наведені у даному вироку нижче за текстом та стосуються обставин епізоду № 1;

- сукупністю показів наданих під час допитів в судових засіданнях потерпілим ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_18 , які є прямими доказами обставин отримання потерпілим ОСОБА_11 тілесних ушкоджень внаслідок нанесення йому ударів обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а також непрямими доказами показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 і ОСОБА_19 про обставини розвитку самої обстановки, яка існувала на місці події, на час їх перебування, зокрема після приїзду туди обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та безпосередньо перед подією нанесення ударів потерпілому ОСОБА_11 .

В свою чергу вина обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, доведена, оскільки підтверджується встановленими судом обставинами на підставі сукупності належних і допустимих доказів, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- висновком експерта № 25/37 складеним за результатом проведення судово-медичної експертизи в період 10-29.04.2014 року (а.п.191-193 том 4), згідно якого у ОСОБА_10 мались наступні тілесні ушкодження: а) крововиливи обличчя, ЗЧМТ у формі струсу головного мозку, множинні переломи кісток обличчя черепу перелом передньої і задньої стінок лівої верхньощелепної пазухи, уламкового перелому щелепової кістки, уламкового перелому кісток носа зі зміщенням уламків; б) перелом 9-10-11-го ребер зліва; в) розрив селезінки, забою підшлункової залози (підстави виключення «перфорації нижнього-горизонтального відділу дванадцятипалої кишки» судом було наведено у змісті даного вироку вище при викладенні підстав визнання частини обвинувачення необґрунтованою з врахуванням роз`яснень наданих суду судово-медичним експертом ОСОБА_22 ). Наявність множини обмежених за розмірами локальних ушкоджень (виниклих безпосередньо в місці прикладення сили) свідчить на користь предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Індивідуальних особливостей травмуючого предмета визначити не виявилось за можливе. Виходячи із матеріалів досудового дослідження, дані тілесні ушкодження могли бути завдані кулаками, взутими ногами та іншими предметами, яким могла бути лопата. Ушкодження описані в пункті (а) дійсного висновку, складають єдиний не розривний морфологічний комплекс Закритої черепно-лицевої травми (переломи передньої і задньої стінок лівої верхньощелепної пазухи, уламкового перелому щелепової кістки, уламкового перелому кісток носа, ЗЧМТ у формі струсу головного мозку не були небезпечними для життя підтверджені КТ і згідно п.2.1.1. а) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Пошкодження описані в п.1.б) дійсних висновків (множинні переломи ребер) підтверджені рентгензнімками за критерієм тривалості заживання ребер тягне розлад здоров`я більше 21-го дня і згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ушкодження описані в п.1.в) дійсних висновків (розрив селезінки, забій підшлункової залози) складають єдиний морфологічний комплекс закритої травми живота призвели до розвитку небезпечного для життя стану (підтверджені КТ картиною органів брюшної порожнини) і згідно п.2.1.2 2.1.3./л «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Виходячи із характеру ушкоджень, даних медичної документації, а також даних матеріалів досудового розслідування № 0000208 вони могли бути завдані 08.04.1014 р. при обставинах викладених в постанові (зміст якої зазначений у вступній частині висновку експерта). Наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді закритої черепно-лицевої травми, закритої травми органів грудної і брюшної порожнини отримати їх в результаті падіння з висоти власного зросту, а також в результаті о виступаючі тверді предмети малоймовірно. Ушкодження у ОСОБА_10 викладені в пункті 1.а.б.в.) дійсних висновків могли бути отримані в результаті нанесення множинних ударів потерпілому з великою силою руками, ногами та іншими предметами (лопатою) в різні частини голови і тулубу. Потерпілий міг знаходитись у вертикальному положенні обличчям до травмуючого предмета, а в подальшому в горизонтальному.

Суд відзначає, що висновок даної експертизи підтверджує не лише отримання потерпілим ОСОБА_10 тяжкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, але доказує і сам механізм їх завдання способом описаним у змісті обвинувачення визнаного судом доведеним. Крім того, висновок підтвердив можливість їх заподіяння саме 08.04.2014 року, коли саме відбувалася подія діяння зазначена у обвинуваченні пред`явленому обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за епізодом № 2, а також визначив малоймовірною можливість отримання цих тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту, зокрема при контакті з виступаючим твердим предметом;

- протоколом слідчого експерименту від 14.08.2014 року проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 (а.п.190 том 4), в ході проведення якого останній повідомив та показав на місцевості, яка була місцем вчинення кримінальних правопорушень за епізодами № 1 і № 2, серед іншого і обставини подій за епізодом № 2, які в свою чергу за своїм змістом відповідають показам наданим ним під час його допиту в судовому засіданні, які наведені у даному вироку нижче за текстом та стосуються обставин епізоду № 2;

- показами наданими потерпілим ОСОБА_10 під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2022 року;

- сукупністю непрямих доказів показів наданих під час допитів в судових засіданнях свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 про обставини розвитку самої обстановки, яка існувала на місці події, на час їх перебування, зокрема після приїзду туди обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , перед подією нанесення ударів потерпілому ОСОБА_11 та безпосередньо перед подією переслідування всіма обвинуваченими потерпілого ОСОБА_10 з подальшим нанесенням останньому ударів. При цьому, свідок ОСОБА_15 у своїх показах також відзначив, що ОСОБА_10 побіг на пагорб розташований біля ставка, а свідок ОСОБА_18 у показах відзначив, що вони (обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ), після того як залишили потерпілого ОСОБА_11 біля ставка, побігли на пагорб. Тобто, ці покази підтверджують факт здійснення обвинуваченими переслідування потерпілого ОСОБА_10 .

Для того, щоб забезпечити умови повноти дослідження доказів за яких не створювалось би враження про те, що покази потерпілого, свідків і обвинувачених, які суд визнав/не визнав доказами на підтвердження пред`явленого і визнаного судом доведеним обвинувачення, були вирвані із контексту і не відповідають дійсному їх змісту, то суд вважає за необхідне навести їх зміст в даному вироку у формі наближеній до викладення стенограми їх фіксації технічними засобами в судових засіданнях, а саме:

1) Покази потерпілого ОСОБА_10 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2022 року, згідно яких виходить, що 08.04.2014 року ним було зібрано людей для виконання робіт на ставу з прокладення труби до маточника. Після проведення зазначених робіт, ближче до вечора, вони приготували на місці їжу та сіли повечеряти, коли до них під`їхала машина з ОСОБА_3 , а Він попередив присутніх, що може бути конфліктна ситуація, бо між ними були натягнуті стосунки. До них підійшли ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_3 одразу у хамській і агресивній формі звернувся до них з приводу того, що вони там роблять. Ситуація розвивалась до конфлікту. Ми не пили, а вони (за текстом малися на увазі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ) видно було, що були на підпитку. Він запропонував ОСОБА_3 і ОСОБА_4 сісти разом з ними з`їсти, ухи випити по стаканчику вина і розійтися мирно. Однак, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 продовжили далі хаміти, погрожувати. Я відійшов трошки у сторону і присів, бо не хотів розвивати цю всю ситуацію. До мене підійшов ОСОБА_3 і я піднявся, а він ударив мене. Після чого я його вдарив. Тут підскочив мій брат ( ОСОБА_11 ) і вони з ОСОБА_3 покотилися вниз під греблю. В цей час до нього підскочив вже ОСОБА_4 , який вдарив його по спині лопатою, від чого остання зламалася, а вони почали битися. Потім Він взяв держак тієї лопати і побачив, що його брат бориться з ОСОБА_3 внизу, куди і Він стрибнув, де вдарив кілька разів ОСОБА_3 тим «обрубком» (за текстом мався на увазі зламаний держак лопати). На цьому ми розійшлися, піднялися на гору, де була тиха обстановка. ОСОБА_4 перед цим пішов до машини, а ОСОБА_3 за ним пішов. Їх машина стояла в метрах 50 до дамби, де вони знаходилися. Він сказав присутньому там «Павлюкові» (за текстом мався на увазі свідок ОСОБА_17 ) щоб той викликав поліцію і той телефонував, але в нього щось там не виходило. Було видно, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебуваючи у машини телефонують. Ситуація була така, що ми начебто розійшлись і конфлікт закінчився. Але побачили, що по дорозі-бетонці від тракторної бригади почали наближатися машини, які під`їздили до ставка. В цей час всі ті хлопці, що були зі мною залишились. Я, мій брат, ОСОБА_24 і ОСОБА_25 почали відходити від цього місця, по під греблю, подалі. Всі ті, хто приїхали, повискакували з машин, почали кричати і бігти в нашу сторону. Я побачив, що їх багато, десь чоловік до 10 їх було. Нас мало залишилося, бо вони пробігли тих, які залишились і ми їх не бачили, а ми тут у трьох були, бо ОСОБА_25 піднявся у гору дзвонити до поліції так як не міг додзвонитися, не було зв`язку. Я зрозумів, що ми в трьох не зможемо дати їм відсіч, а його машина стояла на другій дамбі ставка в метрах 150. Того я вирішив побігти туди, бо в нього у машині був електрошокер, хоча і несправний, але розраховував їм їх трошки при пугати. Коли почав відбігати в сторону машини, на відстані метрів 50-70, то почув крики, а повернувшись побачив як б`ють його брата і ОСОБА_26 . Там вже пішла конкретна бійка і він завагався, що робити, назад повертатись або бігти далі до машини. Але вирішив побігти до машини, щоб взяти з неї хоч би щось. Після того, від машини, бачив як б`ють брата ОСОБА_27 . Там «місиво» пішло, всі билися. Він почав бігти назад по під ставок, до того місця, де вони билися. Біля горбочка побачив, що всі ті, що били брата, біжать навпроти мене, на зустріч. Тому вирішив підніматися на гору по «прикрому» горбку, за яким посадка. В свою чергу та група людей пішла йому на переріз. Коли він добігав до посадки, то перечепився і побачив, що вони один за одним його наздоганяють на відстані метрів 10-15. Коли вже вибігав із за захаращеної посадки, то зачепився та впав, і тут вони всі на нього, почали бити чим попало і так після цього Він втратив свідомість і повернувся у свідомість лише в Одесі, де були операції і таке подібне.

На запитання прокурора: Ці події відбувалися близько 17-18 години, під вечір, але було ще світло і тепло, тому вдягнутий був легко по літньому. Прокладати трубу йому допомагали ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_26 , ОСОБА_30 і ще чоловік, але не пам`ятає його імені. Під час першої частини бійки, яка відбувалась, біля ставка, його першим ударив ОСОБА_3 , після чого підскочив його брат і вони зачипилися вдвох. Йому удар прийшовся в лоб кулаком ОСОБА_3 після того вони розійшлися, то було таке. ОСОБА_4 ударив його лопатою по спині в район плеч, лопата розлетілась, а вони один одного почали бити. Більше ніхто йому ніяких ударів в цій частині бійки не наносив. Їх розтягнули, вони пішли до машини. Від тракторної бригади під`їздили машини, а саме машина ОСОБА_6 червоного кольору і білий «бусик», чий саме не знає, але припускає, що можливо ОСОБА_8 . Хто саме повиходив з цих машин я, з відстані метрів 50, не бачив, але близько 10 осіб. З усіх людей, які були разом з ним, залишився тільки його брат, ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , який піднявся у гору щоб додзвонитися, бо не було зв`язку, а він намагався зателефонувати у поліцію, Він з самого початку намагався, але там поганий зв`язок. Коли я відбіг на 50-70 метрів, то побачив, що вони вже прибігли до них і вже почали бити його брата і ОСОБА_31 . Серед тих хто бив були ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_32 . Брат під час ударів в більшості лежав, у удари були руками і ногами, використання сторонніх предметів не бачив. Куди саме наносились брату удари не бачив, бо відстань була значна. Тоді ОСОБА_26 був там же, біля брата. Дубінський «получав», вони його били. ОСОБА_25 міг бачити, але підйом на гору метрів 100. ОСОБА_30 був біля його машини, бо коли це почалось, я йому сказав іти до його машини. Курка, ОСОБА_28 , ОСОБА_33 і чоловік на ім`я ОСОБА_34 залишились на місці, там де розпочиналося це все. Вони не могли бачити як спричиняють ушкодження його брату, бо там рви, а вони поперелякувалися і побігли хто куди. Діма і ОСОБА_33 , в них стояла машина УАЗ, скоріш за усе вони побігли до неї і уїхали. Курка і ОСОБА_28 почали втікати, забігли у річку. Під час другої частини бійки на горі після посадки до нього першим підбіг ОСОБА_3 , а за ним один за одним інші, зокрема ОСОБА_4 . Всі обвинувачені. Коли вибігав з посадки, на місцевості між посадкою і малиною, зачепився за якісь гіляки і впав на оброблений чернозем рілля. Від посадки в метрах 10-15 росла на городі малина і біля неї його били. В посадці були дерева, пеньків не було. Першим його в стоячому положенні, бо вже піднявся після падіння, ударив ОСОБА_3 , а потом інші хто куди, але хто і куди не може сказати, але поки стояв, то всі били його кулаками, а саме «…» (літературний синоніми «завзято» і «запекло» ) ОСОБА_35 і ОСОБА_36 , з криком, вериском, там стільки ненависті було. Всі били, хто куди, руками і ногами, бо я періодично падав і піднімався, на землі били руками і ногами, а потім я втратив свідомість, ОСОБА_3 бив, ОСОБА_4 бив, ОСОБА_37 бив, ОСОБА_5 бив, ОСОБА_35 бив.

На запитання захисника: Як його били на горі бачив його брат, і на досудовому розслідувані покази свідка ОСОБА_38 , більше ніхто не міг бачити. Ми з братом не пили, але вино було, може хтось з робітників приніс із собою. Сокири могла бути на місці події, бо для виконання робіт був різний інструмент, але як би у мене була сокира, то я би не біг до машини за зламаним електрошокером, а скористався нею. Першу частину конфлікту бачив ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 і ОСОБА_30 . Під час цієї частини я бився з ОСОБА_39 , а його брат з ОСОБА_40 . Після цього, вони «пошарпані» розійшлися. За наслідками цієї частини (за фактом події, яка була предметом судового провадження № 503/1508/14-к) я претензій ніяких не маю.

На запитання суду: За наслідками першої частини (за текстом малось на увазі коли ОСОБА_10 бився з ОСОБА_4 ) я претензій до ОСОБА_4 не маю. Маю претензії лише з приводу другої частини події, яка відбулась на горі, де мене били ОСОБА_41 , ОСОБА_4 , ОСОБА_37 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_42 , а бачили це його брат і ОСОБА_32 .

2) Покази свідка ОСОБА_15 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2022 року, згідно яких виходить, що з обвинуваченими і потерпілими його пов`язує те, що вони є односельчанами.

