ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1656/23 Справа № 202/7638/23, 1-кс/202/4882/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Москва, РФ, який має вищу освіту, працює лікарем-терапевтом КНП «ЦПМСД №1» КМР, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000431, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року ОСОБА_5 продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 14 серпня 2023 року з визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 805200 грн., у випадку внесення якої на підозрюваного покладені відповідні обов`язки.

Слідчий суддя врахував незмінність підстав для підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих злочинів, продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, необхідність органу досудового розслідування провести ряд слідчих та процесуальних дій, врахувавши в сукупності й дані про особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працевлаштований, раніше не судимий, дійшов висновку про необхідність продовження строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки, викладені слідчим суддею в оскарженій ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом не було враховано особистих обставин підозрюваного, даних про його особу, належного виконання ним процесуальних обов`язків під час дії попереднього запобіжного заходу, розміру його доходів у порівнянні з обраною сумою застави, а також допущення порушення вимог кримінального процесуального закону та норм міжнародного права.

Вказує на порушення прокурором правил підсудності розгляду клопотання при зверненні до суду.

Зазначає, що визначений розмір застави значно перевищує встановлений процесуальним законом граничний його розмір, є завідомо непомірним для підозрюваного. Не взято до уваги, що підозрюваний жодного разу не порушував свої процесуальні обов`язки, перебуваючи під заставою 1 місяць.

Звертає увагу на те, що доказів отримання будь-яких коштів, на які посилається прокурор, матеріали не містять. Посилання прокурора на наявність у підозрюваного майна (2 авто) не має братися до уваги, оскільки вказане майно арештоване, у фактичній власності ОСОБА_5 не перебуває, реалізувати його задля внесення застави підозрюваний не має можливості. Автомобіль Ford Mustang на підставі ухвали слідчого судді від 28.03.2023 року переданий для реалізації до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами.

Вважає підозру необґрунтованою та посилається на провокацію злочину та відсутність підстав для чергового продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, вказує на відсутність ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, та не доведеність неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зауважує, що до суду були надані документи, які характеризують особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної та інших видів відповідальності не притягався, та які вказують на наявність у нього постійного місця роботи, офіційного місця реєстрації, фактичного місця проживання, трудового стажу за спеціальністю з 2014 року, міцних соціальних зв`язків: малолітню дитину 2021 року народження та фактично мешкає з цивільною дружиною, яка є матір`ю його дитини, наявність хронічних захворювань, те, що він приймає активну участь в організації гуманітарної допомоги хворим та військовим, провадить благодійну діяльність, що не було взято до уваги слідчим суддею.

Заслухавши підозрюваного та його захисника, які кожен окремо та разом просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, а також вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід з триманням під вартою до 29 квітня 2023 року з визначенням застави у 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 березня 2023 року скасована та постановлена нова, якою до підозрюваного застосований запобіжний захід з триманням під вартою до 29 квітня 2023 року з визначенням застави у 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000431 продовжений до шести місяців, до 01.09.2023 року.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано встановлено існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення винуватості, того, що підозрюваний обізнаний про шляхи виїзду за кордон чоловіками призовного віку, що дає підстави для висновку про те, що на даний час ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду не зменшився та продовжує існувати.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість підозри через провокацію злочину, то вони зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованих злочинах. Остаточна оцінка допустимості та належності доказів надається судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального судового рішення.

Ствердження сторони захисту про те, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної та інших видів відповідальності не притягався, наявність у нього постійного місця роботи, офіційного місця реєстрації, фактичного місця проживання, трудового стажу за спеціальністю з 2014 року, міцних соціальних зв`язків: малолітньої дитини 2021 року народження, цивільної дружини, яка є матір`ю його дитини, провадження ним благодійної діяльності хоча і мають місце, проте не є достатнім важелем для зменшення встановленого ризику. Крім того, ці обставини існували й на момент вчинення злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

На даний час за наявності обґрунтованої підозри та продовження існування встановленого ризику переховування від органів досудового розслідування та суду не дає підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що просить захисник в апеляційній скарзі.

Долучена до матеріалів провадження довідка про стан здоров`я підозрюваного не може бути прийнята до уваги, оскільки не містить висновку про неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора.

Ствердження про необґрунтованість визначення розміру застави підозрюваному у 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб через непомірність, то вони є недостатньо обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 5, абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Беручи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваному, вчиненого проти встановленого порядку призову та мобілізації в умовах воєнного стану, враховуючи дані про його особу, майновий стан та наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, визначення ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.03.2023 року застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у даному випадку буде пропорційним щодо його особи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючим фактором, який зможе запобігти встановленому ризику.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи щодо порушення правил територіальної підсудності розгляду клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки під час розгляду клопотання враховуються конкретні обставини провадження, при цьому місце розташування СУ ГУНП в Дніпропетровській області, слідчими якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000431, територіально відноситься до Індустріального району м. Дніпра та в межах територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, а тому порушень положень ч. 2 ст. 199 КПК України, відповідно до якої клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, не вбачається.

За наведеного, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000431, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4