Провадження №11-кп/801/774/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2023, якою відмовлено задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Так, до суду першої інстанції надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , яке фактично сфокусоване на визнання ч. 1, 5 ст. 82, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України неконституційними, тобто такими, що не відповідають статтям 3, 24, 28, 61 Конституції України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2023 відмовлено задоволенні заяви адвоката про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що без вирішення питання про попередню заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років неможливе застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому адвоката задоволенню не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

На погодившись із рішенням суду першої інстанції адвокат подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2023 та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання та застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення.

Адвокат зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що засуджені до довічного покарання особи в розумінні ст. 154 КВК України не є суб`єктами подання заяв про УДЗ, що порушує ст. 6 Конвенції, оскільки кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та ст. 17 Конвенції, оскільки надання права на звернення із такими заявами лише органу, в якому засуджений відбуває покарання, є монопольним становищем, завдяки якому можливі прояви зловживання даним правом.

Крім того, законодавець ставить у нерівне становище засуджених осіб, які до набрання чинності внесених законодавцем змін вже відбули покарання у вигляді позбавлення волі більше ніж 15 років, однак це покарання не враховується при заміні довічного покарання на строк, що є порушенням ст. 13 та 14 Конвенції, оскільки даний спосіб захисту є не ефективним та є дискримінаційним для тих осіб, які до прийняття цього закону вже відбули покарання понад 15 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 же на даний час відбув понад 25 років призначеного покарання, позбавлення його права умовно-дострокове звільнення є порушенням його прав, що має бути враховано судом при прийнятті рішення.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідача, думку адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката з викладених у ній підстав, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги адвоката, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду про відмову у задоволенні клопотання адвоката про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 є обґрунтованими.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють умовно-дострокове звільнення до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З наведених норм вбачається, що на даний час засуджені, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, мають право на заміну невідбутої частини покарання на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, незалежно від строку відбутого ним покарання та лише в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При чому заміна довічного покарання на строкове може бути застосована якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, засуджений ОСОБА_9 відбув більше 15 років призначеного судом покарання, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, визначеному ст. 82 КК України.

Проте, питання заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк щодо ОСОБА_9 не вирішувалося.

В справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Оthers v. the United Kingdom), рішення від 23.09.1998 (п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Крім того, згідно п. 97 рішення «Кафкаріс проти Кіпру» ЄСПЛ зазначив, що призначення покарання у виді довічного позбавлення волі дорослому злочинцю само по собі не заборонено і не протирічіть ст. 3 та будь-якій іншій статті ЄКПЛ з посиланням численні рішень у справах ЄСПЛ.

Згідно п. 98 зазначеного рішення, аналіз судової практики ЄСПЛ щодо можливості скорочення довічного позбавлення волі свідчить про те, що якщо національне законодавство передбачає можливість перегляду довічного позбавлення волі з метою його пом`якшення, скорочення, припинення чи умовно-дострокового звільнення засудженого, цього достатньо, щоб задовольнити вимогам ст. 3 ЄКПЛ.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до визначеного законодавством порядку без вирішення питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі, неможливе застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі викладеного, підстав для скасування ухвали суду за наведеними в апеляційній скарзі мотивами немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2023, якою відмовлено задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4