На запитання прокурора: ОСОБА_43 квітні 2014 році була бійка, дату не пам`ятає. Я тоді зробив свою роботу і після обіду пішов ловити рибу на перший ставок від села. На ставкові були люди близько 8 осіб, яких я особливо не знаю і кількість точно не пам`ятає. Серед присутніх там я упізнав ОСОБА_44 , брат був, його, там ОСОБА_45 . ОСОБА_10 я знав, бо Він тримав ставок. Вони там щось копали, робили, але я не знаю, що вони там робили. Я до них підходив, допомогти. Допоміг їм закопати траншею. Потім сіли за «стіл», полянку накрили. Присіли, перекусили, з ними просто посидів. Після того я вже рибу не ловив. О якій годині, це вже було, я не пам`ятаю. Потім приїхали хлопці почали щось там свариться, ругатися. До ставка на машині «іномарці», колір та чия не пам`ятаю, приїхав ОСОБА_46 і ОСОБА_47 , які говорили «Що Ви тут копаєте?!». Вони підійшли до ОСОБА_44 , почали сваритися. Тай, хлопці вже мали розвернутися, а ОСОБА_48 їх «послав» висловом «Ідіть к чорту!» і із-за цього почалась ця «заворушка». Почалась бійка. ОСОБА_48 бере «топорчик» і розмахує ним. Б`є ОСОБА_49 , обухом сокири в голову. Сварились, бо почали копати траншею. Потім їх розборонив його брат (за текстом мався на увазі брат ОСОБА_50 ОСОБА_27 ). І після цього ОСОБА_46 почав «кипошиться» - битися з ОСОБА_51 , а ОСОБА_52 почав битися з ОСОБА_53 . Вони ( ОСОБА_3 і ОСОБА_54 ) були в стороні позаду від мене, тому я не бачив хто кого і куди бив. Після того як ОСОБА_44 розбороняють з ОСОБА_53 , ОСОБА_48 вихоплює лопату «підборочну» і б`є ОСОБА_55 по хребту. І та лопата ламається. При цьому, ОСОБА_56 жодного удару ОСОБА_57 не наніс. Після ОСОБА_48 побачив, що там ОСОБА_46 б`ється з його братом, то ОСОБА_48 б`є ОСОБА_58 рази три по попереку, від чого той присідає, а він б`є його гострієм лопати між ніг. Чи наносив удари ОСОБА_59 я не бачив. Виходить, що потерпілі били обвинувачених. Потім вони розійшлись, ті собі почали телефонувати, а ті собі. ОСОБА_48 відходить, там в нього стояла машина на дамбі між першим і другим ставками. Я тоді на місці трохи випив алкоголю, так само ОСОБА_48 випив пів стаканчика вина. Там всі пили. Чи були ОСОБА_3 з ОСОБА_4 тверезі я не пам`ятаю. На уточнююче питання прокурора про надані ним на досудовому розслідувані покази за якими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 приїхали на підпитку, в стані алкогольного сп`яніння, уточнив, що «випивши» були, але не такі сп`янілі, що на ногах ледве трималися. По ним було видно, що вони трошки були випивши, але не до такого ступеня п`яні. І почалась бійка. ОСОБА_60 попросив його сходити до його машини і принести з неї електрошокер. Я пішов, але не знайшов його, а тут прибігає Він ( ОСОБА_60 ) дістає електрошокер, «потріщав» ним і кудись побіг на гору. Чому Він просив принести його електрошокер не знаю. Після того я пішов до своїх вудочок внизу ставка, де сидів. Дорогою я нікого більше не бачив. Сильно не помітив, але начебто до ставка ще хтось приїздив. Під час досудового розслідування на мене не тиснули. Щоб хтось ще завдавав тілесні ушкодження я не бачив.

На запитання захисника: ОСОБА_61 особисто бачив як ОСОБА_10 вживав спиртне, чи вживали обвинувачені особисто не бачив. Особисто бачив як ОСОБА_48 наносив удар між ноги Бурдейному. Особисто бачив в руках ОСОБА_62 був топор і особисто бачив, що Він наносив удари ОСОБА_63 .

На запитання суду: Від удару лопатою нанесеним ОСОБА_64 по спині ОСОБА_65 у тої лопати зламався держак. А потім Він ударив рази три ОСОБА_49 , який бився з його братом ОСОБА_51 , а після того як ОСОБА_41 зіскочив і присів, то Він йому ще декілька раз бив його між ніг гострієм того держака. Від удару нанесеного ОСОБА_66 сокирою ОСОБА_67 в голову у останнього пішла кров, з носа.

На запитання прокурора: Коли на початку ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підійшли до компанії, яка відпочивала, то не пам`ятає чи хтось пропонував їм присісти. Вони без мату просто підійшли і спитали «Що Ви тут робите?» і все. Нецензурну лайку вони не вживали. У ОСОБА_3 кров бачив тільки із носа, на лобі рани не бачив. На місці події з обвинувачених бачив тільки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_68 суд звертає увагу на те, що покази даного свідка суперечать показам наданим потерпілим ОСОБА_10 і свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_17 і ОСОБА_16 щодо виникнення конфліктної ситуації на місці події епізоду № 1 з приїздом туди ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які вели себе претензійно, конфліктне і агресивно у відношенні до братів ОСОБА_69 , зокрема ОСОБА_70 . Суд оцінює дану суперечність як наслідок суб`єктивного сприйняття поведінки обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Також викликають сумніви показах свідка ОСОБА_68 про обставину нанесення ОСОБА_10 ударів ОСОБА_3 в ділянку паху за допомогою зламаного держака від лопати, оскільки висновок експерта № 26/38 складений за результатом проведення судово-медичної експертизи в період 10-29.04.2014 року (а.п.197-199 том 4) не містить встановлення у обвинуваченого ОСОБА_3 ушкоджень у тій ділянці тіла. Натомість суд звертає увагу, що у змісті ухвали суду від 01.04.2015 року у судовому провадженні № 503/1508/14-к відзначено про отримання ОСОБА_4 , серед інших тілесних ушкоджень, забою правого яєчка. В свою чергу суперечність з приводу обставин використання ОСОБА_10 сокири і нанесення нею ушкодження ОСОБА_3 , а також обставин того кому саме наносились удари в ділянку паху, суд оцінює як наслідок відтворення у пом`яті обставин, які мали місце вже у тривалому часі (8 років тому). Водночас суд звертає, що сам механізм застосування ОСОБА_10 сокири у відношенні ОСОБА_3 , зокрема шляхом нанесення останньому удару в голову її обухом від чого у останнього було отримано ушкодження наслідком якого є кров, що потекла з носа, суперечить позиції навіть самої сторони захисту, згідно якої удар наносився гострієм рублячої сторони у голову ОСОБА_3 з отриманням останнім від цього рубленої рани. Взагалі покази даного свідка стосуються лише подій, які передували епізоду як № 1 так і № 2, та з приводу яких потерпілий ОСОБА_10 відзначив, що не має претензій до обвинувачених, зокрема до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , оскільки даний свідок залишив місце події після того як учасники події розійшлися та почали телефонувати і до приїзду на місце події обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а тому не містять відомостей про обставини подій безпосередньо епізодів № 1 і № 2. При цьому, з показів свідка ОСОБА_68 виходить, що обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 все ж були зовнішні ознаки поведінки, які давали підстави вважати, що останні перед цим вживали алкоголь.

3) Покази свідка ОСОБА_17 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2022 року, згідно яких виходить, що навесні у квітні місяці вісім років тому була бійка. На ставку прокладали труби до маточника і ОСОБА_71 його запросив допомогти прокопати траншею. Сам проживає в с. Лабушне. На ставок, який розташований в с. Серби, його близько обіду привіз на машині ОСОБА_72 і привіз труби. На ставку були ОСОБА_28 , з ОСОБА_73 двоє хлопців були, їх імен не пам`ятає, ОСОБА_60 і його брат, ще якийсь чоловік з ОСОБА_74 та сторож на ім`я « ОСОБА_75 », який охороняв цей ставок, ОСОБА_33 , а також хлопець якого суд перед ним допитував (мався на увазі свідок ОСОБА_76 ). Заплановану роботу виконали, траншею викопали. Потім варили уху і їли її. Потім, коли вони сиділи і їли, прийшов ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , які йому були знайомі, бо свого часу жив у с. Серби. Вони почали сваритися з ОСОБА_66 за ставок. Я пішов на гору дзвонити в міліцію, бо обстановка на місці була така, що мала статися бійка. Я не бачив, щоб ОСОБА_60 махав топором і комусь наносив удари, зокрема ОСОБА_77 . І не бачив, щоб ОСОБА_57 наносили удари. Не бачив, щоб ОСОБА_60 вживав алкоголь вино або горілку, але у хлопців було вино кілька літрів. Хлопці пили. Чи були ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на підпитку не пам`ятає. Не бачив, щоб ОСОБА_78 і ОСОБА_79 наносили удари. На уточнююче запитання прокурора про те, що на досудовому розслідуванні надавав покази про те, що разом із ОСОБА_28 розбороняв бійку пояснив, що розбороняв на греблі ОСОБА_62 із ОСОБА_53 відтягнувши їх один від одного. Крові у ОСОБА_62 і ОСОБА_4 не бачив. Після цього пішов на гору телефонувати і не бачив, що там було далі. Інших обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на місці події не бачив. Вже під час його підйому на гору його догнав ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , в метрах 150 від ставка, звідти ставка взагалі не було видно. Палесіка йому повідомив, що приїхали хлопці і там мали битися. Вони разом пішли до тока. Я додзвонився до ОСОБА_80 і ОСОБА_81 колишнього прокурора. В 102 не телефонував. Від тока його ОСОБА_72 відвіз додому в с. Лабушне. ОСОБА_48 і ОСОБА_4 не билися між собою, а «шарпалися». Нанесення ударів лопатою не бачив.

На запитання захисника: Чи була бійка після його уходу на гору не знає. На місці зі спиртного було сухе вино. Чи був ОСОБА_3 і ОСОБА_4 «під градусом» не може сказати.

На запитання суду: На досудовому розслідуванні я прочитав записаний слідчим протокол і розписався, ні яких зауважень до змісту у ньому не було. Що сказав, то так Він і записав, нічого зайвого.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_17 суд звертає увагу на те, що покази даного свідка підтверджують покази надані потерпілим ОСОБА_10 про обставини події на місці події у період часу, що передував епізоду № 1 та самому епізоду № 1, оскільки після цього даний свідок залишив місце події і не бачив обставин епізоду № 2. Взагалі покази даного свідка стосуються лише подій, які передували епізоду як № 1 так і № 2, та з приводу яких потерпілий ОСОБА_10 відзначив, що не має претензій до обвинувачених (за фактом події, яка була предметом судового провадження № 503/1508/14-к), зокрема до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , оскільки даний свідок залишив місце події після того як учасники події розійшлися та почали телефонувати і до приїзду на місце події обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а тому не містять відомостей про обставини подій безпосередньо епізодів № 1 і № 2. Про обставини приїзду на місці події інших учасників, обстановки на місці та початку подальшої бійки йому відомо виключно зі слів іншого свідка ОСОБА_16 . Також покази даного свідка узгоджуються з показами свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_16 , але є за обсягом меншими за покази про обставини події внаслідок залишення ним місця пригоди раніше. Водночас покази свідка ОСОБА_17 суперечать показам наданим свідком ОСОБА_82 щодо не конфліктності поведінки обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 при їх прибутті на місце події, а також не застосуванню потерпілим ОСОБА_10 сокири, зокрема у відношенні ОСОБА_3 . Суд оцінює згадані суперечності як наслідок суб`єктивного сприйняття поведінки обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та відтворення у пам`яті обставин, які мали місце вже у тривалому часі (8 років тому).

4) Показами свідка ОСОБА_16 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2022 року, згідно яких виходить, що

На запитання прокурора: був очевидцем конфлікту на ставку, який стався 08 квітня, але якого року вже не пам`ятає, можливо 2014 або 2015. На ставку тоді опинився, бо ОСОБА_48 попросив нас там установити стічну трубу, щоб перетікала вода. 07 числа ми домовилися, а 08 ми вирушили на ставок. Ми це було 5-6 осіб ОСОБА_17 (за текстом мова йде про свідка ОСОБА_17 ), брат ОСОБА_44 , який проживав в Сербах і до них потім під`їхав. З ОСОБА_73 двоє чоловік було, вони приїхали допомогати на УАЗіку, яких не знає. ОСОБА_83 там теж був. Потім вже підійшов на ставок охоронець. Ще був хлопець, який прийшов на ставок рибу ловити (за текстом мова йшла про свідка ОСОБА_15 ). Ми, це я і ОСОБА_83 , дісталися туди автомобілем ОСОБА_44 , а ОСОБА_84 (свідок ОСОБА_17 ) іншим автомобілем. Коли вже були на ставку приїхала машина Привезла труби (за текстом мова йде про ОСОБА_85 , який також привіз на ставок свідка ОСОБА_17 ). З`їхалися туди за часом десь в половину 10. Зробили роботу, ми там робили майже цілий день. І приблизно о 18 годині під`їхали на автомобілі два чоловіка, які йому не знайомі, хто вони такі. І до ОСОБА_62 за ставок, «Що ми тут робимо?!», «Що ОСОБА_71 робить на ставкові?!». Почалась сварка. ОСОБА_61 вирішив піти до ставка подивитись чи стікає вода. В цей момент почалась бійка. Ми вискочили і розборонили їх. Сюди-туди, час пройшов, потім під`їхали хлопці. Хто кому наносив удари я не бачив. ОСОБА_86 із ОСОБА_87 вони вже у «купі» були, а хто кому, що. Тобто, ОСОБА_86 і ОСОБА_48 з іншими хлопцями. Ми з « ОСОБА_25 » (свідок ОСОБА_17 ), повним дядьком, який там був, і іншими хлопцями відтягнули їх, а що там далі було я не знаю. Коли я підійшов відтягувати, то не бачив, щоб хтось комусь удари наносив або в їх руках топорів, лопат, ломів, труб, молотків. Серед присутніх в залі обвинувачених даний свідок не упізнав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , зазначив, що не пам`ятає, як виглядали ті дві особи. Після того як відтягнули, вони пішли до машини і подзвонили. Після чого приїхали машини «Жигулі» начебто червоного чи помаранчевого кольору і мікроавтобус начебто білого кольору. Вони приїхали від дамби до ставка на відстань 60-70 метрів. Приїхало десь біля десятка людей. В цей момент ОСОБА_88 каже «Давай лопати забираєм і тікаєм з відси!». Лопати були наші. Цей ОСОБА_26 стояв з краю. Бачив, що «набіглі» били ОСОБА_26 , це що я замітив. ОСОБА_61 з ОСОБА_29 взяв лопати і почав відходити до іншої сторони дамби, до села. ОСОБА_89 залишився ближче до них. До ОСОБА_90 вони вже потім підбігли, ми вже на село втекли і ми їх вже не бачили. Бачили лише як вони по дамбі побігли, бо ОСОБА_27 каже «Тікайте туди!». Тоді, на той момент, така була ситуація, що требо було втикати звідти. Втікали, бо люди агресивні. Вважали їх такими, бо бачили, які перші підійшли. По-перше, перші були у нетверезому стані, то ми зрозуміли, які другі прийшли, вони ж не дарма туди прийшли. Я б не сказав, що перші були взагалі п`яні, але були випивши, на підпитку. З їх сторони нецензурної лексики і лайливих слів до присутніх не було. Макогонюку лише адресувалось від них «Що Він тут робить?!». Я так зрозумів, що вони там «мальок» запустили (малося на увазі в ставок), але точно розповісти не можу. Тобто спір в них почався за ставок. А ми просто пішли допомогти, як людині, а не поїхали на «бойню» туди. Ми з ОСОБА_29 , потім, вже бігли і спинилися, десь біля ОСОБА_91 , коли на верхові за садком (з пів кілометра від ставка, не менше) зустріли ОСОБА_17 , там, бо Він пішов дзвонити в міліцію. І з ОСОБА_17 попрямували в сторону «Серебрянського переїзду». ОСОБА_17 по дорозі розповідав, що не міг додзвонитися, Він викликав машину з ОСОБА_73 і нас в ОСОБА_92 відвезли. Назад ми не повертались. Чули крики, гвалти, Він каже «Не вертаємось, бо нас там порубають» і все на цьому скінчилось. Я особисто не бачив, щоб хтось комусь наносив удари. Тільки бачив, як вони у канаві починали битися, а хто затіяв я не бачив і не можу сказати той чи той.

