490/8341/23 14.09.2023
н/п 1-кс/490/6506/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8341/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_5 , погоджене заступником начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Генічеськ, Генічеського району, Херсонської області, громадянці України, не працевлаштованій, не судимій, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, за наступних обставин.

Так, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією України, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст. 92 Конституції України, визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст.ст. 132, 133, 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Міста Київ та Севастополь мають спеціальний статус, який визначається законами України. Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24 серпня 1991 року змінено назву на Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24 грудня 1991 року змінено назву на російська федерація) та ще 49 країн-засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (XXIX), серед іншого, визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності та політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави:

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав закріплені у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року, який визнається російською федерацією та Україною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага, 18 жовтня 1907 року), яка вступила в дію 26 січня 1910 року, яку 7 березня 1955 року визнано Союзом Радянських Соціалістичних Республік, правонаступником якого є російська федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього і недвозначного попередження, яке буде мати форму мотивованого оголошення війни або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. Стан війни повинен бути без уповільнення оповіщений нейтральним державам і буде мати для них дійсну силу лише після одержання оповіщення.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року ШЗ/98-ВР та федеральним законом російської федерації від 2 березня 1999 року № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору російська федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований російською федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.

Таким чином, із зазначених міжнародних нормативно-правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає, що дії російської федерації на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведенням підривної діяльності проти України. Її результатом стала в 2014 році анексія Криму, окупація частини території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно-політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Постановою ради федерації федеральних зборів російської федерації «Про використання збройних сил російської федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення президента російської федерації, виходячи з інтересів безпеки життя громадян російської федерації, особового складу військового контингенту збройних сил російської федерації, що дислокується на території України (Автономна Республіка Крим), надано згоду президенту російської федерації на використання збройних сил російської федерації на території України.

Наведені вище факти розв`язання та ведення російською федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію півострова Крим, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27 лютого 2014 року широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі громадянам України ОСОБА_7 (обвинувальний акт стосовно якої скеровано до суду 30.06.2023), ОСОБА_6 . ОСОБА_8 та іншим не встановленим в ході досудового розслідування особам.

Як наслідок, перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права президент російської федерації володимир путін, а також інші невстановлені досудовим розслідуванням представники влади російської федерації, всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї ООН від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів збройних сил російської федерації проти України на її території, внаслідок чого віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

22 лютого 2022 року президент російської федерації володимир путін направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено, а 24 лютого 2022 року приблизно о 05 год. 00 хв. оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних сил російської федерації про вторгнення на територію суверенної України.

Відповідно до статті 1 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (ХХІХ) «Використання збройної сили державою першою в порушення Устава є prima facie свідченням акту агресії».

Таким чином, з 24 лютого 2022 року і по цей день дії російської федерації проти України підпадають під пункти, передбачені ст. 3 Резолюції 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії російської федерації проти України.

Збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на територію суверенної України. Зокрема, російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та регулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

24 лютого 2022 року військовослужбовці збройних сил російської федерації, діючи на виконання наказів президента російської федерації володимира путіна та інших невстановлених досудовим розслідуванням представників влади російської федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі України, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Запорізькій, Житомирській, Київській, Сумській, Харківській, Херсонській, Миколаївській та Чернігівській областях та здійснили збройний напад на органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі с. Промінь Баштанського району Миколаївської області, тобто вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжувалось до 11 листопада 2022 року та призвело до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який наразі триває.

Починаючи з березня 2022 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) збройні формування російської федерації вторглися на територію с. Промінь, Баштанського району Миколаївської області та іншої частини Баштанського району Миколаївської області, де встановили контроль над с. Промінь, у тому числі через створену окупаційну адміністрацію, у зв`язку з чим у вказаний період часу територія с. Промінь, Баштанського району Миколаївської області та іншої частини Баштанського району Миколаївської області вважалась окупованою, оскільки фактично перебувала під владою збройних сил російської федерації.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року (в редакції від 07 травня 2022 року, далі за текстом Закон № 1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Відповідно до п. 6 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація російської федерації сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Згідно з п. 7 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Починаючи з початку березня 2022 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) територія с. Промінь, Баштанського району Миколаївської області та іншої частини Баштанського району Миколаївської області була тимчасово окупована невстановленими особами із числа військовослужбовців збройних сил російської федерації, в подальшому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27 травня 2022 року» (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27 липня 2022 року № 169) Горохівську об`єднану територіальну громаду Баштанського району Миколаївської області, у тому числі с. Олександрівка та с. Промінь Баштанського району Миколаївської області, було віднесено до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше початку березня 2022 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) військовослужбовці збройних сил російської федерації силовим способом з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно захопили та фактично здійснили окупацію території с. Олександрівка та с. Промінь Баштанського району Миколаївської області та іншої частини Баштанського району Миколаївської області шляхом зосередження навколо вказаних населених пунктів України збройних підрозділів російської федерації та встановлення контрольно-пропускного режиму в`їзду та виїзду з них, яка тривала до звільнення вказаної території підрозділами Збройних Сил України, а саме до 11 листопада 2022 року.

