Справа №752/8772/22 Головуючий в 1-й інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/2200/2023 Доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвокат, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000357 від 16.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

13 лютого 2023 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000357 від 16.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 КК України, а саме на грошові кошти у сумі 1 500 000,00 гривень, які належать ОСОБА_7 та були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на зазначене у ньому майно.Обґрунтовуючи своє рішення, слідчим суддею зазначено, що арешт на вказане майно накладається з метою збереження речових доказів, так як воно відповідає вимогам ч.1 ст.98 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді, адвокат, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою вважає її незаконною та необґрунтованою, через істотне порушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що арешт на грошові кошти ОСОБА_7 накладено безпідставно, оскільки вони не є предметом злочину, не зберегли на собі ніяких слідів злочину, а отже і не можуть бути речовим доказом, а постанова про визнання грошових коштів речовим доказом є формальною, однак слідчим суддею такі обставини не перевірені належним чином. Тим більше, досудове розслідування, у кримінальному провадженні в межах якого було вилучено грошові кошти триває вже понад 8 місяці, однак, як і на момент вилучення грошових коштів та і на даний момент ОСОБА_7 не має жодного процесуального статусу, він є добросовісним набувачем даних грошових коштів, що підтверджується відповідними деклараціями. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволення клопотання прокурора.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, пославшись на те, що копію оскаржуваної ухвали було отримано нею 09.03.2023 року, що підтверджується наявною у матеріалах клопотання розпискою.

В судове не з`явилася адвокат, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , належним чином була повідомлена про час та місце апеляційного розгляду, причини своєї неявки суду не повідомила.

Згідно положень ст.422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш, як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Тому, з огляду на приписи ст.422 КПК України колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності адвоката ОСОБА_8 , оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Разом з цим встановлено, що розгляд клопотання відбувся без участі власника майна чи його представника, про накладення арешту на майно власнику стало відомо вже після спливу строку на апеляційне оскарження. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що адвокатом ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено, що на території регіонів басейну річки Дніпро у межах Кременчуцького водосховища діє злочинна група з ознаками організованості, учасники якої, маючи корупційні зв`язки у Державному агентстві меліорації та рибного господарства, у тому числі в Управлінні Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області та Управлінні Державного агентства меліорації та рибного господарства у Полтавській області, займаються незаконним заволодінням водними біоресурсами загальнодержавного значення шляхом промислового добування (вилову) ляща, судака звичайного, сазана (короп), плітка (тараня), плоскирка, синець, понад встановлені квоти затверджені Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28.12.2021 №474 виділені підконтрольним суб`єктам господарювання, серед яких встановлені - ПП «Інститут з питань іхтіології» (), ТОВ «ТД «Полтаварибгосп», ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 та інші, з подальшою їх реалізацією та переробкою без відповідного бухгалтерського обліку, а виручені кошти від такої протиправної діяльності розподіляються між учасниками злочинної групи та «легалізують» шляхом купівлі об`єктів нерухомості, транспортних засобів, земельних ділянок, що реєструються на близьких родичів, та інших дорогоцінних речей, чим завдають істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави в особливо великих розмірах.

Також встановлено, що ОСОБА_7 для прикриття даної протиправної діяльності створив наступні суб`єкти господарювання: ТОВ «Рибартіль»; ТОВ Рибне господарство «Черкаське»; ТОВ «Фішгруп»; ТОВ «Пешфуд»; ТОВ «Рибзавод»; ПП «Інститут з питань іхтіології»; ТОВ «Рибтрейд», фінансово-господарська діяльність яких фактично здійснюється в офісному приміщені за адресою: м. Черкаси, бул. Шевчека, 299, оф.23, виробничі потужності розташовані за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Леськи, вул. Рибальська, 63, а також на підприємстві зареєстрований автомобіль: «MERCEDES-BENZ 413CDI», д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 діє за попередньою змовою з ОСОБА_11 , проживаючим за адресами: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , користується автомобілем «FORD EDGE» д.н.з. НОМЕР_2 , який є заступником директора ПП «Інституту з питань іхтіології», директором ТОВ «Рибтрейд» та службовою особою ряду інших підприємств, які приймають участь в легалізації водних біоресурсів, виловлених понад встановлені квоти.

У зв`язку з чим, за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 1 500 000 гривень, які в подальшому на підставі постанови слідчого від 11.02.2023 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість виявлених та вилучених, за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , грошових коштів у сумі 1 500 000 гривень, такими, що мають значення для даного кримінального провадження та можуть бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , щодо безпідставності ухвали слідчого судді, слід вважати необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки прокурором доведено, що виявлені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 ,грошові кошти у сумі 1 500 000 гривень, відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, та мають значення для кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що виявлені та вилученіза місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти у сумі 1 500 000 гривень, не містять ознак речового доказу у кримінальному провадженні, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 11.02.2023 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 винесено постанову про визнання вказаного майна, речовим доказом у кримінальному провадженні №0000357 від 16.06.2022 року.

Тобто, вказане у постанові майно, має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів, так як дане майно має значення для кримінального провадження, знаходять підтвердження.

При цьому слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування судового рішення та підлягають з`ясуванню під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні, не вбачається.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, а саме на грошові кошти у сумі 1 500 000 гривень, які були виявлені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000357 від 16.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 КК України, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргуадвокат, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000357 від 16.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 КК України, а саме на грошові кошти у сумі 1 500 000 гривень, які були виявлені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4