На запитання захисника: ОСОБА_61 не можу сказати чому ОСОБА_17 дзвонив прокурору, а не в міліцію, може тому, що Він на той момент держав там в оренді теж ставок. Якось там ставки були розділені. Нас цей чоловік попросив ОСОБА_71 , робити. А хто там ще тримає ставки я не можу сказати. Може син прокурора тримав, я не знаю. ОСОБА_93 » (обмовка, на справді мався на увазі ОСОБА_94 ) не казав чи є в нього документи на ремонт ставка, дозволи. Ми про це не говорили, бо ми пішли просто як людині допомогти, прокопати траншею, а до документації я ніякого відношення не маю. Я хлопців на запах із роту не нюхав, але видно було, може хлопці були «втомлені», може вони з роботи їхали, звідки я знаю. Сказати точно, що вони були п`яні, не можу. У нас спиртного не було, я не «п`ючий», там серед нас були такі хлопці, що переважно не «п`ють». Конфліктна ситуація виникла, по чуткам, з приводу того, що когось побили раніше, а кого я не можу стверджувати. Це від сторонніх осіб, з їх села. Мабуть тому, я так думаю, моя думка така, але стверджувати я не можу. О це те, що я чув від їх односельчан. На горі я ніякої бійки не бачив. І не бачив як били брата ОСОБА_10 .

На запитання суду: Тілесні ушкодження бачив у «повненького дядька», якого відтягували, на обличчі. Може руку роздер.

На запитання прокурора: На місці сокири мали бути, але що б ОСОБА_10 комусь наносив удар сокирою не бачив.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_16 суд звертає увагу на те, що покази даного свідка підтверджують покази надані потерпілим ОСОБА_10 про обставини події на місці події у період часу, що передував епізоду № 1 та самому епізоду № 1, оскільки після цього даний свідок залишив місце події і не бачив обставин самого епізоду № 2. Взагалі покази даного свідка стосуються лише подій, які передували епізоду як № 1 так і № 2, та з приводу яких потерпілий ОСОБА_10 відзначив, що не має претензій до обвинувачених (за фактом події, яка була предметом судового провадження № 503/1508/14-к), зокрема до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , оскільки даний свідок залишив місце події після того як учасники події (яка була предметом судового провадження № 503/1508/14-к) розійшлися та почали телефонувати і до приїзду на місце події обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а тому не містять відомостей про обставини подій безпосередньо епізодів № 1 і № 2. Однак, водночас покази даного свідка ОСОБА_16 містять підтвердження фактів зміни психологічно врівноваженої ситуації на агресію з приїздом туди ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у відношенні ОСОБА_10 та підвищення небезпеки з приїздом на місце події інших учасників та самого їх агресивного настрою. Крім того, даний свідок вважав, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 все ж, на його погляд, перебували в стані алкогольного сп`яніння. Також покази даного свідка узгоджуються з показами свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_17 . Водночас покази свідка ОСОБА_16 суперечать показам наданим свідком ОСОБА_82 щодо не конфліктності поведінки обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 при їх прибутті на місце події. Суд оцінює згадані суперечності як наслідок суб`єктивного сприйняття обставин.

5) Покази свідка ОСОБА_18 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 24.06.2022 року, згідно яких виходить, що

На запитання прокурора: в квітні 2014 року, число не пам`ятає, час доби після обіду, я йшов з пасіки і побачив ОСОБА_95 і ОСОБА_96 і хлопці, якісь там були, зараз вже не пам`ятає хто саме. Вони на ставкові воду проводили у маточник. Підійшов до них, поздоровкався. Йому сказали, що треба допомогти. Поклали труби, засипали їх. ОСОБА_48 каже треба юшку зварити, посидимо, вип`ємо. Каже присядеш, стаканчик вина вип`єш? ОСОБА_61 сказав, що пити не буду. Варили юшку, сіли її пити. Приїхали хлопці ОСОБА_97 і ОСОБА_98 . Вони про щось почали спорити з ОСОБА_99 . Почали «потасовку», туди-сюди, один одного турляти. Потім почалася бійка. Він розбороняв ОСОБА_100 з ОСОБА_66 , а потім ОСОБА_101 . Потім приїхали ще інші хлопці, почали міліцію викликати. Пішла «потасовка», почали свариться. Приїхав ОСОБА_102 на своїй «сімці» (ВАЗ 2107), ОСОБА_36 , ОСОБА_103 і ОСОБА_32 . Тоді бійки не було, основної бійки не бачив, бо пішов до дому, тому, що там було далі, я не знаю. Вони приїхали, прибігли під ставок. Володю почали турляти. Всі хлопці підбігли до ОСОБА_27 . Вони підбігли не до ОСОБА_27 , а до нас, бо ми йшли з ОСОБА_104 і іншим ОСОБА_104 по під берегом. Вони підбігли до нас, ОСОБА_105 . До ОСОБА_27 підбігли ОСОБА_35 , ОСОБА_37 , ОСОБА_36 , ОСОБА_41 , і ОСОБА_56 , вони всі підійшли. І ОСОБА_42 . До нього підійшов ОСОБА_103 і ОСОБА_32 . Решта підійшли до Володі. ОСОБА_95 не було, бо Він пішов вздовж ставка. Коли вони підійшли до ОСОБА_27 вдарили, я не бачив хто, бо ми з ОСОБА_106 і ОСОБА_107 говорили у стороні. Я бачив, що ОСОБА_27 лежав на землі. А хто ударив я не бачив. Я не бачив хто першим Володю ударив. Там була «потасовка». Там був ОСОБА_56 , був ОСОБА_36 , був ОСОБА_42 , ОСОБА_97 , ОСОБА_108 ( ОСОБА_109 ) я не бачив. А потом вони почали Володю бити на землі. Ногами і руками били. І у них держаки були. У ОСОБА_110 був у руках. ОСОБА_42 наносив удари держаком і мене хотів ударити держаком. У ОСОБА_111 , начебто, в руках був держак. Да, був. У ОСОБА_58 з ОСОБА_39 нічого не було в руках. Вони руками і ногами. Бійка тривала хвилин 5-7. Після цього я пішов до дому. ОСОБА_112 вони лишили Володю і побігли на горбок на гору від ставка. Я розвернувся і пішов до дому. Я допомогу ОСОБА_79 не надавав, Він лежав в стороні від нього на траві. Я розвернувся пішов до дому. Під час першої бійки, біля місця, де юшку їли, у ОСОБА_50 сокири не було. Скільки разів ударили ОСОБА_90 я не бачив.

На запитання захисника: Біля ОСОБА_27 були ОСОБА_41 , ОСОБА_56 , ОСОБА_36 і ОСОБА_42 покійний. Я не бачив хто саме ударив ОСОБА_90 , але Він стояв, а коли вони підійшли до нього, то Він впав на землю. Як же Він на землі опинився?! ОСОБА_61 ж не буду дивиться хто і як його вдарив. Я стояв за ОСОБА_113 (за текстом мався на увазі ОСОБА_103 ) і ОСОБА_114 (за текстом мався на увазі ОСОБА_115 ). Я бачив, що Він (за текстом мався на увазі ОСОБА_116 ) валявся на землі. Я бачив як ОСОБА_41 з ОСОБА_56 вципилися у Володю, а хто бив його не бачив. ОСОБА_61 не знаю від чого ОСОБА_27 впав, чи його вдарили або турнули, але лежав Він на землі. Після цього я розвернувся пішов до дому, а хлопці побігли на гору. Хто бив ОСОБА_90 я особисто не бачив, бачив хто біля нього стояв. Особисто бачив як на початку події били ОСОБА_65 і ОСОБА_58 , бо я розбороняв. Як били ОСОБА_50 я особисто не бачив. Бачив, що ОСОБА_117 турнули і біля нього було четверо чоловіків, була «патасовка».

На запитання потерпілого ОСОБА_10 : Першими підбігли ОСОБА_41 і ОСОБА_56 до ОСОБА_27 . Потім до мене підійшли ОСОБА_103 і ОСОБА_32 . Після того як хлопці лишили Володю вони побігли на гору, серед них були ОСОБА_56 , і всі інші.

На запитання прокурора: ОСОБА_118 на горбок вибіг ОСОБА_36 , а потім всі інші хлопці почали підніматися, ОСОБА_35 , всі хлопці присутні в залі, ОСОБА_42 покійний так само побіг за ними. Чого вони побігли на гору я не знаю. У ОСОБА_111 в руках був держак. ОСОБА_42 махав держаком, а були удари ним чи ні, я не бачив.

На запитання суду: Після того як до ОСОБА_90 наблизилась група з чотирьох чоловік я не бачив на ОСОБА_119 тілесних ушкоджень.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_18 суд звертає увагу на те, що покази даного свідка підтверджують покази надані потерпілим ОСОБА_10 про обставини події на місці події у період часу, що передував епізоду № 1 та під час самого епізоду № 1, оскільки після цього даний свідок залишив місце події і не бачив обставин самого епізоду № 2, але бачив як обвинувачені залишивши біля ставка потерпілого ОСОБА_11 побігли на пагорб, де відбувалися обставини епізоду № 2. Водночас покази свідка ОСОБА_18 суперечать показам наданим свідком ОСОБА_82 щодо не конфліктності поведінки обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 при їх прибутті на місце події, а також не застосуванню потерпілим ОСОБА_10 сокири, зокрема у відношенні ОСОБА_3 . Суд оцінює згадані суперечності як наслідок суб`єктивного сприйняття поведінки обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та відтворення у пам`яті обставин, які мали місце вже у тривалому часі (8 років тому). Водночас ту обставину, що свідок ОСОБА_18 не бачив самого механізму нанесення ударів обвинуваченими потерпілому ОСОБА_11 суд вважає наслідком того, що тіла обвинувачених фактично закривали собою йому огляд, тому цей свідок бачив саме падіння потерпілого ОСОБА_11 на землю. При цьому, свідок ОСОБА_18 у своїх показах відзначав, що удари обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_11 все ж наносились, хоча самого механізму цього нанесення Він і не здатний відтворити;

6) Покази свідка ОСОБА_19 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 16.09.2022 року, згідно яких виходить, що

На запитання прокурора: ОСОБА_61 був на ставку «Млаки» за межами с. Серби з Борею, допомагав, Він там хотів маточники наповнити водою, оце ми там були допомагали. Ми приїхали о 10 ранку. Мене туди запросив ОСОБА_60 . Там був ОСОБА_120 , і ОСОБА_121 , яких я вперше бачив, загалом 6-7 осіб. Приїхали два хлопця, один із них був обвинувачений ОСОБА_3 (даний свідок в судовому засіданні вказав на нього, як присутнього в залі судового засідання), іншого я не знаю, і почали сваритися. До їх приїзду ми алкоголь не вживали. Хлопці приїхали на машині. Після цього почали сваритися. Знає по чуткам, що ОСОБА_122 забрав ті озера, а люди робили в «складчину» на ті озера, запустили туди рибу, по словам людей. Малі діти приходили на рибалку, а Він їх ображав. Із-за цього, як Він, зрозумів, був конфлікт. Я не бачив, щоб вони «дралися». Я зрозумів, що треба «робити ноги». Сам ОСОБА_122 сказав, якщо якась ситуація, то « ОСОБА_123 , і не обертайся». Оце я так зробив і все. Тобто, коли почалась сварка, я пішов собі і всі пішли. Піднявся на гору, бо зрозумів, що тут будуть конфлікти. Всі люди втекли. Боря сам створив конфлікт і спровокував людей. Якби я був батько, то теж пішов і «дав» йому. Я не бачив, щоб комусь завдавали ударів, бо зрозумів, що звідти треба іти.

На запитання захисника: ОСОБА_61 не бачив, щоб хтось з присутніх вживав алкоголь, уху їли, до того зварили її.

На запитання суду: Свідок ОСОБА_19 додатково вказав на присутню тоді на місці події людину, яка також присутня в залі засідань ( ОСОБА_3 , який був в захисній масці). Іншу людину, яка приїхала на місце події я не знаю. Серед продемонстрованих йому обвинувачених, які були присутні в залі засідань, в тому числі з опущеними з обличчя захисними масками, свідок ОСОБА_19 не упізнав іншу особу, яка була з ОСОБА_3 на місці події, зокрема в особі обвинуваченого ОСОБА_4 . Зазначив, що місце пригоди треба було залишати, бо хорошим це не закінчиться. З розмови, яка була на місці події, я зрозумів, що треба тікати. Нащо воно мені потрібно?! ОСОБА_124 мені розбили голову. Я втік і нічого не бачив. Там було стільки ОСОБА_125 і всі втекли. Звідти я пішов додому, в ОСОБА_126 , пішки, а туди приїхав машиною, ОСОБА_122 привіз, допомогти. ОСОБА_61 йшов до дому один. Того дня я тілесних ушкоджень на ОСОБА_127 та його браті не бачив, бо одразу втік. Знає, що між ними, ще до тієї події були конфлікти за ці ставки. Ті два хлопця спілкувались з ОСОБА_128 , а не з присутніми там людьми, які допомагали проводити роботи. Під час розмови їх тони не були підвищені. Я зрозумів, що місце треба залишати, бо до цього між ними були конфлікти. Він (за текстом мався на увазі ОСОБА_60 ) ображав дітей, я б сам прийшов би і зробив так само, як вони зробили. Яке Він (за текстом мався на увазі ОСОБА_60 ) мав право так робити?! Він мав спустити ставки і віддати людям те, що вони вложили, рибу, а Він вирішив все собі «прикарманити». Діти приходили рибу ловити, а Він їх ображав. Як це так можна?! ОСОБА_61 на їхньому місці зробив так же само. Чув, що там була бійка. Я допомагав ОСОБА_129 , але не погоджуюсь з їх діями. Попросили і я допоміг, бо попросили, а тепер стою тут.

На запитання прокурора: Крім тих двох осіб я більше нікого там не бачив поки був на місці.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_19 суд звертає увагу на те, що покази даного свідка підтверджують покази надані потерпілим ОСОБА_10 про обставини події на місці події у період часу, що передував епізоду № 1 та під час самого епізоду № 1, оскільки після цього даний свідок залишив місце події і не бачив обставин не тільки епізоду № 2, але і епізоду № 1, а також подій, які відбувались на місці і з приводу яких потерпілий ОСОБА_10 відзначив, що не має претензій до обвинувачених (які були предметом судового провадження № 503/1508/14-к), зокрема до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Покази даного свідка підтверджують виникнення конфлікту на місці події з приїздом туди обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Суд вважає необхідним навести обґрунтування причин своєї незгоди із запереченнями висловленими стороною захисту щодо обставин пред`явленого обвинувачення:

- щодо відсутності у обвинуваченні зазначення конкретного механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілим:

Суд звертає увагу на конкретні особливості умов діянь, які досліджувались у даному кримінальному провадженні. Так, суд бере до уваги, що діяння зазначені у змісті обвинувачення:

- вчинялися за кожним з двох епізодів не поетапно чи окремо по черзі кожним із обвинувачених, а їх одночасними діями;

- не однією особою, а групою осіб, а саме за епізодом № 1 чотирма обвинуваченими, а за епізодом № 2 шістьма обвинуваченими;

- тілесні ушкодження завдані не однією травмуючою дією, а множинними діями;

- сама подія нанесення ударів потерпілому ОСОБА_10 після його переслідування здійснювалась за умов відсутності навколо свідків, що саме по собі робить неможливим існування відповідних показів свідків.

За вище вказаних умов суд вважає, що навіть за умов, якщо свідки бачили сам механізм нанесення тілесних ушкоджень (чим саме наносились удари, в які ділянки тіла наносились удари, послідовність і кількість нанесення ударів, зокрема кожною з осіб, які їх заподіювали) потерпілому ОСОБА_11 , то відтворення цих обставин у пам`яті свідків, на думку суду, є саме по собі доволі нездійсненою метою внаслідок згаданої складності події.

