Справа № 461/3658/23
Провадження № 1-кс/461/2689/23
УХВАЛА

23.05.2023 року,слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС І відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області капітана юстиції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000016 від 08.09.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, здійснив передачу представнику центрального розвідувального органу рф у військовій сфері - головного управління генерального штабу збройних сил російської федерації (далі - гу гш зс рф) інформацію щодо діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - 184 НЦ), зокрема про: формування у період 2022-2023 років зведеної батареї 2С1, формування зведеної ротної тактичної групи від в/ч НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , місця розташування об`єктів військової інфраструктури та навчально - матеріальної бази 184 НЦ, вид програмного забезпечення бойової системи управління, що застосовується військовослужбовцями Збройних Сил України.

За наявними даними, причетною до вчинення вказаного кримінального правопорушення є громадянка України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є лікарем відділення функціональної діагностики кардіологічної клініки Військово-медичного клінічного центру Західного регіону. За результатами проведення слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_5 встановлено, що в період 2022-2023 років остання неодноразово контактувала із представником центрального розвідувального органу рф у військовій сфері - головного управління генерального штабу збройних сил російської федерації, в ході спілкування із яким ймовірно передавала відомості щодо діяльності ЗС України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України.

18.05.2023, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.05.2023 про надання дозволу на проведення обшуку, було проведено обшук за адресою, де зареєстрована та фактично проживає громадянка України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , s/n: НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_5 .

Постановою від 18.05.2023 вищевказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою збереження речового доказу, який є знаряддям вчинення злочину, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі та без повідомлення володільців майна.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Судом встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000016 від 08.09.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 114-2 КК України,

Постановою слідчого від 18.05.2023 року, вилучений в ході обшуку мобільний телефон «Samsung» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , s/n: НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_5 ,визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «Samsung» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , s/n: НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_5 , що був виявлений та вилучений під час обшуку від 18.05.2023 за адресою реєстрації та фактичного проживання громадянки України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1