03.08.2023 Справа № 756/9882/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9882/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000149 від 27.08.2021 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України - старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця м. Рубіжне Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

03.08.2023 слідчий у кримінальному провадженні - старший слідчий СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000149 від 27.08.2021 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів без визначення розміру застави.

З клопотання слідує, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000149 від 27.08.2021 за підозрою, серед інших, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 255 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, але не пізніше квітня-травня 2020 року, діючи відповідно до розробленого плану, ОСОБА_8 досягла домовленостей з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та іншими невстановленими на даний час особами про можливість швидкого незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів та ефективної конспірації злочинної організації, повідомивши їм раніше розроблений нею з ОСОБА_17 план та механізм учинення злочинів, визначивши хто і які функції буде виконувати у цій організації, на що отримала їх згоду.

У свою чергу, ОСОБА_17 , діючи відповідно до розробленого плану з ОСОБА_8 , досяг домовленостей з ОСОБА_18 , та іншими невстановленими на даний час особами про можливість швидкого незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів та ефективної конспірації злочинної організації, повідомивши їм розроблений з ОСОБА_8 план та механізм учинення злочинів, визначивши хто і які функції буде виконувати у цій організації, на що отримав їх згоду.

Таким чином, створена ОСОБА_8 та ОСОБА_17 злочинна організація характеризувалася стійкістю, ієрархічністю, об`єднанням значної кількості учасників, які зорганізувалися з метою безпосереднього вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних з вербуванням жінок для їх експлуатації під час участі в програмах незаконного комерційного сурогатного материнства, користуючись їх уразливим станом та передачі новонароджених ними дітей за грошову винагороду іноземцям, які перебувають в одностатевих відносинах, у тому числі з країн із забороненим режимом сурогатного материнства, а також тим, які завідомо не відповідають вимогам п. 6.1. та п. 6.2. наказу Міністерства охорони здоров`я від 09.09.2013 № 787.

Зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_4 (перекладач), як активний учасник створеної ОСОБА_8 та ОСОБА_17 злочинної організації, виконував наступні функції:

- увійшов до складу злочинної організації з метою вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним збагаченням за рахунок вербування жінок, які перебувають в уразливому стані, з метою їх подальшої експлуатації під час участі в програмах комерційного сурогатного материнства з використанням стосовно них обману та передачі новонароджених дітей іноземцям-замовникам за грошову винагороду;

- попередній прийом телефонних дзвінків від іноземців-замовників, які звернулись до Приватного підприємства «Медико-інформаційний центр сурогатного материнства «Ла Віта Нова» з метою замовлення послуги комерційного сурогатного материнства тих, які завідомо не відповідають вимогам п. 6.1. та п. 6.2. наказу Міністерства охорони здоров`я від 09.09.2013 № 787 та пропонування останнім народження дитини шляхом сурогатного материнства на території України;

- підшуковував іноземців-замовників, які бажають замовити в клініці послугу з виношування дитини шляхом застосування допоміжної репродуктивної послуги - комерційного сурогатного материнства за грошову винагороду та після підписання з ними договору координувала хід його виконання;

- участь під час зустрічі ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з іноземцями - замовниками в офісі Приватного підприємства «Медико-інформаційний центр сурогатного материнства «Ла Віта Нова», з метою перекладу розмови та пропонування останнім народження дитини шляхом сурогатного материнства на території України;

- супроводження іноземців-замовників з метою перекладу під час здачі аналізів та у подальшому біоматеріалу (сперми) в місті Києві для застосування допоміжних репродуктивних технологій;

- супроводження іноземців-замовників під час нотаріального посвідчення довіреностей, заяв про дозвіл на виїзд за кордон дитини на підставі яких іноземці-замовники перетинали кордон та вивозили дітей за межі території України, заяв про отримання свідоцтва про народження дитини та інших документів, необхідних для досягнення загальної єдиного злочинного плану;

- узгоджував з іноземцями-замовниками та їх юристами умови укладення та виконання клінікою фіктивних договорів про виношування дитини за грошову винагороду, переконуючи їх у відсутності будь-яких законодавчих обмежень під час надання вказаної послуги;

- передача грошових коштів отриманих від іноземців-замовників працівникам ТОВ «Медичний центр «Натівіта» за вказівкою ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ;

- виконував інші функції, спрямовані для досягнення плану в залежності від обставин вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями підозрюється в участі у злочинній організації, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України.

