ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1371/23 Справа № 932/4757/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-19 серпня 2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 24 квітня 2023 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 194, ст..71 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2023 року клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , було задоволено частково. Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 діб, до 17 липня 2023 року, з визначенням застави у розмірі 214 720 гривень.

Рішення суду обґрунтовано тим, що повідомлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування, є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Щодо пояснень підозрюваного з приводу відсутності у нього умислу на викрадення майна супермаркету слідчий суддя зазначив, що обставини, повідомлені підозрюваним, мають бути перевірені органами досудового розслідування більш ретельно, оскільки наданий разом з клопотанням протокол огляду відеозапису від 20 травня 2023 року не містить даних про відеозапис усього проміжку часу протягом якого підозрюваний знаходився у вказаному супермаркеті, а отже у слідчого не було в розпорядженні усіх даних для встановлення обставин щодо того чи мав місце прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном і корисливий мотив. Проте, наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів на даній стадії досудового розслідування достатньо для того, щоб переконатись в обґрунтованості попередньої кваліфікації дій підозрюваного

Також слідчий суддя визнав доведеним ризик, передбачений п. 1.ч.1 ст. 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній розуміє високу ймовірність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в разі доведення факту скоєння даного злочину, при тому, що його вчинено після ухвалення щодо нього вироку суду яким призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, який не набрав законної сили. Про підвищений ризик можливості переховування підозрюваного свідчить і характер вчинених ним дій, які характеризують підозрюваного як особу, яка з легкістю нехтує нормами закону і загальноприйнятими нормами моралі, встановленими у суспільстві. Крім того, про підвищений ризик можливості переховування підозрюваного свідчить відсутність у нього постійного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, розірвання яких мало б стримати його від відповідних дій або ж створити для нього істотні негативні наслідки.

Ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, який передбачає можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя також визнав доведеним, оскільки підозрюваний, будучи судимим вже двічі, знову вчинив злочин. Крім того, підозрюваний на судовому засіданні вказав, що у нього відсутнє офіційне джерело доходів та постійна робота, за останнім вироком його засуджено за підпал автомобілю, який він вчинив з метою отримання коштів на лікування близької людини, що свідчить про досить високий ризик вчинення ним повторних корисливих злочинів.

Отже, встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, на думку слідчого судді, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

На судовому засіданні прокурор просив та вказавши, що за такої обставини не підлягає визначенню застава.

Крім того, слідчий суддя визнав позицію прокурора стосовно не визначення підозрюваному розміру застави необґрунтованою, оскільки переконливих доводів з цього приводу прокурором не наведено. Самого ж факту підозри у вчиненні злочину із застосуванням насильства при вирішенні даного питання недостатньо, адже ця обставина повинна бути оцінена у сукупності з іншими обставинами (жодну з яких прокурор не навів), які б в достатній мірі могли переконати в доцільності та виправданості у прийнятті рішення щодо позбавлення підозрюваного на альтернативний вид запобіжного заходу, наявність якого і обумовлена обранням щодо нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2023 року та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що доказів існування зазначених у клопотанні ризиків сторона обвинувачення не наводить, ризик можливого переховування ОСОБА_8 від органів розслідування і суду чи скоєння нового кримінального правопорушення. Про наведені обставини, на думку захисника, може свідчити наявність інформації, отриманої в результаті проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, про вчинення особою протиправної діяльності (підготовку до вчинення кримінального правопорушення, придбання предметів для вчинення злочинної діяльності), зв`язки з антигромадськими елементами, надходження до правоохоронних органів заяв та повідомлень про те, що особа здійснює підготовку до нового кримінального правопорушення. Будь-які дані такого роду суду надані не були.

Також апелянт звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце мешкання, а тому судом йому може бути обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з носінням електронного засобу контролю, що фізично унеможливить його вільне пересування поза контролем правоохоронних органів.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст. 186 КК України - закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001398 від 19 травня 2023 року, повідомленням про підозру від 20 травня 2023 року, яке було вручене останньому 20 травня 2023 року.

Обґрунтованість підозри підтверджується: рапортом від 19 травня 2023 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19 травня 2023 року; протоколом огляду місця події від 19 травня 2023 року; документом про вартість вказаних пляшок горілки від 19 травня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19 травня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19 травня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19 травня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19 травня 2023 року; довідкою від 19 травня 2023 року про спричинені ОСОБА_12 тілесні ушкодження; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19 травня 2023 року; протоколом допиту підозрюваного від 19 травня 2023 року відповідно до якого він відмовився від надання показів; протоколом допиту представника потерпілого ТОВ «ОМЕГА» ОСОБА_14 ; протоколом огляду відеозапису від 20 травня 2023 року.

Здійснюючи оцінку наданих стороною обвинувачення доказів за своїм внутрішнім переконанням слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою такою мірою, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінального правопорушення, що йому інкримінується, а наданих суду матеріалів на даній стадії досудового розслідування достатньо для того, щоб переконатись в обґрунтованості попередньої кваліфікації дій підозрюваного.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вірно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.

Так, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє високу ймовірність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в разі доведення факту скоєння даного злочину, при тому, що його вчинено після ухвалення щодо нього вироку суду, яким призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, який не набрав законної сили. Також про даний ризик свідчить характер вчинених ОСОБА_8 дій, відсутність у нього постійного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, розірвання яких мало б стримати його від відповідних дій або ж створити для нього істотні негативні наслідки.

Також слідчий суддя визнав доведеним ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи судимим вже двічі, знову вчинив злочин, який порівняно із попередніми злочинами є більш суспільно небезпечним, адже ним було застосовано насильство. До того ж, у ОСОБА_8 відсутні будь-які законні джерела надходження коштів, навіть для задоволення своїх мінімальних потреб, що свідчить про досить високий ризик вчинення ним повторних корисливих злочинів.

Апеляційний суд цілком погоджується із встановленими слідчим суддею обставинами, та підтримує позицію суду першої інстанції про те, що для запобігання вищезазначеним ризикам необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених прокурором у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.

Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , і міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тож, доводи захисника щодо неврахування судом характеризуючих його підзахисного даних, зазначених в апеляційній скарзі, є безпідставними та не впливають на обгрунтований висновок слідчого судді в цій частині. До того ж, дані обставини існували і на момент вчинення останнім кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором у його поведінці.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4