Справа № 462/2469/23
провадження 1-кп/462/394/23
У Х В А Л А

02 серпня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді зі складу колегії: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря с/з ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000193 від 16.02.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Львівського апеляційного суду від 17 липня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільнений 12.03.2021 року по відбуттю покарання,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого згідно із ст. 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

встановив:

До Залізничного районного суду м. Львова 11.04.2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000193 від 16.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинувачених та захисників про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, компакт-диск з підписаними документами цифровим підписом.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, оскільки вчинили особливо тяжкий злочин за який передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі, з місця вчинення злочину втекли, а отже можуть переховуватися суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обстановка, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення в громадському місці, у денну пору доби, під час воєнного стану, поєднаного із застосуванням насильства свідчить, що обвинувачені є особами, які не мають жодних морально-етичних цінностей та схильні до досягнення своїх злочинних цілей, окрім цього ОСОБА_7 хоч на даний час не судимий згідно із ст. 89 КК України, однак характеризується, як особа, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, останній раз - 18.08.2016 Залізничним районним судом м.Львова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Львівського апеляційного суду від 17 липня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільнений 12.03.2021 року по відбуттю покарання, на шлях виправлення не стали, вчинили новий злочин проти власності із застосуванням насильства, а тому просить обрати їм запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на будь-який, не пов`язаний із триманням під вартою, та можливістю перерахувати заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян на потреби ЗСУ.

Захисник ОСОБА_9 просив відмовити у клопотанні прокурора та замінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки жодними доказами не підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачені в судовому засіданні проти клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили, просили застосувати до них запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із вимогами ч. 3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів, пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, перелік яких є вичерпним.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2023 року обвинуваченим продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 24.08.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 проживає за місцем реєстрації разом з матір`ю, офіційно працевлаштований, однак хоч на даний час не судимий згідно із ст. 89 КК України, однак характеризується, як особа, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, що може свідчити про ризик продовження чи повторення ним протиправної поведінки, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Доказів, які б свідчили, що стан його здоров`я унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не надано.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, на строк до п`ятнадцяти років. ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, судимість не погашена, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх/ непрацездатних осіб, офіційно непрацевлаштований, а відтак у нього відсутні достатні соціально-стримуючі зв`язки в місці його постійного проживання. ОСОБА_6 не подано суду доказів, які б свідчили, що стан його здоров`я унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не надано. Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані і слугували підставою для обрання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, наявність таких ризиків доведено прокурором.

Враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання продовження (застосування) обвинуваченим запобіжного заходу, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою необхідно застосувати (продовжити) строком на 60 днів, тобто до 30.09.2023 року включно.

Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вбачає підстав для визначення їм розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314-317 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити, клопотання захисника ОСОБА_8 відхилити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді триманні під вартою на 60 днів, тобто по 30.09.2023 включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3