ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2455/23 Справа № 204/8770/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2023 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру,-

В С Т А Н О В И Л А :

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 20.10.2022 року звернулася Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» з заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскаржуваною ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2023 року було задоволено заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» та продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Аргументує тим, що в ухвалі місцевого суду не зазначено місце народження та місце проживання ОСОБА_9 .

Крім того вказує на те, що в порушення вимог ст.19 Закону України Про психіатричну допомогу та ч.2 ст.95 КК України, заяву до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська подав не лікар-психіатр ОСОБА_10 , який надає ОСОБА_9 психіатричну допомогу, а інша особа, представник психіатричного закладу, яка не надавала і не надає йому психіатричної допомоги. Також звертає увагу на те, що заява про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 була подана до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська 20 жовтня 2022 року, тобто через 7 днів після закінчення строку дії попередньої ухвал суду від 14.04.2022, а само оскаржуване рішення було винесено місцевим судом через 7 місяців після закінчення строку дії попередньої ухвал суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 .

Поміж іншого захисник вважає, що було порушено вимоги ст.7 Закону України Про психіатричну допомогу, оскільки, як вважає апелянт, у п.26 висновків комісії лікарів-психіатрів № 910 від 19.09.2022 було безпідставно змінено діагноз психіатричного розладу у Закушняка.А.Г. та зазначено: шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдальний синдром. Код згідно з МКХ-10F20.00 Однак суд, як стверджує захисник, не дослідив матеріали справи та не вивчив медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_9 для перевірки висновків комісії лікарів-психіатрів, а допитаний у судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_11 , який надає ОСОБА_9 психіатричну допомогу, не надав доказів для необхідності продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 .

Окремо захисник вказує на те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.ст.363, 364 КПК України, не з`ясував у учасників судового провадження чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, а також не провів дебати.

З урахуванням вищенаведеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2023 року, якою продовжено застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 , та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На апеляційну скаргу захисника представником ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» ОСОБА_12 подані заперечення, в яких наводяться аргументи на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту, просить відмовити у її задоволенні, а рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2023 року залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції представник медичної установи ОСОБА_12 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши захисника на підтримку поданих ним апеляційної скарги та який наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК)суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до ч.ч.1,3,4 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-IIIпримусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу медичного характеру. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Згідно ч.1 ст.95 Кримінального кодексу України (далі- КК) продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

За змістом статті 95 КК та ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, а саме ч.4 ст.296 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

З 11.08.2020 року ОСОБА_9 знаходиться на лікуванні у Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України», діагноз: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдниф синдром та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 910 від 19.09.2022 ОСОБА_9 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим виглядом (а.с.1, 2-4).

Допитаний в судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_13 суду пояснив, що висновок комісії лікарів-психіатрів № 910 від 19.09.2022 року підтримує та зазначив, що пацієнт ОСОБА_9 за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, також, пацієнт становить особливу небезпеку для оточуючих.

Таким чином, на переконання колегії суддів, при вирішенні питання, щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, місцевий суд у повній мірі врахував висновок комісії лікарів психіатрів згідно якого, психічний стан пацієнта ОСОБА_9 характеризується емоційними розладами з напруженістю, дратівливістю, запальністю; дисимуляцією хворобливих переживань описаних в медичній документації (неадекватна та агресивна поведінка до оточуючих, маячні ідеї відношення, слухові омани сприйняття) шляхом їх раціоналізації або заперечення; розладами мислення у вигляді непослідовності, паралогічності, аморфності суджень. До скоєного правопорушення відноситься легковажно, жалю не проявляє. Порушені критичні можливості, не розуміє наявності хронічного психічного захворювання, необхідності лікування. Викладене, поряд з відсутністю лікувальних настанов свідчить про збереження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих.

Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів та поясненням лікаря- психіатра в судовому засіданні, які є послідовними, незмінними та узгоджуються між собою, не встановив суд першої інстанції, та не вбачає таких підстав й апеляційний суд.

Отже слід визнати безпідставними доводи апеляційної скарги захисника та його твердження про те, що заява про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 подана до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська не уповноваженою особою та без наявності для того визначених законом підстав, оскільки вони спростуються дослідженими місцевим судом та перевіреними судом апеляційної інстанції матеріалами справи. Відсутність в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції відомостей про місце народження та проживання ОСОБА_9 , як і не з`ясування судом наявності у учасників процесу додаткових пояснень та не проведення судових дебатів, на що вказує апелянт, не може вважатися істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскільки не впливає на правильність прийнятого рішення.

Окрім того, колегія суддів не вбачає порушення строків подання до суду заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 та її розгляду судом першої інстанції, оскільки попередньою ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року в чергове було продовжено ОСОБА_9 застосування таких примусових заходів в межах 6 місяців, тобто до 14 жовтня 2022 року, та до завершення цього терміну комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку № 910 від 19.09.2022 року про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 . Тривалість судового розгляду даної справи обумовлена об`єктивними причинами, у тому числі, наданням захиснику ОСОБА_8 додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи (а.с.6), його заявами про витребування медичних документів (а.с.9) та про відкладення судового розгляду (а.с.13,25), а також необхідністю вирішення заявленого захисником відводу головуючому по справі судді ОСОБА_1 (а.с.20-21).

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2023 року є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2023 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4