08.08.2023

Справа №359/7483/23
Провадження №1-кп/359/599/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 серпня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачуваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001525, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2018 року за ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць без конфіскації майна, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_4 засуджений за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2018 року за ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць без конфіскації майна, маючи непогашену судимість, вчинив новий злочин проти власності.

Так, 25.05.2023 року приблизно о 12 год 00 хв., ОСОБА_4 їхав на велосипеді по вулиці що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та побачив свого наглядно знайомого ОСОБА_5 та невідому йому особу ОСОБА_6 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме мобільними телефонами вище зазначених осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , шляхом обману ОСОБА_6 , отримав від останньої належний їй мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 11S 6/128GB Twilight Blue» в червоному чохлі, під приводом здійснення телефонного дзвінка, що насправді не відповідало дійсності.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , знаходячись за тією ж самою адресою, повідомив, що під час здійснення телефонного дзвінка, він відійде на декілька метрів від ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 з вказаним мобільним телефоном поїхав у невідомому напрямку, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 5600 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, тобто скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України.

Доказами вчинення указаних кримінальних правопорушень, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора та позиції потерпілої сторони, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, часу та місця їх, способу скоєння та мотивів, завданого матеріального збитку потерпілій, та відшкодування останнього обвинуваченим тощо).

В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Просив суворо його не карати, зазначив, що відшкодував завдану ним шкоду в грошовому еквіваленті, що підтверджує потерпіла сторона.

Зазначив, що мобільний телефон він дійсно викрав у потерпілої, яка була наглядно йому знайома, шляхом прохання зателефонувати знайомому. Після того, як потерпіла надала йому телефон, він, відійшовши на певну відстань, сів на велосипед і поїхав з місця події. Потім він здав зазначений телефон в ломбард, оскільки потребував коштів на проживання, зважаючи на відсутність іншого заробітку на той момент. Станом на 08.08.2023 року, він працевлаштований неофіційно, має мінливий дохід і мав змогу відшкодувати завдані збитки потерпілій, тому вона претензій до нього не має.

Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що він дійсно вчинив указаний злочин за наведених у обвинувальному акті обставин.

Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, про наявність речових доказів, процесуальних витрат, тощо.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.

При цьому, як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджений за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2018 року за ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць без конфіскації майна, а тому має на момент вчинення нового злочину непогашену судимість за злочин проти власності.

З цього приводу, кваліфікація дій ОСОБА_4 , на думку суду, за ч.2 ст. 190 КК України, як вчинення шахрайства повторно, є вірним.

Злочини вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.

Зважаючи на викладене, у суду відсутні сумніви щодо визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, та засудження останнього і призначення покарання у відповідності до зазначених норм кримінального закону.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, повторність, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання йому покарання, визначеного санкцією частини другої ст. 190 КК України, з урахуванням положень ст. 65 КК України.

Так, санкцією ч.2 ст. 190 КК України передбачено покарання до трьох років позбавлення волі, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим нетяжкого злочину.

З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено, оскільки дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознакою повторності вчинення злочину, при наявності не знятої та непогашеної судимості. При цьому, суд відхиляє позицію прокурора щодо наявності обтяжуючої обставини вчинення злочину з використанням воєнного стану, оскільки доказів цьому суду не надано. Така обтяжуюча ознака наведена в обвинувальному акті, на думку суду, з формальних підстав зважаючи на умови воєнного стану в країні.

Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відшкодування завданих ним збитків потерпілій стороні, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду. В той же час, доказів тому, що злочин вчинено ОСОБА_4 у зв`язку з скрутним матеріальним становищем суду не надано, а тому суд не визнає зазначену обставиною такою, що пом`якшує його відповідальність.

Обвинувачений за місцем свого проживання характеризуються негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває (за амбулаторною допомогою не звертався), неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, неодружений, має постійне місце проживання в м. Борисполі Київської області. ОСОБА_4 також не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів проти власності, про що свідчать відомості про його попередні судимості.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого положення ст. 69 КК України судом не встановлено.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити за ч.2 ст. 190 КК України покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі терміном на два роки.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючи його данні, його вік, а також наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, суд приходить до висновку, що зазначене свідчить про можливість призначення покарання з іспитовим строком, оскільки на думку суду, перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади.

Зазначене у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про доцільність застосування до ОСОБА_4 положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом, передбачених ч.1 та 2 ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати вимогам закону та особі винного.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особи.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся. Речові докази відсутні. Також в кримінальному провадженні залучався експерт, тому процесуальні витрати в розмірі 717 грн. 00 коп. слід стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого обирався у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який до набрання вироком суду законної сили слід залишити в силі. Підстав для його зміни судом не встановлено.

На підставі викладеного та ст. 5, 50, 65-66, 69-1, 75, 76, ч.2 ст. 190 КК України, та керуючись ст. 100, 122, ч.2 ст.124, 128, ст. 318, ч.3 ст.349, ст.ст. 342-351, 358, 363-368, 361, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком терміном в 1 (один) рік та визначенням згідно ч.1, 2 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 08.08.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ), - на користь Держави України (отримувач коштів: ГУК у Київській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0010103; код класифікації доходів: 24060300, назва платежу: за проведення експертизи в кримінальному провадженні №0001525); назва платежу: за проведення експертизи по справі №359/7483/23) 770 (сімсот сімдесят) грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

До набрання вироком суду законної сили, залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною виходу за місцем проживання в період часу з 22.00 год. до 06.00 години наступного дня; повідомляти суд про необхідність зміни місця проживання та засобів зв`язку.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1