Окремо суд звертає увагу на те, що допит свідків в судових засіданнях здійснювався в період з травня до вересня 2022 року, тобто понад 8 років після відповідної події кримінального правопорушення, що саме по собі негативно впливає на можливість відтворення свідками деталей останньої і пояснює їх стриманість при надані відповідей на питання стосовно цього під час допиту, за умов попередження їх судом про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, з метою утримання від надання недостовірних показів про ці обставини пов`язані не з умислом, а відсутністю впевненості про те, що вони досі можуть відтворити у пам`яті послідовність дійсних обставин, вже не кажучи про їх деталізацію.

- щодо відсутності у свідченнях наданих свідками обвинувачення показів про нанесення обвинуваченими ударів потерпілим:

Оцінюючі відсутність у показах свідків прямих свідчень щодо обставин нанесення конкретними обвинуваченими ударів потерпілим і самого їх механізму нанесення, то суд звертає увагу на те, що небажання дивитися як іншій особі спричиняються тілесні ушкодження є природньою і нормальною реакцією для людини, а тому очевидна захисна психологічна реакція на рівні підсвідомості очевидців стосовно сприйняття обставин відповідної події для збереження своєї психіки. за умов існування перед цим конфліктної ситуації і агресивного застосування фізичної сили учасниками події. Крім того, суд додатково звертає увагу на те, що на час допиту свідків від події, з приводу обставин якої проводився їх допит, минув значний проміжок часу (понад 8 років), свідки продовжували мешкати в громаді з обома сторонами діяння, що також має вплив на відтворення цими свідками відповідних обставин та природнє бажання людини не згадувати про насильницькі дії очевидцями яких вони були свого часу.

Загалом за результатом оцінки показів свідків суд звертає увагу на те, що переважна більшість учасників справи (потерпілих, обвинувачених і свідків) є односельчанами або мешканцями сусідніх населених пунктів, які наразі входять до однієї територіальної громади, тобто проживають в соціумі, який не може не мати у собі доволі тісних соціальних зв`язків та існування принаймні візуального контакту між ними, зокрема навіть поза межами їх волі, що певним чином пояснює стриманість і обережність у висловлюванні даними свідками відповідей на питання поставлені під час їх допитів, з метою не нашкодити відносинам, які склалися у них з цими учасниками процесу, за умов відповідної події, яка вже сталися і не може бути відвернена, а погіршення подальших стосунків між ними можливо уникнути за умов їх відповідної поведінки.

- щодо відсутності протоколу огляду місця події:

Суд відзначає, що за конкретних умов кримінального провадження відсутність протоколу огляду місця події не є обставиною, яка суттєвим чином впливає на здатність встановлення дійсних обставин справи (доказування) та можливості надання судом їх оцінки, оскільки дане кримінальне провадження стосується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121 і ч.1 ст. 122 КК України. Диспозиція згаданих норм створює необхідність встановлення фактів заподіяння тілесних ушкоджень, їх відповідного ступеня тяжкості та доказів вчинення цих дій відповідними особами. Тобто дані кримінального правопорушення не є предметними. В свою чергу місця подій у даному кримінальному провадженні є відкритою природньою місцевістю за межами населеного пункту, а тому проведення або не проведення її огляду, на думку суду, суттєво не впливає на можливість з`ясування дійсних обставин кримінальних правопорушень, які мають значення у даному кримінальному провадження.

- щодо наявності у обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 тілесних ушкоджень отриманих в результаті подій за фактом даного кримінального провадження:

Існуючи в матеріалах судового провадження підтвердження отримання обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, зокрема наявності у ОСОБА_3 садин волосяної частини голови, обличчя, крововиливи області попереку і обличчя (згідно висновку експерта № 26/38 складеного за результатом проведення судово-медичної експертизи в період 10-29.04.2014 року (а.п.197-199 том 4)) в результаті подій за фактом даного кримінального провадження жодним чином не спростовують обґрунтованості пред`явленого їм обвинувачення у доведеній частині, оскільки ці обставини були предметом судового розгляду в судовому провадженні № 503/1508/14-к, що підтверджує зміст ухвали суду від 01.04.2015 року оприлюдненої у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Тому правовим наслідкам отримання згаданих тілесних ушкоджень надавалась відповідна правова оцінка з врахуванням реалізації процесуальних прав потерпілих осіб у справах приватного обвинувачення.

- щодо доведеності обставин заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень за подією епізоду № 2:

За відсутності пояснень у показах жодного з обвинувачених про причини появи у потерпілого ОСОБА_10 відповідних тілесних ушкоджень, які мали утворитися 08.04.2014 року в проміжок часу між подією епізоду № 1 і моментом виявлення зазначеного потерпілого на пагорбі біля посадки (місце події епізоду № 2) у лежачому стані, то суд з врахуванням положень ст. 22 і 26 КПК України щодо змагальності і диспозитивності кримінального процесу вважає, що покази потерпілого ОСОБА_10 надані ним як на досудовому розслідуванні під час слідчого експерименту проведеного за його участі 14.08.2014 року (а.п.190 том 4) так і в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2022 року, є в розумінні ст. 85-86, 94 КПК України достатніми і достовірними доказами механізму їх спричинення обвинуваченими, який в свою чергу не спростований висновком експерта № 25/37 складеним за результатом проведення судово-медичної експертизи в період 10-29.04.2014 року (а.п.191-193 том 4) та згідно якого такі тілесні ушкодження отримати в результаті падіння з висоти власного зросту, а також в результаті контакту з виступаючими твердими предметами, малоймовірно.

В свою чергу опитаний в судовому засіданні, яке відбулось 08.11.2022 року, спеціаліст зі спеціальних знань судової медицини лікар судово-медичний експерт ОСОБА_22 у наданій консультації також відзначав, що у потерпілого ОСОБА_10 всі тілесні ушкодження у комплексі не могли утворитися від одного падіння з висоти власного зросту на пеньок, бо тоді треба було б падати декілька разів (проміжок запису фіксації судового засідання, яке відбулось 08.11.2022 року, в період з 01:05:16 до 01:05:22).

При цьому, свідок ОСОБА_18 в своїх показах відзначав, що всі з обвинувачених, а не лише обвинувачений ОСОБА_3 , після того як залишили потерпілого ОСОБА_11 на місці події епізоду № 1, вирушили на пагорб, куди перед цим попрямував потерпілий ОСОБА_10 . При рух останнього на пагорб відзначав у своїх показах і свідок ОСОБА_15 .

Іншого логічного і реалістичного пояснення обставин отримання потерпілим ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, які б ставили під достатній «розумний сумнів» версію зазначену в пред`явленому обвинуваченні, суд не знаходить.

Водночас суд зауважує, що місцем, де відбулась подія за епізодом № 2, була відкрита ділянка навколишнього природного середовища поза межами населеного пункту, яке в своїй переважній більшості є безлюдним, що саме по собі створює умови і пояснює відсутність очевидцев події, які могли бути свідками. Однак, водночас дана обставина і звужує коло осіб, які мали можливість вчинити відповідні протиправні дії, лише тими хто перебував у цей час у відповідній місцевості, а у даному випадку це обвинувачені.

Мотиви не врахування окремих доказів

1) Покази свідка ОСОБА_130 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 19.07.2022 року, згідно яких виходить, що обвинувачений ОСОБА_8 є його дядьком, братом його батька.

На запитання прокурора: 08 квітня 2014 року я перебував на роботі, роблю в таксі. Про бійку, яка відбулась в той день на ставках « ОСОБА_131 », мені нічого не відомо, нічого не знаю, чув, що була бійка. Мені тоді ніхто не телефонував і нічого не казав. Чув, що була «бійня», всьо, на «Млаках». Того дня я ні з ким не спілкувався з приводу бійки, зокрема по телефону. Приїхав таксист на вокзал і сказав, що на «Млаках» була бійка, всьо, більше нічого. Батько мені тоді за бійку не телефонував. На уточнююче питання прокурора з приводу того чому на досудовому розслідуванні повідомляв, що батько йому телефонував тоді за бійку відповів, що не знає. Цієї розмови не пам`ятаю.

На запитання суду: Надав покази, що під час досудового розслідування мене допитував як свідка слідчий, колись дуже давно. Я йому тоді повідомив, що я нічого не знаю і мене там не було.

2) Покази свідка ОСОБА_132 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2022 року, згідно яких показав

На запитання прокурора: якось вийшов на вулицю, під`їжджають до мене поліцейські і питають «Ви були на ставкові ?» (даний свідок знав, що на ставкові була бійка). Відповів, що ні і мені дали розписатись. Розписався, що я там не був, я вільний. Я на ставку, коли там була бійка, не був і мені з її приводу нічого не відомо.

На запитання захисника: ОСОБА_61 не знаю чому мене визначили свідком і вперше викликають до суду, відривають від роботи.

На запитання суду: Про бійку на ставку я дізнався на другий день після того. Коли та подія відбувалася я був вдома. Начебто тоді мобільний телефон у нього був.

3) Покази свідка ОСОБА_133 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2022 року, згідно яких виходить, що обвинувачений ОСОБА_7 є його старшим братом.

На запитання прокурора: Знаю, що мене викликали з приводу бійки, але мене тоді в селі не було. Про те, що була бійка знає від міліціонерів, які приїжджали до нього на пасіку на другий чи третій день і питали за неї. В мене пасіка у лісі, приблизно з 2 км до ставків, де була бійка.

Суд не враховує покази свідків ОСОБА_130 , ОСОБА_132 і ОСОБА_134 , оскільки дані докази не підтверджують і не спростовують фактів чи обставин, які мають значення для даного кримінального провадження та підлягають доказуванню, тобто вони не мають доказового значення для даного судового провадження.

4) Покази свідка ОСОБА_20 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 24.06.2022 року, згідно яких Він є двоюрідним братом обвинуваченого ОСОБА_3 .

На запитання прокурора: Пам`ятає, що бійка відбулась у квітні, але якого року вже не пам`ятає. Близько 15-16 години. Про бійку дізнався коли йому подзвонив його кум ОСОБА_135 і сказав « ОСОБА_136 приїжджай, бо нас убивають!». Я в цей час був вдома, впорався по господарству. Сказав приїжджати на ставок, у нас його називають « ОСОБА_131 ». Я відгукнувся на прохання і сам вирушив туди на своїй машині «Нива» білого кольору. Через хвилин 10-12 я туди дістався, може 20, дома одягся. Я під`їхав не на сам ставок. ОСОБА_61 приїхав не до самого ставка, а по верхній вулиці став автомобілем, там через городи ставок, я там став і вийшов. Побачив людей на дамбі першого ставка, скупчення людей. Я зійшов через городи вниз до ставка. Бачу піднімаються до гори ОСОБА_10 і ОСОБА_97 в сторону посадки. ОСОБА_10 я упізнав, бо наші батьки куми і я його знаю давно. Попереду йшов ОСОБА_46 , а за ним йшов ОСОБА_137 . Це відбувалось на відстані від нього метрів 400. Вони вдвох піднімалися, а інші люди залишились на дамбі. На дамбу я не попав зовсім. Я зійшов до ставка, до дамби другого ставка від села. До того скупчення людей я не підходив. На дамбі другого ставка були ОСОБА_138 з ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , які рушали їхати до гори «бусом» ОСОБА_8 марки «Фольцваген» Т4, куди пішов ОСОБА_141 . Я заскочив до них у «буса» і ми поїхали разом. Поїхали в ту сторону куди пішли ОСОБА_71 і ОСОБА_41 . Про що ми по дорозі розмовляли я не пам`ятаю. Зупинився «бус» приблизно в тому місці, де через посадку перейшли ОСОБА_71 і ОСОБА_41 . Я вийшов із «буса» з ОСОБА_139 , а ОСОБА_37 з ОСОБА_142 поїхали далі, ховати машину, бо вже, каже, міліцію визивали. Щоб не було проблем. Пішли в сторону до посадки через город. Бо туди пішли ОСОБА_71 і ОСОБА_41 . Прийшли туди, бачимо лежить ОСОБА_71 , а поряд сидить ОСОБА_41 . Чи був ОСОБА_71 у свідомості не знає, той не говорив, просто лежав, тяжко дихав. ОСОБА_41 сидів тримався за голову. На ОСОБА_143 ушкоджень не бачив, а у ОСОБА_58 текла кров із голови. Відстань між ОСОБА_40 і ОСОБА_128 була метра 2, сидів тримався за голову. Чи було те місце оране чи ні не пам`ятає, воно від посадки на відстані 5-6 метрів. Потім туди почали підтягуватися вся інша компанія. Коли підійшов, то спитав у ОСОБА_3 як той себе почуває, на що отримав відповідь «Та нічого, нормально». Тут вже хлопці піднялися, повідомили, що викликали міліцію. З приводу того, що сталося ОСОБА_3 йому нічого не казав. Разом з ним був ОСОБА_144 . Туди підійшов ОСОБА_89 і всі інші, хто був на дамбі , пам`ятаю, ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , вже покійний, вони там рибу ловили і мабуть викликали міліцію. Хто ще підійшов не пам`ятаю. З присутніх (мається на увазі в залі засідань) ОСОБА_147 підійшов, Він після операції ледве піднявся туди на гору. Бурдейний приходив. Здається був ОСОБА_42 . Бендас з ОСОБА_142 , здається, вже разом з міліцією, мені так здається, по моєму, прийшли. Хто з поліції був не знає, бо їх не знає. На місце приїздила «швидка». У ОСОБА_148 була розрубана голова, йому викликали. ОСОБА_71 лежав і важко дихав, тому і викликали. Швидку викликали для обох. Коли приїхала швидка, то ОСОБА_70 занесли в неї на ношах, а ОСОБА_41 мабуть сів сам, відзначив, що цього не пам`ятає. На момент коли я прийшов на місце події на горі біля ОСОБА_62 нікого, окрім ОСОБА_58 не було.

На запитання захисника: ОСОБА_61 на горі, де хлопці сиділи, бачив маленький топорик, біля ОСОБА_62 . Особисто бачив у ОСОБА_58 рублені рани на голові. Таких ран у нього було не багато 1 чи 2. Кров текла. ОСОБА_41 зі мною не говорив, просто тримався за голову і стогнав. Я не пам`ятаю хто викликав міліцію, але тоді говорили, що міліцію вже викликали. У ОСОБА_50 не було видно ніяких ушкоджень.

