Справа № 694/1064/23
Провадження №1-кп/694/124/23
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
22.06.2023 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з початковою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом не являється, не працюючого, раніше судимого: 24.03.2022 Звенигородським районним судом за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки; 14.12.2022Звенигородським районним судом за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку),
захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку)
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, під час випробувального строку на шлях виправлення не став та маючи не зняту та не погашену судимість повторно вчинив корисливий майновий злочин за наступних обставин.
Так, 27 лютого 2023 року, у денний час доби, ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Звенигородка, Черкаської області та маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно через відкриту хвіртку пройшов на територію нежилого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , та в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, та зі змінами внесеними Указом від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 1!6 листопада 2022 року №2738-ІХ, та зі змінами внесеними Указом від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-ІХ), діючи з прямим умислом, з території вказаного подвір`я таємно, повторно викрав візок, виконаний із сплаву металу, який належав ОСОБА_6 , вартість якого згідно висновку експерта від 21.04.2023 № СЕ-19/124-23/4690-ТВ становить 2 226 грн. 67 коп., після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме реалізував металевий візок за 300 гривень громадянину ОСОБА_7 , якому достовірно не було відомо про походження вказаного візка. Злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдані матеріальні збитки на суму 2226 грн.67 коп., які відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка),
вчинене в умовах воєнного стану, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, щовін за вказаних в обвинувальному акті обставинах в лютому місяці 2023 року проник на територію нежилого домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , проник на територію вказаного подвір`я та викрав металевий візок, який належав ОСОБА_6 . Згодом він продав вказаний візок гр. ОСОБА_7 за 300 грн. Вказав, що розкаюється за вчинення інкримінованого злочину, просить суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України судом не виявлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії: тяжких (ч. 4 ст. 185 КК України); особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, висновків не зробив і вчинив новий злочин, не працює, не одружений, характеризується за місцем проживання посередньо,вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Крім того судом враховано, що ОСОБА_4 14.12.2022 засуджений Звенигородським районним судом за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі і згідно вказаного вироку він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України 19 серпня 2022 року.
Згідно матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення 27 лютого 2023 року.
Таким чином оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України (27 лютого 2023 року), вже після постановлення вироку Звенигородського районного суду від 14.12.2018 року, а відтак підлягає застосуванню ч. 1 ст. 71 КК України.
Призначаючи покарання, яке обвинувачений повинен відбувати реально, суд керується вимогами ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
На підставі наведеної норми остаточне покарання обвинуваченому слід призначити шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком тавироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.12.2022, врахувавши те, що виконання покарання за вказаним вироком ще не розпочато.
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути процесуальні витрати на залучення експерта, а саме 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень.
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.12.2022 року, у вигляді 6 місяців і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з фактичного початку відбування покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.12.2022.
Стягнути з ОСОБА_4 в бюджет держави процесуальні витрати у розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень на залучення експертів.
Речові докази по справі: металевий візок залишити ОСОБА_6 , звільнивши останнього від обов`язків за заберігальною розпискою.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1