Крім того, слідчий у клопотанні зазначає, що у ході досудового розслідування установлено, що у період з травня 2020 року по липень 2022 року створена ОСОБА_8 та ОСОБА_17 злочинна організація до складу якої увійшли ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та інші невстановлені на даний час особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення завербували ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , які перебували в уразливому стані та експлуатували їх під час участі в програмах незаконного комерційного сурогатного материнства з використанням стосовно них обману та уразливого стану, передали новонароджених сурогатними матерями дітей за грошову винагороду особам - іноземцям, які перебувають в одностатевих відносинах, у тому числі з країн із забороненим режимом сурогатного материнства, а також тим, які завідомо не відповідають вимогам п. 6.1. та п. 6.2. наказу Міністерства охорони здоров`я від 09.09.2013 № 787, відповідно до попереднього узгодженого злочинного плану та відведених їм функцій.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вербуванні людини з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану потерпілого, в тому числі повторно, вчиненому злочинною організацією, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вважає достатніми підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Про наявність вказаного ризику, на думку сторони обвинувачення, вказує те, що підозрюваний, усвідомлюючи міру покарання за злочини у яких він підозрюється, а саме у вербуванні людини з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану потерпілого, в тому числі повторно, вчиненому злочинною організацією, а також в участі у злочинній організації, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 255 КК України, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності;

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, потерпілих та свідків. Вказаний ризик сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 вчиняв дані кримінальні правопорушення у складі злочинної організації до якої входили ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та інші невстановлені особи, а тому з метою приховування їх спільної злочинної діяльності, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_4 може впливати на свідків та на інших учасників злочинної організації, потерпілих, які звернулися до органу досудового розслідування із заявами про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого, оскільки у останнього є їх анкетні дані, що буде перешкоджати проведенню повного та об`єктивного досудового розслідування;

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 дій, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний вказані кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчиняв у складі злочинної організації до якої входили ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та інші невстановлені особи, а тому з метою приховування їх спільної злочинної діяльності вони можуть вчиняти дії, які будь перешкоджати проведенню повного та об`єктивного досудового розслідування.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, так як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, у сукупності з даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення злочину, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного

Захисник, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на клопотання сторони обвинувачення, долучені до матеріалів судового провадження, проти задоволення клопотання заперечила, зазначивши, що ризики є необґрунтованими та не підтвердженими відповідними доказами, оскільки її підзахисний ухилятися від органу досудового розслідування/суду чи будь-яким іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню наміру немає, а тому просила застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

02.08.2023 о 08:0 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 255 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні клопотання слідчим суддею встановлено, що, обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення посилається на те, що «вина підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового слідства».

Разом із цим, відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст. 11 Загальної декларації прав людини, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, а поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Твердження сторони обвинувачення про підтвердження наявності вини ОСОБА_4 суперечить як вимогам національного законодавства, так і міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України ураховується при застосуванні норм кримінального процесуального законодавства України, так як п. 2 ст. 6 Конвенції забороняє передчасне вираження судом думки про те, що той «кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення», є винним або винною, до того, як це буде доведено відповідно до закону (рішення ЄСПЛ у справах «Мінеллі проти Швейцарії» від 25.03.1983, «Пеша проти Хорватії» від 08.04.2010). Право на презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява державного посадовця щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відображає думку про її вину до того, як її буде доведено відповідно до закону. Навіть за відсутності будь-якого формального висновку достатньо того, що існують певні міркування, які дозволяють припустити, що суд або посадова особа вважають особу, яка обвинувачується, винною. Необхідно встановити принципову відмінність між твердженням про те, що хтось тільки підозрюється у вчиненні злочину, та чіткою заявою, що особа вчинила злочин, за відсутності остаточного вироку.

ЄСПЛ неодноразово наголошував на важливості вибору державними посадовцями слів у своїх заявах до судового розгляду та визнання особи винною у вчиненні конкретних кримінальних правопорушень (рішення у справах «Бьомер проти Німеччини» від 03.10.2002, «Нештяк проти Словаччини» від 27.02.2007, «Лада проти України» від 06.02.2018).

Щодо наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 інкримінованих злочинів слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції ЄСПЛ, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, відповідно до рішень ЄСПЛ, зокрема, у справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що докази, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, долучено до матеріалів клопотання, зокрема:

- протоколи допитів в якості потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27

- протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілих;

- протоколи за результатами проведення НСРД;

- інші матеріали в їх сукупності.

З огляду на викладене, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах та з того, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, репутацію, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховуючи характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані, які характеризують особу останнього (його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, склад сім`ї, майновий стан), вагомість наявних доказів у кримінальному провадженні, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, вважає доведеними ризики, що останній може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, направлені на переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на інших підозрюваних, потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні та заявлених прокурором у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на переконання слідчого судді, саме такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 не допускає його тримання під вартою слідчому судді не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

При цьому слідчий суддя зважив і на доводи сторони захисту щодо застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про застосування більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

При цьому, слідчий суддя зважує на положення до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, та враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність інкримінованих діянь, в тому числі й інкримінування ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 255 КК України, приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000149 від 27.08.2021.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження по суті обвинувачення.

Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 176-178, 181-186, 193-196, 205, 208, 309, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000149 від 27.08.2021 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України - старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 30.09.2023 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1