На запитання суду: ОСОБА_60 лежав вимастений у болото.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_20 суд звертає увагу, що його покази про те, що ОСОБА_60 на пагорбі наздоганяв обвинуваченого ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 і ОСОБА_8 діставались на той пагорб разом із ним і ОСОБА_21 на транспортному засобі суперечать показам свідка ОСОБА_18 , який показав, що обвинувачені після того як залишили ОСОБА_149 біля ставка всі побігли на пагорб, куди піднімався ОСОБА_60 . Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що покази свідка ОСОБА_20 з приводу того, що Він не підходив до побаченого з відстані скупчення людей у дамби ставка (місце епізоду № 1) спростовуються показами наданими обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , які відзначали про його присутність на місці події епізоду № 1 біля ставка. Також покази свідка ОСОБА_20 з приводу того, що Він піднімався на пагорб, куди бачив, що побігли ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , на «бусі» обвинуваченого ОСОБА_8 разом із обвинуваченим ОСОБА_5 і свідком ОСОБА_21 не підтвердили у своїх показах обвинувачені ОСОБА_5 і сам ОСОБА_8 , які у своїх показах відзначали, що коли поїхала на пагорб на «бусі» ОСОБА_8 , окрім останнього в ньому був ОСОБА_5 разом із свідком ОСОБА_21 , натомість про присутність у транспортному засобі свідка ОСОБА_20 взагалі не відзначали. Водночас обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що коли підходив до місця події епізоду № 2 на пагорбі бачив ОСОБА_20 стоячим біля сидячого ОСОБА_20 . У зв`язку з чим суд оцінює згадані суперечності як наслідок суб`єктивного відтворення у пам`яті обставин, які мали місце вже у тривалому часі (8 років тому). Водночас суд бере до уваги наявність у нього родинних відносин із обвинуваченим ОСОБА_3 , а також певні зв`язки із потерпілими братами ОСОБА_150 на рівні кумівства їх батьків. Покази свідка ОСОБА_20 не містять свідчень про обставини епізоду №1, хоча останній перебував на місці останнього, а щодо епізоду № 2 містять обмежені відомості, які в свою чергу містять значні суперечності із показами свідка ОСОБА_18 та навіть свідченнями обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Суд вважає за неможливе використовувати покази даного свідка як доказ для з`ясування дійсних обставин, які мають значення для даного кримінального провадження;

5) Покази свідка ОСОБА_21 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 24.06.2022 року, згідно яких виходить, що

На запитання прокурора: Подія була весною, десь у квітні місяці, близько 18 години. Мене ОСОБА_151 попросив зварити «лущівку» для лущення кукурудзи і я в нього вдома варив «лущівку». Тоді ОСОБА_152 хтось подзвонив на телефон і от ми сіли в його машину «бус» Фольцваген Т4 білого кольору і поїхали до цих ставків. Бендас сказав йому «Поїхали на ставки, там щось трапилось» і всьо, ми поїхали між 1-м і 2-м ставками. Ми їхали вдвох. Коли їхали на гору, то здибали ОСОБА_153 , він як переходив через чуже подвір`я, крайня хата як їхати до ставків, до дому. Він може через городи йшов. Ми навіть не ставали біля нього. Ми не доїхавши до другого ставка спинилися, там йшов цей чоловік (вказує на ОСОБА_50 ), я його не знаю, цей чоловік йшов крупним шагом, в руці тримав невеликий топор. ОСОБА_154 став «бусом» і крикнув до цього чоловіка « ОСОБА_155 ти пішов?!». Після цього той чоловік повернув по під ставок і спустився в долину. А ОСОБА_97 стояв на пагорбі, у нього лице було трохи в крові. Цей чоловік спустився до ставка. Я з ОСОБА_156 сіли в машину і проїхали між 1-м і 2-м ставками, розвернулися і до нас підійшов ОСОБА_157 і ОСОБА_158 , які сіли до них в машину. Ми розвернулися. Вони підійшли з першого ставка. Вони йшли з відстанню метрів 5 один від одного, вони йшли з першого ставка і доходили до другого ставка. Вони попросили підвести їх на гору. Ми під`їхали звідки ми заїздили, ми туди під`їхали, стали, вони пішли городами до ставків, до першої дамби. Ми з ОСОБА_159 поїхали на зад, вернулися, до дому їхали. Ми вернулися на зад, брат ОСОБА_8 ОСОБА_160 сидів і курив, там не далеко. Нам було видно його ОСОБА_161 . Ми під`їхали до нього взяли закурити, у ОСОБА_162 . Цигарки скурили і підійшла міліція. ОСОБА_154 пішов разом із міліцією, а я лишився біля ОСОБА_162 , з ними не ходив. Ми ще сіли закурили. Потім прийшов ОСОБА_154 , ми сіли в «буса», я поїхав доварив йому «лущівку». Бійку не бачив. ОСОБА_163 я на ставкові не бачив. Бачив ОСОБА_148 і бачив стояв автомобіль ОСОБА_164 біля першого ставка, по цю сторону річки. Про бійку нічого не чув, побилися хлопці тай побилися. ОСОБА_71 йшов між дамбами ставків спускаючись по під ставок, а ОСОБА_141 був на горі у нього лице було в крові. Між ними була відстань метрів 30. Підтвердив, що на продемонстрованому йому прокурором протоколі його допиту як свідка на досудовому розслідуванні 11.04.2014 року його підписи.

На запитання захисника: ОСОБА_61 не пам`ятаю чи ознайомлювався я з протоколом чи просто підписав його. Не пам`ятаю, було давно. Виправлень не було. Топор я бачив особисто не виходячи з машини.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_21 суд звертає увагу на те, що вони суперечать показам свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , згідно яких білий мікроавтобус, в якому свідок ОСОБА_21 разом із обвинуваченим ОСОБА_8 (володільцем цього транспортного засобу) прибув на місце події безпосередньо перед початком нанесення ударів (побиття) потерпілого ОСОБА_11 , а свідок ОСОБА_18 в своїх показах також відзначав, що одним із осіб, які підбігли до потерпілого ОСОБА_11 , був саме обвинувачений ОСОБА_8 , а в цей час до нього підійшов ОСОБА_103 і ОСОБА_32 . При цьому, свідок ОСОБА_21 у своїх свідченнях відзначав, що на час його приїзду разом із обвинуваченим ОСОБА_8 до ставка там вже стояв автомобіль обвинуваченого ОСОБА_6 , але свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_18 у своїх показах відзначали ту обставину, що червоний автомобіль «Жигулі сімка» (ВАЗ 2107) обвинуваченого ОСОБА_6 і білий мікроавтобус обвинуваченого ОСОБА_8 під`їхали до ставка в один проміжок часу. Крім того, потерпілий ОСОБА_10 в своїх показах також відзначав ту обставину, що бачив як по дорозі-бетонці від тракторної бригади почали наближатися машини, які під`їздили до ставка, а саме машина ОСОБА_6 червоного кольору і білий «бусик», чий саме не знає, але припускає, що можливо ОСОБА_8 . Узгодженість цих показів між собою у своїй сукупності ставить під сумнів відповідність показів наданих свідком ОСОБА_21 дійсним обставинам справи, оскільки за цих обставин свідок ОСОБА_21 мав бути очевидцем відповідних подій на місці, але свідок ОСОБА_21 зазначив, що бійки не бачив, а лише чув про неї зі слухів. При цьому, суд звертає увагу, що покази свідка ОСОБА_21 про ту обставину, що коли Він разом із обвинуваченим ОСОБА_8 під`їжджав до ставка, то потерпілий ОСОБА_10 із сокирою у руках пройшов біля них, а обвинувачений ОСОБА_3 стояв з ушкодженням на голові на пагорбі суперечить показам як свідка ОСОБА_18 так і показам обвинуваченого ОСОБА_5 , який відзначав, що бачив як ОСОБА_10 по під ставок тікав піднімаючись на пагорб, а за ним на переріз уздовж пагорба біг ОСОБА_3 . В свою чергу за показами всіх обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , після їх підйому на пагорб, було виявлено біля посадки. Таким чином покази свідка ОСОБА_21 стосовно наведених обставин викликають в суду недовіру до їх відповідності дійсним обставинам. Водночас в своїх показах свідок ОСОБА_21 відзначив, що свідка ОСОБА_18 зустріли разом із ОСОБА_8 під час під`їзду на мікроавтобусі останнього до ставків. У зв`язку з такою кількістю невідповідності у показах суд вважає за неможливе використовувати покази даного свідка як доказ для з`ясування дійсних обставин, які мають значення для даного кримінального провадження;

6) Такі документи як витяг з кримінального провадження № 0000208 (а.п.173 том 4), повідомлення про початок досудового розслідування від 09.04.2014 року за Вих. 59/1/2809 (а.п.174 том 4), постанову про призначення процесуального керівника від 09.04.2014 року (а.п.175 том 4), витяг з кримінального провадження № 0000211 (а.п.176 том 4), повідомлення про початок досудового розслідування від 09.04.2014 року за Вих. 59/1/2806 (а.п.177 том 4), постанову про призначення процесуального керівника від 09.04.2014 року (а.п.178 том 4), наказ від 06.05.2014 року № 138 «Про створення слідчо-оперативної групи для розслідування кримінального правопорушення за № 0000208» (а.п.179-180 том 4), постанову від 29.05.2014 року про об`єднання матеріалів досудових розслідувань № 0000208 і № 0000211 (а.п.181 том 4), рапорт від 08.04.2014 року зареєстрований в Журналі єдиного обліку Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області за № 563 (а.п.182 том 4), протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення зареєстрований в Журналі єдиного обліку за № 570 від 08.04.2014 року (а.п.183 том 4), постанову про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 09.04.2014 року (а.п.185 том 4), квитанцію про отримання на зберігання речових доказів від 18.06.2014 року за № 33 (а.п.186 том 4), постанову про залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи від 09.04.2014 року (а.п.187 том 4), постанову про залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи від 09.04.2014 року (а.п.188 том 4) та постанову про продовження строку досудового розслідування від 30.07.2014 року (а.п.189 том 4) суд оцінює виключно як процесуальні документи, які підтверджують здійснення відповідних процесуальних дій пов`язаних із дотриманням порядку початку проведення досудового розслідування та його подальшого проведення, але вони жодним чином не є доказами винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень у рамках даного провадження;

7) Висновок експерта № 26/38 складений за результатом проведення судово-медичної експертизи в період 10-29.04.2014 року (а.п.197-199 том 4), оскільки цей висновок стосуються тілесних ушкоджень завданих обвинуваченому ОСОБА_3 . У зв`язку з чим вони стосуються обставин, які були предметом судового провадження № 503/1508/14-к та внаслідок чого відповідні обставини зазначені у змісті висунутого обвинувачення були визнанні необґрунтованими та виключені судом зі змісту обвинувачення, яке суд визнав доведеним у даному судовому провадженні, про що судом було наведено у змісті даного вироку вище при викладенні підстав визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

8) Відеозапис (частково пошкоджений) з місця події (на диску, який зберігається на обкладинці тому 3), який є додатком до протоколу огляду події від 14.05.2021 року (а.п.94 том 3), який судом був досліджений шляхом його демонстрації в судовому засіданні, яке відбулось 16.09.2022 року (а.п.201 том 5), а також цей же запис (у непошкодженому стані), який судом був досліджений шляхом його демонстрації в судовому засіданні, яке відбулось 08.05.2023 року, із флеш носія в конверті (а.п.130 том 6). Суд вважає, що даний відеозапис не може бути доказом під час судового розгляду кримінального провадження у даному складі суду (під головуванням судді ОСОБА_1 ), оскільки згаданий відеозапис не є відеофіксацією проведення слідчої дії огляду місця події проведеного в порядку, передбаченому положенням першого речення ч.3 ст. 333 КПК України, а є відеофіксацією проведення судом у складі головуючого-судді ОСОБА_165 огляду на місці в порядку, передбаченому ст. 361 КПК України, тобто виїзною частиною судового засідання, яке відбулось 14.05.2021 року (а.п.90-93 том 3). В свою чергу пункт 16 ч.1 ст. 7 та ст. 23 КПК України передбачають безпосереднє дослідження доказів судом, а не дослідження дослідження доказів іншим складом суду;

9) Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 08.05.2023 року, згідно яких не пам`ятає якого саме числа, давно було, ОСОБА_47 приїхав з ОСОБА_166 і вони сиділи. Коли їхали, то бачили, що на ставу якісь земляні роботи проводились і вирішили поїхати туди подивитись. Приїхали, дивимось, вони там вже трубу викопали. Підійшли спитали «Що вони тут риють?», бо тут живемо, ні сьогодні так завтра буде дощ і змиє дамбу. Ну, ОСОБА_122 встає і в грубій формі каже «Вам, що мало?» і б`є його топорчиком, від чого я втратив свідомість, тому крім цього нічого не пам`ятаю. Потім, як виявилось, ОСОБА_56 подзвонив хлопцям. ОСОБА_61 вже вмився, бо був весь у крові. ОСОБА_167 побачив як ОСОБА_52 пішов до машини. І я побіг за ним, а коли наздогнав його, бо той вже стояв чикав його, то ОСОБА_52 ударив його електрошокером і все як в тумані, я нічого не пам`ятаю, я впав.

На запитання прокурора: Ніхто не телефонував, ми самі побачили, що ведуться роботи, коли проїздили «бетонкою» на машині ОСОБА_65 , я помітив. Коли приїхали дивитись, то залишили автомобіль між першим і другим ставками. Вони там вже відпочивали, трубу закидали, установили. Коли підійшов, то спитав «Що вони тут рили?». Там були два брати ОСОБА_10 і ОСОБА_45 , ОСОБА_24 був, інших не знає. Всього було 8-9 чоловік. За рік до того, ми були на ночівлі, це була неприємна подія, сіли собі юшку зварити, вони теж собі приїхали, ОСОБА_168 зламали переносицю. А тут ОСОБА_60 йому одразу тим топориком в голову. За рік до того ситуація була на іншому ставкові. Де взялися ці, ОСОБА_169 , ми зробили ставки. Був один удар мені, хіба багато треба. Я нікому удари не наносив. Потім пам`ятає, що коли впав з Володьою в річку, то ОСОБА_71 колов його держаком в пах. ОСОБА_27 мені наносив удари. Чи наносили удари в цей час ОСОБА_170 (за текстом мова йшла про ОСОБА_4 ) не бачив, кров попала в очі. І не бачив чи ОСОБА_171 наносив комусь удари. Я умився. Далі ОСОБА_172 подзвонив до хлопців, до кого саме не бачив. І хлопці тут, як тут. Кум покійний ОСОБА_42 «сімкою», втрьох приїхали, з ОСОБА_173 був ОСОБА_160 і ще хтось. Як раз коли вони під`їхали ОСОБА_122 пішов до машини нічого не кажучи. Чи ще хтось приїхав не бачив. Доганяв ОСОБА_50 з метою затримати, щоб не втік, а знову була б історія як рік назад, втече і все. Але той його вдарив з початку обухом топорика, а потім мабуть електрошокером. ОСОБА_71 казав, що якийсь не робочий електрошокер. А на що тоді його брати?! ОСОБА_174 його на городі, в метрах 4 за посадкою. Біля нього нікого більше не було. Потім прибігли, а хто не бачив, очі заляті були. Допомагав йому потім брат ОСОБА_175 , двоюрідний брат. Що в цей час робив ОСОБА_60 не бачив, може лежав. Потім туди всі прийшли, що сидять (вказує на інших обвинувачених присутніх в залі). Вова ОСОБА_41 був, потім прийшли ОСОБА_56 , ОСОБА_37 , ОСОБА_36 , покійний ОСОБА_146 прийшов. Багато поприбігало. ОСОБА_42 був. Чи був ОСОБА_176 не пам`ятає, мабуть не був.

На запитання захисника: Ми приїхали спитати чого вони риють там, от спитали на свою голову. Документів вони ніяких дозвільних не показували, так і сказали нам хто ми такі. Коли з Володьою ОСОБА_128 бився і ОСОБА_122 прибіг і почав його тикати тим гостреньким держаком в пах. На місце приїхало троє поліцейських, одних з них вже покійний ОСОБА_177 (мова за текстом про слідчого ОСОБА_178 ). ОСОБА_179 , яким йому наносились удари, бачив в посадці лежав. Звертався до правоохоронних органів з приводу нанесення йому ударів обухом топора в життєве важливі органи, але ніхто нічого не реагував. Лікування проходив у Кодимській поліклініці, потім в ОСОБА_180 зробили знімки, пігулки пив. Як на гору піднімався ОСОБА_54 не бачив.

На запитання суду: Кримінальне провадження, за результатом звернення щодо його побиття, закінчилось його закриттям, нічим. Ми сказали, що нічого не хочемо і закрили. Я після цього нічого не оскаржував.

На запитання прокурора: ОСОБА_61 не пам`ятаю з приводу відмови від обвинувачення. В ході досудового розслідування провели судово-медичну експертизу, якою було встановлено у нього легкі тілесні ушкодження. Справу спрямували в суд і тут ми відказалися.

