ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/371/23 Справа № 712/7176/23 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор») ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв, Київської області, українця, громадянина України, командира взводу роти зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «лейтенант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, погодженого прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , по кримінальному провадженні № 0000188, внесеного до ЄРДР 25.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Просив слідчого суддю продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000188 від 25.04.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.08.2023 року, з утриманням останнього у державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.07.2023 року клопотання слідчого задоволено.

Продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.08.2023 року, з утриманням останнього у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала суду мотивована тим, що врахувавши дані про особу підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення, суспільну небезпеку інкримінованого органом досудового розслідування злочину, слідчий суддя прийшов до висновку, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою, а тому такий запобіжний захід, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, має бути продовжений в межах строку досудового розслідування.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосувати до нього запобіжний захід у виді застави.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначив, що при розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу суд повинен принципово та критично ставитись до доводів прокурора, якими він обґрунтовує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, об`єктивно оцінюючи їх переконливість.

Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією з 10.07.2022 року. Він виявляє бажання продовжувати здійснювати захист Батьківщини від російських загарбників, продовжувати несення служби з метою захисту територіальної цілісності та суверенітету України. Це відповідає державним інтересам та суспільству.

Крім того, ОСОБА_6 має позитивну характеристику за місцем свого проживання, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, родину. Вважає, що наразі відсутні передбачені ст. 177 КПК України ризики, що слугували підставою для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, відсутній ризик переховуватися від органів досудового слідства, адже на разі на автошляхах по усій території України наявна велика кількість пунктів пропуску, де постійно є перевірка доку3ментів, тому виїхати неможливо. ОСОБА_6 є військовослужбовцем, а тому буде знаходиться виключно у розпорядженні військової частини.

Отже, враховуючи бажання ОСОБА_6 продовжити службу в ЗСУ, наявність сталих родинних та соціальних зв`язків на території України, перебування на його утриманні малолітніх дітей та непрацездатних батьків, просить суд змінити обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме заставу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «лейтенант», проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на посаді командира взводу зв`язку роти зв`язку військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 10.03.2023, близько 08:00, самовільно, без дозволу командування, в умовах воєнного стану, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився у невідомому напрямку, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 11.03.2023 о 17 год. 30 хв. не був виявлений військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння та доставлений до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Також 12.03.2023, близько 18 год. 00 хв. лейтенант ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження самовільно, без дозволу командування в умовах воєнного стану залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився у невідомому напрямку, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 16.03.2023 о 20 год. 00 хв. не був виявлений військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 та доставлений до розташування військової частини НОМЕР_1 .

16.05.2023, близько 08 год. 00 хв. лейтенант ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження самовільно, без дозволу командування в умовах воєнного стану залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився у невідомому напрямку, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 19.05.2023 о 14:00 хв. не був виявлений військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 та доставлений до розташування військової частини НОМЕР_1 .

22.05.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

14.07.2023 постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000188 від 25.04.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України до трьох місяців, тобто до 22 серпня 2023 року.

Окрім цього, 22.05.2023 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, строком до 20.07.2023.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що в кримінальному провадженні здійснена значна кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак внаслідок складності кримінального провадження, завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється за можливе. Для завершення досудового розслідування необхідно отримати висновок судово-психіатричної експертизи, яка надасть відповідь на питання щодо визначення психічного стану підозрюваного, так як за наявності відомості, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Прокурор також зазначив, що ОСОБА_6 впродовж 2022-2023 років тричі перебував на лікуванні у спеціалізованих медичних психіатричних закладах через поведінкові розлади, спричинені вживанням алкоголем, що підтверджується доказами, які були додані до клопотання слідчого.

Крім того, прокурор вказує, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились, а саме:

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_6 усвідомлюючи свою вину та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (тяжкий злочин), може ухилятись від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, він не бажає виконувати конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, при цьому, будучи офіцером, систематично зловживає алкогольними напоями та демонструє негативний приклад як для підлеглих, так і для всіх військовослужбовців своєї військової частини.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема військовослужбовців своєї військової частини, які надали викривальні покази щодо вчиненого ним злочину, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто в подальшому не з`являтись у військову частину з метою ухилення від військової служби, а також може бути передислокований разом з частиною до іншого місця служби з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливіть виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні та порушить принципи визначені ст. 2 КПК України та розумні строки досудового розслідування.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею були дотримані.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив слідчий суддя.

Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2. ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до певної категорії осіб, серед яких і раніше не судима особа, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із ч. 6 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

При вирішенні питання про можливість продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчий суддя врахував те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, тобто є тяжким злочином, загроза кримінальної відповідальності і невідворотність покарання за кримінальне правопорушення, життєві потреби є чинниками, які можуть сприяти намірами підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки можливість уникнення покарання може бути для підозрюваного меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання його винним, а місце проживання підозрюваного в зоні активних бойових дій може цьому лише сприяти.

Зазначені обставини і наявність вказаних ризиків є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в подальшому триманні ОСОБА_6 . Дані підстави і наявність ризиків не змінилися і по теперішній час.

Крім того, на думку колегії суддів, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого не завершене. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданням цього кримінального провадження.

Медичних протипоказань утриманню підозрюваного в СІЗО в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Всі інші обставини, наведені захисником підозрюваного ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, стосовно засобу вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, специфіки злочину, характер дій підозрюваного, були предметом аналізу слідчого судді при вирішенні клопотання слідчого.

Відтак, слідчий суддя, врахувавши тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України та обставини, викладені в клопотанні слідчого, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про необхідність продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі, він може переховуватися від органів досудового слідства та суду; перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює застосування до нього інших, більш м`яких запобіжних заходів, належним чином мотивувавши це в своїй ухвалі.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зазначені у клопотанні слідчого обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, а тому ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування не вбачає.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 є необґрунтованими та безпідставними, і на підставі цього задоволенню не підлягають. Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них обґрунтовані і мотивовані відповіді.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 197, 199, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3