На запитання суду: Пояснення щодо того звідки у потерпілих братів ОСОБА_69 взялись відповідні тілесні ушкодження в тому, що в них всі свої. Медексперт написала потерпілим такі ушкодження. Билися, але таких ушкоджень, переломів ребер, не могло бути. Може впав на пеньок. Після отримання від ОСОБА_62 удару топориком біля ставка піднявся за ОСОБА_128 на гору, бо по-перше був дуже злий, а по-друге побачив, що Він просто втече, і знову ми нікому нічого не доведемо.

На запитання захисника: ОСОБА_71 міг спричинити собі відповідні ушкодження при падінні.

Суд оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 за обставин події епізоду № 1 звертає увагу на його покази з приводу його почергової взаємної бійки з братами ОСОБА_150 на початку конфлікту, з приводу обставин якої потерпілий ОСОБА_10 не висловлював ніяких претензій під час судового розгляду (подія, яка була предметом судового провадження № 503/1508/14-к), а саме щодо тієї обставини, що після нанесення ОСОБА_10 йому удару сокирою ним було втрачено свідомість, тому крім цього нічого не пам`ятає до того моменту коли побачив наближення ОСОБА_10 до своєї машини і у цей час побіг наздоганяти його. Однак, ці покази обвинуваченого ОСОБА_3 суперечать показам потерпілого ОСОБА_10 і свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_18 , згідно яких втрати свідомості у обвинуваченого ОСОБА_3 тоді не було, а натомість були активні дії в участі у взаємній почерговій бійці, то з ОСОБА_11 , то з ОСОБА_10 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 відзначав про нанесення йому ОСОБА_10 ударів в ділянку паху за допомогою зламаного держака від лопати. Однак, висновок експерта № 26/38 складений за результатом проведення судово-медичної експертизи в період 10-29.04.2014 року (а.п.197-199 том 4) не містить встановлення у обвинуваченого ОСОБА_3 ушкоджень у тій ділянці тіла. Натомість суд звертає увагу, що у змісті ухвали суду від 01.04.2015 року у судовому провадженні № 503/1508/14-к відзначено про отримання ОСОБА_4 , серед інших тілесних ушкоджень, забою правого яєчка. Покази обвинуваченого ОСОБА_3 не містять в собі обставин, які б жодним чином пояснювали причини появи у ОСОБА_11 і ОСОБА_181 тілесних ушкоджень ні під час події епізоду № 1, а ні під час події епізоду № 2. При цьому, сам обвинувачений ОСОБА_3 в своїх показав відзначав, що побіг наздоганяти потерпілого ОСОБА_10 , тобто останній був на той час в рухомому стані, що вказує на його відповідний фізичний стан. А в подальшому потерпілого ОСОБА_10 було виявлено на пагорбі у посадки в лежачому стані аж до його поміщення в прибулу на місце карету «Швидкої допомоги», яка доправила його до лікарні, де в нього було діагностовано наявність тілесних ушкоджень, які були визначені судово-медичним експертом як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості. В свою чергу висловлене обвинуваченим ОСОБА_3 твердження про те, що тілесні ушкодження були визначені у потерпілих безпідставно судовим-медичним експертом, а фактично в них їх не було, суд не сприймає як обґрунтовані, бо згідно змісту самих висновків експертів (а.п.194, 196 том 4) вони ґрунтувались на результаті дослідження медичної документації, серед якої були рентгензнімки ОСОБА_11 та рентгензнімки і КТ (комп`ютерна томографія) ОСОБА_10 , що є вагомим обґрунтуванням дійсного існування відповідних переломів кісток і розривів внутрішніх органів. Перевірка факту надання експертом неправдивих висновків в рамках кримінального провадження за ст. 384 КК України не здійснювалось, оскільки відповідної заяви від обвинувачених, зокрема ОСОБА_3 , в порядку ст. 214 КПК України не подавалось. Тому таку позицію у показах обвинуваченого ОСОБА_3 суд оцінює виключно як обрану позицію побудови свого захисту від пред`явленого обвинувачення шляхом ухилення від надання показів і їх приховання під час допиту про відповідні обставини, які б його викривали у вчиненні кримінальних правопорушень, посиланням на втрату свідомості, а також шляхом викривлення дійсних обставин подій з метою внесення штучних суперечностей у обставини пред`явленого обвинувачення. Тому суд не приймає покази обвинуваченого ОСОБА_3 , як достовірний доказ про дійсні обставини даного кримінального провадження;

10) Покази обвинуваченого ОСОБА_4 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 08.05.2023 року, згідно яких в той час працював в Одесі і приїхав на вихідні. Їхали з ОСОБА_40 за селом і побачили ставку людей які, щось робили. Пішли подивитись, що вони там копають. Там сиділа компанія, два брати ОСОБА_182 ОСОБА_52 і ОСОБА_27 , і «…» (літературний синонім «найманці»), чи як вони там називаються, яких позбирав, вони там копали. Ми підійшли, де та компанія розпивала напої, напевно, по завершенню роботи. ОСОБА_41 був попереду, а я в метрах п`яти. І побачив, що ОСОБА_60 наніс ОСОБА_63 удар обухом топора в голову і той упав. Я йому сказав «Що ти зробив?!». Встали два «підлеглих» його, задерди куртку на голову, ті, що начебто розбороняли. ОСОБА_183 почав «вчитися карате» і я впав. Після цього я зателефонував і сказав, що нас убивають на ставку. Все, такі були справи.

На запитання прокурора: ОСОБА_43 2014 році це було, начебто 08 квітня. Крім братів ОСОБА_69 на ставку був ОСОБА_24 і ОСОБА_30 був, молодий пацан. Заставили працювати, дитина прийшла на ставок. Всього було 8-9 чоловік. Коли йшов в кроках п`яти позаду від ОСОБА_58 , то бачив як ОСОБА_60 підвівся і наніс один удар топором ОСОБА_63 по голові. ОСОБА_41 упав. Після цього ОСОБА_63 ударів більше ніхто не наносив. Він кинувся до ОСОБА_50 зі словами «Ти, що зробив?!». І цієї миті ті хлопці заламують йому куртку на голову і ОСОБА_60 наніс йому удар з ноги в підборіддя, від якого досі є шрам. А потім почав бити лопатою по хребту, разів п`ять. Може шість, я не пам`ятаю, і один в шию. Після чого я впав і втратив свідомість. Скільки часу пройшло до його приходу у свідомість не знає, як можна засікати час коли без свідомості. Коли прийшов у свідомість, здається, «поплентався» в сторону до машини. Ті люди там були, ОСОБА_148 не бачив. Більше до нього ті чоловіки не чіплялися. По дорозі знайшов телефон в кармані куртки і набрав першого хто попався ОСОБА_20 , в пам`яті телефонної книги. І сказав йому «Нас убивають!». Після того приїхали хлопці. ОСОБА_42 і ОСОБА_175 . ОСОБА_42 приїхав до ставка на «сімці» червоного кольору, а ОСОБА_175 залишив машину на «бетонці» і спустився городами. Хто був зі ОСОБА_173 не пам`ятає. Приїхали інші чи з ОСОБА_184 чи зі ОСОБА_173 не знає. Коли хлопці приїхали ОСОБА_54 залишився на місці, а ОСОБА_60 побіг до машини. Ще на місці залишився ОСОБА_30 , а ОСОБА_26 втік «у річку», через неї, у чагарник скрився. Там був УАЗ, ті хлопці, що були на ньому, сіли в УАЗ і уїхали, їх ніхто не торкався, без перешкодно. Далі я з хлопцями, які приїхали, підійшов до ОСОБА_90 . Хотів, щось «погане» зробити ОСОБА_79 , але не встиг, бо його ОСОБА_36 і покійний ОСОБА_42 забрали від ОСОБА_90 . Коли Він підходив до ОСОБА_90 , який був «добре випивший» і стояв із молотком. Я підійшов до нього поставив підніжку і турнув рукою, той впав і я відібрав у нього молоток. Щось хотів зробити, але ОСОБА_6 і ОСОБА_5 забрали мене від нього. Більше ніякі удари ОСОБА_79 не наносили. То, що в нього були зламані ребра ОСОБА_185 (за текстом малася на увазі судово-медичний експерт ОСОБА_186 ) написала. Я удари йому не наносив. Ніхто його не чіпав. Хлопці сказали «Не чіпай його, нащо воно тобі». Після того, як його відтягнули, Він так там і простояв на місці до приїзду працівників поліції Поряд біля стояли ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , далі ОСОБА_175 підійшов, ОСОБА_187 , по батькові не пам`ятає, ОСОБА_188 , ОСОБА_189 . Бориса я не бачив. ОСОБА_35 і ОСОБА_37 були там же, в низу, біля нас, на місці «скоєння злочину». ОСОБА_27 був тут же. ОСОБА_70 я не бачив. Потім пішли на гору, до посадки. Пішли глядіти ОСОБА_58 і ОСОБА_62 . Бо хтось побачив, що вони побігли туди, хто саме не пам`ятаю. Коли піднялись на горбок побачили, що лежить ОСОБА_52 і сидить ОСОБА_141 . ОСОБА_52 лежить на відстані 3-4 метрів від посадки ногами на північ, навіть північний-захід, ближче ногами до посадки. ОСОБА_3 від нього на відстані 1-1,6 метра. У ОСОБА_148 нічого в руках не було, Він обома руками тримався за голову, у ОСОБА_10 нічого не було, Він лежав. Туди вже тоді прийшли всі. Хто викликав швидку не пам`ятає. ОСОБА_61 з ОСОБА_190 не говорив. Коли піднялись на гору, то не бачив, щоб хтось комусь наносив удари.

На запитання захисника: Коли спустились з ОСОБА_3 до компанії бачив у них пляшку вина і були порожні пляшки. З приводу документів, то оце потерпілий ОСОБА_137 разом із своїм сином і ще там «пацанятами», приїхали з «дружками» «надубасили» за документи і все, це документи. Звернення до правоохоронних органів нічого не давали. Стверджувати, що ОСОБА_137 був у стані сп`яніння не можу. Оригіналів документів на підставі яких подано позов не бачив. Сокиру взяв ОСОБА_52 і ударив ОСОБА_3 . Електрошокер валявся, де Він його взяв не знаю, можливо в машині, куди Він ходив. Я не бачив як ОСОБА_60 перечепившись падав, бо був у долині, а посадка на горі. Міліція, яка приїхала огляду місця події не проводила. Де знаходився топорик і електрошокер не бачив, не буду розповідати. Вважає, що не один свідок не бачив, щоб я наносив удари ОСОБА_129 . ОСОБА_54 сам піднявся на гору потім спустився, сів в свою машину і сам поїхав в лікарню, щоб Він тримався за бік не бачив. Які тілесні ушкодження захтіли такі і написали. За фактом спричинення собі легких тілесних ушкоджень відмовився, бо ніякого сенсу в цих заявах не було. Ніяких ушкоджень ОСОБА_143 ОСОБА_191 і ОСОБА_79 я не спричинив, не встиг, бо мене відтягли.

На запитання прокурора: Коли приїхала швидка і міліція я був у ОСОБА_50 , не можу сказати хто першим приїхав.

На запитання представника потерпілого: ОСОБА_61 не оскаржував не реагування на свої заяви до вище стоячих правоохоронних органів, бо фінансово не був готовий їхати далі.

На запитання суду: Сам не наносив ударів братам ОСОБА_129 і не бачив щоб хтось їм наносив. Працівники швидкої спочатку прийшли з чемоданом, а потім з ношами, погрузили ОСОБА_44 на ноші і хтось ще з хлопців допомагав доправити його до машини. А ОСОБА_27 стояв, вони його не забирали, Він сів в свою машину. Нікого з обвинувачених не забирали, допомогу не надавали, нас ОСОБА_187 погрузив в свою машину і привіз в лікарню.

Суд відзначає, що покази обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що після нанесення йому численних ударів на початку конфлікту ним було втрачено свідомість, тому крім цього нічого не пам`ятає до того моменту доки не пішов до своєї машини телефонувати про допомогу суперечать показам потерпілого ОСОБА_10 і свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_18 , згідно яких втрати свідомості у обвинуваченого ОСОБА_4 тоді не було, а натомість були активні дії в участі у взаємній почерговій бійці, то з ОСОБА_11 , то з ОСОБА_10 . Покази обвинуваченого ОСОБА_4 не містять в собі обставин, які б жодним чином пояснювали причини появи у ОСОБА_11 і ОСОБА_181 тілесних ушкоджень ні під час події епізоду № 1, а ні під час події епізоду № 2. В свою чергу висловлене обвинуваченим ОСОБА_4 твердження про те, що тілесні ушкодження були визначені у потерпілих безпідставно судовим-медичним експертом, а фактично в них їх не було, суд не сприймає як обґрунтовані, бо згідно змісту самих висновків експертів (а.п.194, 196 том 4) вони ґрунтувались на результаті дослідження медичної документації, серед якої були рентгензнімки ОСОБА_11 та рентгензнімки і КТ (комп`ютерної томографії) ОСОБА_10 , що є вагомим обґрунтуванням дійсного існування відповідних переломів кісток і розривів внутрішніх органів. Перевірка факту надання експертом неправдивих висновків в рамках кримінального провадження за ст. 384 КК України не здійснювалось, оскільки відповідної заяви від обвинувачених, зокрема ОСОБА_4 , в порядку ст. 214 КПК України не подавалось. Тому таку позицію у показах обвинуваченого ОСОБА_4 суд оцінює виключно як обрану позицію побудови свого захисту від пред`явленого обвинувачення шляхом ухилення від надання показів і їх приховання під час допиту про відповідні обставини, які б його викривали у вчиненні кримінальних правопорушень, посиланням на втрату свідомості, а також шляхом викривлення дійсних обставин подій з метою внесення штучних суперечностей у обставини пред`явленого обвинувачення. Тому суд не приймає покази обвинуваченого ОСОБА_4 , як достовірний доказ про дійсні обставини даного кримінального провадження.

Суд додатково відзначає, що вище зазначена позиція обвинуваченого ОСОБА_4 відповідає позиції висловленій перед цим іншим обвинуваченим ОСОБА_3 , що на думку суду вказує на узгодженість побудови позиції сторони захисту;

11) Покази обвинуваченого ОСОБА_5 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 08.05.2023 року, згідно яких 2014 року 08 квітня, час точно не пам`ятаю, а десь після обіду близько 16 години, ми загружали сівалку, коли під`їхав тесть ОСОБА_171 і каже « ОСОБА_192 поїхали, бо подзвонили ОСОБА_193 , що наших хлопців б`ють на ставкові». Ми залишили чоловіка біля тракториста, щоб сів, а самі спустилися до ставків. Коли під`їжджали бачили, що там багато людей. ОСОБА_194 дав свій телефон і каже набирай голову сільської ради. Під`їхали, вискочили, сільський голова не бере, я знову набираю і в цей момент продовжував йти. Там хлопці одразу не втекли, бо думали давати «здачі». Коли ми приїхали, там один з них каже «Їх мало приїхало. Ми їм зараз дамо». Але коли наші почали на них «решитєльно наступати», двоє в машину сіли, а троє чоловіки на гору почали побігти. Я бачу, що не можу додзвонитися до голови, телефон склав. Бачу ОСОБА_194 тримає ОСОБА_55 , той з молотком. Я теж підбіг. Взяли його, Він викинув той молоток. В цей момент бачили як ОСОБА_60 біг на цей, коли я підходив, а ОСОБА_41 біг йому як на переріз уздовж гори. Тут під`їхав ОСОБА_37 , якому Він каже, що бачиш набили хлопців і запропонував « ОСОБА_195 під`їдемо до гори», бо немає ОСОБА_196 , не виднося, бо може бути біда якась. Сідаємо в автомобіль, поїхали по кругу до гори і видвинулися до посадки. Я підбігаю перший. А хлопці знизу почали бігти. ОСОБА_175 сидів коло ОСОБА_3 , той сидів тримався за голову. ОСОБА_48 лежав боком. Почали підходити хлопці ОСОБА_197 , ОСОБА_198 та інші. Швидку викликав покійний ОСОБА_189 . Після цього, знизу підійшли два міліціонери, ОСОБА_199 і ще один. Хочу звернути увагу на те, що так дійсно біля ОСОБА_44 лежав топор і шокер, але на них ніхто уваги не звернув, взагалі. Коли ОСОБА_44 забрали, то показували міліціонерам, що он лежить, але вони не звертали увагу на те. Я довго не був після цього, бо потім хлопці зателефонували, що не справляються самі на сіялці, і я сів на машину і повернувся назад.

На запитання прокурора: Це було 2014, 08 квітня, 15-16 година. Під`їхав ОСОБА_42 , коли Він був біля сівалки, і каже, що подзвонив ОСОБА_175 і сказав. ОСОБА_42 під`їхав сам. Там був я, ОСОБА_32 і ОСОБА_103 . Швець сказав «Їдемо, бо хлопців на ставкові б`ють». Їхали не довго, там відстань кілометра 2, хвилин 5. На під`їзді помітили скупчення людей біля ставка. Коли ми приїхали, там один з них крикнув «Та їх мало, зараз ми їм дамо!». Коли приїхали я не бачив де знаходився ОСОБА_97 , а потім побачив його бігучим на переріз ОСОБА_57 . Бурдейного я вперше побачив біля ОСОБА_149 на початку горбочку. Хлопці хутчіше побігли, бо я йшов і набирав по телефону голову сільради. Бачив там ОСОБА_26 , який перший втікав, у річку скочив. Зразу вони не тікали, але коли ми їм пригрозили, що вони тут безчинствують, то вони почали тікати хто куди. «Ми їх налякали просто. Потому, що ми на куражі були, ми хотіли їх порвати! Тому їх щастя, що вони втекли. Розумієте?! Порвати в тому смислі, що набити, якби вони не втекли». А цей чоловік (показує на присутнього в залі засідань потерпілого ОСОБА_10 ) накидав у ставок колючої проволоки і діти животи рвали в ставкові. Першим побіг ОСОБА_26 . Якісь люди сіли в УАЗ і поїхали. Я приїхав з ОСОБА_159 , ОСОБА_113 і ОСОБА_173 . Ми туди з низу під`їхали, а зверху під`їхав ОСОБА_175 «Нивою» білою. ОСОБА_27 був сам. ОСОБА_112 потім вже приїхав ОСОБА_197 і ці всі інші хлопці. Лопушанський здається був своїм «бусом», здається синього кольору, можливо «Мерс». Біля ОСОБА_65 був ОСОБА_42 . ОСОБА_61 не бачив щоб удари ОСОБА_143 хтось наносив, ніхто його не бив. ОСОБА_42 тримав ОСОБА_65 , бо той був «синій», в нього потім бачили на спині три синяки від молотка і від лопати теж все «покрумсано» було. ОСОБА_27 просто стояв, по ньому було видно, що Він «випивший» був. ОСОБА_27 це не ОСОБА_48 , Він набагато гарніше людина. Люди потім розповідали, що після того як Він потім спустився з гори з ним ще розмовляли, а потім Він сів в свою машину і уїхав. На гору я їхав з ОСОБА_159 , а не піднімався (пішки), бо лінувався йти. ОСОБА_37 приїхав з ОСОБА_140 . Поїхали на гору разом я, ОСОБА_37 і ОСОБА_176 . Дорогою нікого не зустрічали. Там дороги з півкілометра, об`їхали. На місці побачили силуети, підійшов по ближче і побачив, що лежить ОСОБА_41 , а біля нього другий ОСОБА_41 стояв. На той момент там були тільки ОСОБА_200 і я, а потім інші почали підходити. Інший ОСОБА_41 це ОСОБА_201 . ОСОБА_71 лежав в декількох метрах від посадки, а ОСОБА_97 в півтора метрах від нього сидів, тримався за голову. ОСОБА_116 підійшов з іншими хлопцями, які поступово підходили ОСОБА_37 , ОСОБА_194 , ОСОБА_197 , ОСОБА_198 , і інші написані, від ставка. ОСОБА_37 і ОСОБА_176 його залишили і поїхали, казали, що вони, щось варили. Коли я підходив ОСОБА_27 вже там був. Коли їхали не бачив щоб хтось комусь наносив удари. Я особисто нікому удари не наносив. Швидку викликав ОСОБА_189 , а хто викликав поліцію, не буду казати, не пам`ятаю. А може навпаки, Він викликав поліцію, а хтось інший швидку, але Він ОСОБА_189 когось телефоном викликав. Хутчіше за все він поліцію викликав, бо Він колишній працівник поліції. Поліція приїхала перша, а швидку вже не бачив. Поліція прийшла від ставків. ОСОБА_27 піднявся на гору разом з усіма. Після приїзду поліції я був там хвилин 5, а на допит мене викликали через півтора місяці слідчий ОСОБА_199 .

На запитання захисника: На місці бачив вино, а більше не можу сказати. Свідків, які б могли повідомити про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_202 і ОСОБА_79 не можу назвати, бо нічого не чув і не бачив. Вони (ставки) стояли запущені, ми викосили, відремонтували шлюзи, запустили воду, запустили рибу, не для себе, для суспільства. І тут вони з`явились, йому ставка треба. В них був з сільською радою договір оренди прилеглої землі.

Суд оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_5 звертає увагу на те, що його покази стосовно того, що на місці першого епізоду ним здійснювалось виключно попереджувальне утримання обвинуваченого ОСОБА_4 від потерпілого ОСОБА_11 , а сам Він ніяких дій у відношенні останнього не вчиняв, суперечать показам свідка ОСОБА_18 , згідно яких ОСОБА_5 був одним з обвинувачених, які під час події першого епізоду підійшли до потерпілого ОСОБА_11 після чого той впав на землю. Натомість покази обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що коли прибув на місце події епізоду № 1, то свідок ОСОБА_18 першим почав тікати звідти, суд оцінює як спробу здійснення дискредитації цього свідка з метою поставлення під сумнів надані ним викриваючи покази щодо діянь обвинувачених, зокрема самого обвинуваченого ОСОБА_5 . Однак, про те, що свідок ОСОБА_18 був очевидцем відповідних подій вказують покази надані іншим свідком ОСОБА_16 , який це бачив в момент своєї втечі з місця події епізоду № 1. Тому таку позицію у показах обвинуваченого ОСОБА_5 суд оцінює виключно як обрану позицію побудови свого захисту від пред`явленого обвинувачення шляхом ухилення від надання показів і їх приховання під час допиту про відповідні обставини, які б його викривали у вчиненні кримінальних правопорушень, та шляхом викривлення дійсних обставин подій з метою внесення штучних суперечностей у обставини пред`явленого обвинувачення. Тому суд не приймає покази обвинуваченого ОСОБА_5 , як достовірний доказ про дійсні обставини даного кримінального провадження;

12) Покази обвинуваченого ОСОБА_7 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 08.05.2023 року, згідно яких 04 квітня 2014 року, коли Він з ОСОБА_5 займався сівалкою, то під`їхав ОСОБА_42 і сказав, що йому подзвонив ОСОБА_175 і повідомив, що хлопців б`ють у ставка. Сіли в машину до ОСОБА_164 я, ОСОБА_5 і ОСОБА_160 . Ми поїхали на ставок. Приїхали, вийшли з машини, хлопці трохи побігли в перед. Прийшов, там ті так собі стояли, бійки ніякої не було. Потім бачу приїхала міліція, ОСОБА_199 разом з іншим. ОСОБА_167 вони разом з міліцією піднялись на верх. Там вже всі стояли, було багато народу.

На запитання прокурора: Це було 04 квітня 2014 року, здається так пам`ятаю. Був біля сівалки з ОСОБА_5 і ОСОБА_159 . Дізнались про подію від ОСОБА_164 , якому зателефонували і повідомили, що хлопців б`ють. Швець просто сказав, що б`ють хлопців, без уточнення хто б`є. Коли приїхали на місце, там було багато народу. Там були з тих кого я знаю ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , інші чужі. Приїхав на допомогу хлопцям ще ОСОБА_41 (за текстом мова про свідка ОСОБА_20 ), спускався. Бендас вже потім під`їхав, до гори. ОСОБА_4 був там же, а ОСОБА_3 не бачив. Біля ОСОБА_149 було багато і ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , і ОСОБА_157 . Швець також поруч був. Бійки не було. Інші повтікали. Коли приїхала поліція, то пішли на гору. На гору, не дочекавшись приїзду поліції, пішов ОСОБА_41 , ОСОБА_37 , ОСОБА_4 . На пагорбі стояли в кількох метрах від посадки. Щоб хтось комусь наносив удари не бачив.

На запитання захисника: Свідків, які б могли повідомити про обставини спричинення кимось із обвинувачених тілесних ушкоджень не можу назвати, бо не бачив. Сокиру, топор чи шокер не бачив. Тілесних ушкоджень на потерпілих не бачив.

Суд оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_7 звертає увагу на те, що його покази суперечать показам свідка ОСОБА_18 , згідно яких ОСОБА_7 був одним з обвинувачених, який долучився до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , після того як останні залишили ОСОБА_11 на місці вчинення епізоду № 1, і разом з ними вирушив наздоганяти іншого потерпілого ОСОБА_10 . Тому таку позицію у показах обвинуваченого ОСОБА_7 суд оцінює виключно як обрану позицію побудови свого захисту від пред`явленого обвинувачення шляхом ухилення від надання показів і їх приховання під час допиту про відповідні обставини, які б його викривали у вчиненні кримінального правопорушення, та шляхом викривлення дійсних обставин подій з метою внесення штучних суперечностей у обставини пред`явленого обвинувачення. Тому суд не приймає покази обвинуваченого ОСОБА_7 , як достовірний доказ про дійсні обставини даного кримінального провадження;

13) Покази обвинуваченого ОСОБА_8 , які були надані ним під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 08.05.2023 року, згідно яких 08 квітня 2014 року ми з ОСОБА_21 у мене вдома «лущівку» робили, Він зварювальник. Отримав повідомлення телефоном, що тут наших хлопців «товчуть», коротше «кончають». Приїжджаєм на ставки там стоїть ОСОБА_203 машина. Навпроти мене іде ОСОБА_60 з топором, я йому кажу «Ти куди ідеш з тим топором?». Він нас побачив і пішов по під ставок. Одразу ОСОБА_144 підійшов, який сказав, що побили хлопців. Заді підійшов свідок ОСОБА_30 . ОСОБА_61 підкинув ОСОБА_111 на гору. На горі той побачив, що вони там лежать і ОСОБА_5 сказав станьмо тут. Я став, ОСОБА_5 вийшов. Я об`їхав до долини, де всі машини були. Підходжу біля ставка сидить мій брат, а всі ті хлопці зібрались іти від ставка на горбок туди. І міліціонер ОСОБА_199 , слідчий, підходить і каже як, що не п`яний, то будеш за свідка. Пішли на гору, прийшли, бачимо ОСОБА_41 сидить, ОСОБА_71 лежить на боку.

На запитання прокурора: Це було 3 години, початок 4. Дзвінок був з невідомого номера і голос сказав «Приїзди. Хлопців б`ють». Я зрозумів, яких хлопців, бо це там було не одноразово. Я від ставка живу на відстані 1 кілометра. Я туди заїхав дорогою із низу, з села, де ОСОБА_203 машина стояла. Бачив ОСОБА_62 із ОСОБА_204 в машині «Жигулі», темно сірого кольору. Я приїхав «бусиком» Фольцваген моделі Т4 білого кольору. ОСОБА_71 йшов з топором навпроти мене. Я йому «Куди ідеш з тим топором?». ОСОБА_112 він так, повернув на горбок, як я зрозумів, за ОСОБА_40 . ОСОБА_30 до мене підійшов і ОСОБА_36 до нього підійшов. ОСОБА_36 підійшов звідти, де всі хлопці були, де подія ця була. Я бачив тільки ОСОБА_205 , ОСОБА_111 і ОСОБА_50 . Вирішив під`їхати на горбок, куди побіг ОСОБА_10 за ОСОБА_3 . ОСОБА_30 залишився біля машини. Підвіз ОСОБА_111 під городи біля посадки на пагорбі. ОСОБА_21 був зі мною в машині. Коли піднялися на гору, зупинився в метрах 40-50, через город, там земля була. Побачили, що ОСОБА_3 сидить. Лежачого ОСОБА_10 не бачив. Після цього я повернувся до долини, де всі машини були ОСОБА_6 , ОСОБА_206 , «бусик» маленький білий. Побачив, що по дорозі «бетонці» міліція приїхала. Я закурив з братом ОСОБА_107 . Підійшов слідчий ОСОБА_199 , сказав, що надаш пояснення, будеш свідчити. Після цього я з двома працівниками поліції (слідчий ОСОБА_199 і ще з ним один був працівник поліції) пішли на гору. Там вже були всі хлопці ОСОБА_10 лежав в парі метрах від посадки, ОСОБА_3 сидів в метрі-півтора від нього, ОСОБА_157 , ОСОБА_5 , ОСОБА_189 , ОСОБА_207 , ОСОБА_35 , ОСОБА_56 , там багато було, ОСОБА_89 . Швидка приїхала. ОСОБА_61 дав свідчення поліції і поїхав, там ще хлопці залишались. Щоб хтось комусь наносив тілесні ушкодження не бачив. Бачив, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були побиті. Макогонюки були цілі, ОСОБА_71 лежав цілий. Коли перший раз під`їхав на гору то бачив тільки силует сидячого ОСОБА_3 . Я нікому тілесних ушкоджень не наносив.

На запитання захисника: Топор бачив у ОСОБА_50 в руках, коли той йшов від свої машини за ОСОБА_3 . ОСОБА_15 бачив, як ОСОБА_71 бив. На місці було пів казана ухи і були порожні пляшки, які вважає були від вина.

Суд звертає увагу, що покази обвинуваченого ОСОБА_8 про обставину того, що при його під`їзді до ставка до нього від машини ОСОБА_10 підійшов свідок ОСОБА_15 суперечать показам наданим самим свідком ОСОБА_15 , який показав, що після того як ОСОБА_10 убіг взявши із машини електрошокер, який Він не зміг у ній знайти на його прохання, то пішов до своїх вудочок внизу ставка, де сидів, і дорогою нікого більше не бачив. Крім того, покази обвинуваченого ОСОБА_8 суперечать показам свідка ОСОБА_18 , згідно яких ОСОБА_8 був одним з обвинувачених, який долучився до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , після того як останні залишили ОСОБА_11 на місці вчинення епізоду № 1, і разом з ними вирушив наздоганяти іншого потерпілого ОСОБА_10 . Тому таку позицію у показах обвинуваченого ОСОБА_8 суд оцінює виключно як обрану позицію побудови свого захисту від пред`явленого обвинувачення шляхом ухилення від надання показів і їх приховання під час допиту про відповідні обставини, які б його викривали у вчиненні кримінального правопорушення, та шляхом викривлення дійсних обставин подій з метою внесення штучних суперечностей у обставини пред`явленого обвинувачення. Тому суд не приймає покази обвинуваченого ОСОБА_8 , як достовірний доказ про дійсні обставини даного кримінального провадження.

Оцінюючі покази обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з приводу тієї обставини, що свідок ОСОБА_18 на початку конфлікту втік з місця через річку, суд оцінює як узгоджену позицію сторони захисту, при якій обвинувачені погодились на їх допит лише після дослідження доказів сторони захисту, зокрема допитів свідків обвинувачення, в тому числі свідка ОСОБА_18 . Тому таке викладення обставин подій суд сприймає як спробу захисту викривити дійсні обставини подій з метою поставлення під сумнів показів зазначеного свідка, який у своїх свідченнях надав покази викриваючи їх злочинні дії за обставинами епізоду № 1 та повідомив обставини щодо передумов епізоду № 2. Велику кількість невідповідності у показах обвинувачених із показами свідків суд вважає наслідком того, що покази обвинувачених не відповідають дійсним обставинам кримінального провадження, оскільки мали на меті створення хибного уявлення про ці обставини з метою введення суду в оману для свого виправдання.

Рішення суду у справі в частині обвинувачення пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_6 , який помер на стадії судового розгляду:

Обвинувачений ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджує копія актового запису про смерть № 155 від 05.05.2020 року (а.п.209 том 2) складеного Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Як судом зазначалось вище судовий розгляд у даному судовому провадженні в частині обвинувачення пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_6 , після смерті останнього, продовжувався на підставі відповідної заяви сина померлого з метою реабілітації.

Однак, за результатом оцінки доказів наданих обвинуваченням судом встановлено доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 121 ч.2, 122 ч.1 КК України, які зазначені у пред`явленому йому обвинуваченні в змісті обвинувального акту.

Тому судом встановлено відсутність підстав для реабілітації померлого обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 121 ч.2, 122 ч.1 КК України.

Обвинувальним вироком, за змістом ч.2 ст. 373 КПК України, вирішується питання про визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до відповідальності.

Смерть особи виключає можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а тому відносно померлої особи не може бути ухвалено обвинувального вироку.

Відповідно до пункту 5 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Зі змісту вказаної норми закону випливає, що вирок ухвалюється лише в разі необхідності виправдання померлої особи, в іншому випадку провадження підлягає закриттю.

Про правильність такого застосування кримінального процесуального закону судами апеляційних інстанцій зазначено у висновках викладених в постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 525/1122/17 (провадження № 51-9168км18) та від 25 лютого 2020 року у справі № 599/593/18 (провадження № 51-5462км19).

При цьому, згідно положень абзацу другого ч.7 ст. 284 КПК України, якщо обставина, передбачена пунктом 5 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Однак, на відміну від процесуальних ситуацій, які мали місце у справах № 525/1122/17 і № 599/593/18, де був лише один обвинувачений, який і помер, у даному судовому провадженні помер один із шести обвинувачених, який вчинив кримінальні правопорушення у співучасті, а саме в групі осіб інших п`яти обвинувачених.

Таким чином суд не має можливості до ухвалення обвинувального вироку у даному судовому провадженні стосовно інших п`яти обвинувачених поставити на розгляд питання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі пункту 5 ч.1 ст. 284 КПК України та за результатом його розгляду постановити відповідну ухвалу з наведенням в ній (до ухвалення вироку стосовно інших обвинувачених) своїх висновків про відсутність підстав для реабілітації за наслідком оцінки досліджених у справі доказів, які в свою чергу мають значення також для оцінки діянь інших п`яти обвинувачених, які є співучасниками. В противному випадку зазначене призвело б до порушення судом вимог пунктів 1-3 ч.1 ст. 368 КПК України, оскільки відповідні питання фактично були б вирішенні судом до видалення суду до нарадчої кімнати з метою ухвалення вироку за результатом судового розгляду.

Водночас положення ч.1 ст. 376 КПК України передбачають можливість проголошення судового рішення, тобто одного, після виходу суду з нарадчої кімнати, а не проголошення разом двох окремих процесуальних документів вироку і ухвали.

Тому суд вважає, що єдиним можливим виходом із ситуації неврегульованої кримінальним процесуальним законодавством, є наведення ухвали про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_6 , на підставі пункту 5 ч.1 ст. 284 КПК України, у змісті самого даного вироку стосовно інших обвинувачених.

Суд визнає зазначені вище формулювання обвинувачень за епізодами № 1-2 доведеними, а дії:

- обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за епізодом № 1 кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я;

- обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за епізодом № 2 кваліфікує за ч.2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з врахуванням доказів наданих стороною обвинувачення під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відповідно до висунутих їм обвинувачень, а тому останні (окрім померлого обвинуваченого ОСОБА_6 ) повинні нести відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 121 ч.2, 122 ч.1 КК України, а також доведеною вину ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відповідно до висунутого їм обвинувачень за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а тому вони повинні нести відповідальність за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

- щодо обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинувачених:

Обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , за епізодам № 1, а також обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , за епізодом № 2 судом не встановлені. З приводу обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, у вигляді вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину групою осіб зазначених в судових дебатах прокурором, то суд вважає необхідним відзначити, що знаходження в стані алкогольного сп`яніння у змісті пред`явленого обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті, інкримінувалось лише обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , але навіть стосовно цих обвинувачених в обвинувальному акті ця обставина не визнавалась такою, що обтяжує покарання. Згідно положень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 та висновків викладених в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 556/588/18 (провадження № 51-569км19) суд при ухваленні вироку не обмежений оцінкою наявності або відсутності обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання, яка наведена у змісті обвинувального акту, а тому «Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку», за умови, якщо цей факт, не будучи зазначеним в обвинувальному акті в переліку обставин, що обтяжують покарання, тим не менше, був указаний при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення. Однак, за результатом судового розгляду судом було встановлено не доведення обвинуваченням обставини знаходження обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого дана обставина була виключена із змісту наведеного судом обвинувачення визнаного судом доведеним. За таких умов суд не знаходить підстав для визнання згаданої обставини такою, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Водночас із чим суд звертає увагу, що згідно положень пункту 2 ч.1 ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення групою осіб вважається обставиною, яка обтяжує покарання, лише за умов наявності попередньої змови (частина друга або третя статті 28). Однак, зміст пред`явленого обвинувачення та встановлених судом обставин в ході судового розгляду не дає суду підстав вважати наявною саме «попередню змову» обвинувачених на вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а не умисел раптово виниклий в них у ході конфлікту. Тому підстав для визнання «вчинення злочину групою осіб» обставиною, яка обтяжує покарання, суд також не знаходить.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , за епізодам № 1, а також обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , за епізодом № 2 судом не встановлені.

Відповідно до наявних у суду відомостей:

- обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується задовільно (а.п.202 том 4), а за місцем роботи характеризується позитивно (а.п.210 том 4), не одружений, але у змісті складеної досудової доповіді зазначено, що тривалий час підтримує фактичні шлюбні відносини із співмешканкою (а.п.44-45 том 4), працевлаштований, у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.п.207, 217-218 том 4), раніше не судимий (а.п.211 том 4);

- обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно (а.п.205 том 4), а у змісті складеної досудової доповіді зазначено про позитивну характеристику за місцем проживання (а.п.40-41 том 4), не одружений, але тривалий час підтримує фактичні шлюбні відносини із співмешканкою, не працює, у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.п.207-208 том 4), раніше не судимий (а.п.212 том 4);

- обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно (а.п.206 том 4), а у змісті складеної досудової доповіді зазначено про позитивну характеристику за місцем проживання (а.п.36-37 том 4), одружений, не працює, у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.п.208-209 том 4), раніше не судимий (а.п.215 том 4);

- обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується задовільно (а.п.203 том 4), одружений, не працює, у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.п.208-209 том 4), раніше не судимий (а.п.219 том 4);

- обвинувачений ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується задовільно (а.п.201 том 4), одружений, не працює, у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.п.207, 209 том 4), раніше не судимий (а.п.214 том 4).

Згідно висновку судово-психіатричних експертів №144, проведеної 20.03.2020 року (а.п.140-149 том 2), ОСОБА_3 на період часу, що відноситься до вчинення інкримінованих йому дій, на будь-яке хронічне психічне захворювання, недоумство не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності, або іншому хворобливому стані психіки не перебував, тому він був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними В даний час обвинувачений ОСОБА_3 також не страждає на будь-яке хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки, тому він здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, правильно сприймати обставини, які мають значення для дійсного кримінального провадження, та надавати про них покази. За своїм психічним станом може приймати участь у судово-слідчому розгляді справи, постати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. У зв`язку з чим та на виконання вимог пунктів 8-10 ч.1 ст. 368 КПК України суд вважає необхідним відзначити те, що відсутні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення у стані обмеженої осудності, а тому відсутні і підстави для застосування до обвинуваченого примусового заходу медичного характеру, передбаченого частиною другою статті 94 Кримінального кодексу України, або примусового лікування у випадках, передбачених статтею 96 Кримінального кодексу України.

щодо мотивів призначення покарання:

При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує, ступінь тяжкості вчинених діянь кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також характер та рівний ступінь участі під час співучасті у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 121 ч.2, 122 ч.1 КК України.

У зв`язку з вище зазначеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо лише у разі його ізоляції від суспільства та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тому вважає за необхідне призначити міру покарання у виді позбавлення волі на певний строк окремо за кожне кримінальне правопорушення.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

При призначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчинених діянь кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також характер та рівний ступінь участі під час співучасті у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 121 ч.2, 122 ч.1 КК України.

У зв`язку з вище зазначеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо лише у разі його ізоляції від суспільства та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тому вважає за необхідне призначити міру покарання у виді позбавлення волі на певний строк окремо за кожне кримінальне правопорушення.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

При призначенні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує, ступінь тяжкості вчинених діянь кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також характер та рівний ступінь участі під час співучасті у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 121 ч.2, 122 ч.1 КК України.

У зв`язку з вище зазначеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо лише у разі його ізоляції від суспільства та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тому вважає за необхідне призначити міру покарання у виді позбавлення волі на певний строк окремо за кожне кримінальне правопорушення.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

При призначенні міри покарання ОСОБА_7 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого діяння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також характер та рівний ступінь участі під час співучасті у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

У зв`язку з вище зазначеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо лише у разі його ізоляції від суспільства та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тому вважає за необхідне призначити міру покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

При призначенні міри покарання ОСОБА_8 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого діяння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також характер та рівний ступінь участі під час співучасті у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

У зв`язку з вище зазначеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо лише у разі його ізоляції від суспільства та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тому вважає за необхідне призначити міру покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

При цьому, суд відзначає, що згідно положень пункту 3 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минув строк п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

В свою чергу, згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, є нетяжким злочином.

Водночас ч.5 ст. 74 КК України передбачає, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Тому обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 підлягають звільненню від покарання призначеного їм за ч.1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 49 КК України.

щодо цивільного позову в кримінальному провадженні:

Відповідно до положень ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під час стадії судового провадження у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_10 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було пред`явлено цивільний позов (а.п.99-104 том 1), в якому просив суд стягнути з останніх на його користь матеріальну шкоду в розмірі 43999 грн 95 коп. та компенсацію за спричинену йому моральну шкоду в розмірі 1000000 грн.

При цьому, положення ч.1 ст. 129 КПК України передбачають, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено вирішення позову у випадку закриття кримінального провадження.

Водночас, згідно положень пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 року № 3, у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди У цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з чим суд вважає, що поданий потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов в частині позовних вимог пред`явлених до обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає залишенню судом без розгляду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою (висновок Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 127/12338/19).

Суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування заявленої потерпілим ОСОБА_10 матеріальної шкоди в розмірі 43999 грн 95 коп. пов`язаної із його витратами на лікування від наслідків заподіяння йому обвинуваченими тяжких тілесних ушкоджень. У зв`язку з чим суд вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов в цій частині позовних вимог є необґрунтованим, у зв`язку з чим задоволенню судом не підлягає.

В свою чергу в обґрунтування заявленого позивачем цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, а саме заявленого розміру відшкодування в 1000000 грн, потерпілим ОСОБА_10 суду не надано доказів на підтвердження обґрунтованості визначення ним саме такого розміру відшкодування, зокрема суду не надано висновку психологічної експертизи, згідно пунктів 1.2.6. розділу І і розділу VI Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, хоча пункт 6.6. зазначеної Інструкції передбачає можливість, під час проведення психологічної експертизи, вирішення питань: Чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для особи (прізвище, ім`я та по батькові)? Якщо так, то чи завдані особі (прізвище, ім`я та по батькові) страждання (моральна шкода)? Чи спричинені особі (прізвище, ім`я та по батькові) страждання (моральна шкода) за умов ситуації (зазначаються умови ситуації), що досліджуються у справі? Якщо особі (прізвище, ім`я та по батькові) завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (надалі за текстом Постанова Пленуму), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що завдані обвинуваченими потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, що включали в себе множинні переломи кісток та розриви внутрішніх органів, не могли не завдати потерпілому ОСОБА_10 значного фізичного болю та страждань, а також вплинули на стан його здоров`я і на звичайний спосіб його життя, обмежили можливість пересування протягом тривалого проміжку часу та змусило прикладати додаткові зусилля для відновлення (лікування) стану свого життя, що в свою чергу не могло не впливати негативно на стан його психологічного стану.

Таким чином потерпілим ОСОБА_10 , як цивільним позивачем, у даній справі доведено лише протиправність діяння обвинувачених у відношенні нього та наявність в нього від цього самої моральної шкоди, але водночас не доведено самого заявленого розміру моральної шкоди.

Згідно ч.1-2 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Тому суд вважає необхідним визначити розмір відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди на підставі зазначеного вище та вимог розумності і справедливості, а саме в розмірі 200000 грн, яка на користь потерпілого ОСОБА_10 підлягає солідарному стягненню із обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

В іншій частині заявлених позовних вимог слід відмовити.

рішення щодо запобіжних заходів до обвинувачених до набрання вироком законної сили:

Під час судового провадження, ухвалою суду від 19.09.2019 року (а.п.222 том 1) у відношенні обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було застосовано запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для необхідності зміни запобіжних заходів до обвинувачених, зокрема на тримання під вартою, з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також поведінку обвинувачених пов`язану із виконанням ними процесуальних обов`язків під час судового провадження на протязі близько дев`яти років.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались.

Речові докази (а.п.185 том 4), які згідно квитанції (а.п.186 том 4) зберігаються за порядковим № 33 в книзі обліку № 1054 в камері зберігання речових доказів Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області, а наразі ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, а саме:

- штикова лопата, яка була знаряддям кримінального правопорушення, та металева частина підборної лопати, згідно положень пункту 5 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягають поверненню їх законному володільцю потерпілому ОСОБА_10 , який володів ними на момент настання події кримінального правопорушення як організатор проведення відповідних робіт на ставку.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КК України (епізод № 1) та ч.2 ст. 121 КК України (епізод № 2), та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання призначеного за ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 49 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КК України (епізод № 1) та ч.2 ст. 121 КК України (епізод № 2), та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання призначеного за ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 49 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КК України (епізод № 1) та ч.2 ст. 121 КК України (епізод № 2), та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання призначеного за ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 49 КК України.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України (епізод № 2), та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України (епізод № 2), та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.

Закрити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 09.04.2014 року в частині обвинувачення пред`явленого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 122 КК України, на підставі пункту 5 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з смертю обвинуваченого.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди та компенсації спричиненої моральної шкоди залишити без розгляду в частині позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_6 .

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди та компенсації спричиненої моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог заявлених в цивільному позові відмовити.

Речові докази, а саме штикову лопату та металеву частину підборної лопати, після набрання вироком законної сили, повернути їх законному володільцю потерпілому ОСОБА_10 .

Ухвала про закриття кримінального провадження в частині померлого обвинуваченого набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвали, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала про закриття кримінального провадження в частині померлого обвинуваченого може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом семи днів з дня її оголошення.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1