Влітку 2022 року, однак не раніше 21 липня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, з метою встановлення контролю та утвердження тимчасової окупації частини території України, тобто Горохівської об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, у тому числі с. Олександрівка та с. Промінь Баштанського району Миколаївської області, наказом так званого «Голови військово-цивільної адміністрації Херсонської області» ОСОБА_9 № 241/1-р від 21.07.2022 «Про призначення Голови військово-цивільної адміністрації Олександрівської об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області», який є представником окупаційної влади держави-агресора російської федерації, створено незаконний орган влади так звану «Військово-цивільну адміністрацію Олександрівської об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області» (далі ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області), до складу якої увійшли наступні населені пункти, а саме: с. Олександрівка, с. Михайлівка, с. Новотимофіївка, с. Баратівка, с. Новософіївка, с. Горохівське, с. Суворовське, с. Садове, с. Промінь.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 (обвинувальний акт стосовно якої скеровано до суду 30.06.2023), будучи проросійськи налаштованою особою, перебуваючи на тимчасово окупованій військовослужбовцями збройних сил російської федерації території України, зокрема у с. Олександрівка Баштанського району Миколаївськоїобласті, з мотивів непогодження політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу російської федерації, будучи обізнаною про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, невизнання російською федерацією поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій її території, вирішила співпрацювати з представниками держави-агресора.

Достовірно усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та передбачаючи невідворотнє настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, не пізніше 21 липня 2022 року, більш точні дату та час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, перебуваючи на тимчасово окупованій російською федерацією території України, зокрема у с. Олександрівка Баштанського району Миколаївськоїобласті, умисно, з метою допомоги окупаційній адміністрації держави-агресора щодо встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, а саме так званій «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області», шляхом підтримки та реалізації рішень та дій держави-агресора, її збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, її збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, спрямованій на сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановила контакт з невстановленими особами з числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації так званої «Військово-цивільної адміністрації Херсонської області» (далі ВЦА Херсонської області), які у свою чергу створили незаконний орган влади так звану «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області».

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою допомоги державі-агресору, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора щодо встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, ОСОБА_7 , не пізніше 21 липня 2022 року, більш точні дату та час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, перебуваючи на тимчасово окупованій російською федерацією території України, зокрема у с. Олександрівка Баштанського району Миколаївськоїобласті, діючи умисно, добровільно прийняла пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб з числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації так званої «ВЦА Херсонської області» та добровільно почала обіймати посаду голови так званої «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області», яка створена наказомтак званого «Голови ВЦА Херсонської області» ОСОБА_9 № 241/1-р від 21.07.2022 «Про призначення Голови ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у вказаному незаконному органі влади окупаційної адміністрації держави-агресора, на яку була призначена відповідно до указу так званого «Голови ВЦА Херсонської області» ОСОБА_9 .

Добровільно погоджуючись на зайняття вказаної посади ОСОБА_7 усвідомлювала, що її подальша діяльність буде спрямована на шкоду Україні та на утвердження тимчасової окупації її території країною-агресором російською федерацією.

Згідно з наказом так званого «Голови ВЦА Херсонської області» ОСОБА_9 № 241/1-р від 21.07.2022 «Про призначення Голови ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» ОСОБА_7 призначено на посаду так званого голови «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» із оперативним підпорядкуванням голові«ВЦА Херсонської області» ОСОБА_9 .

Вказаний незаконний орган влади так звана «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» є тимчасовим державним органом, створеним наказом так званого «Голови ВЦА Херсонської області» ОСОБА_9 № 241/1-р від 21.07.2022, який здійснює управління на території Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, що знаходиться під контролем збройних сил російської федерації під час проведення спеціальної воєнної операції на Україні, функціями якого є забезпечення безпеки та нормалізації життєдіяльності населення територіальної громади, правопорядку, участь у протидії диверсійним проявам і терористичним актам, недопущенні гуманітарної катастрофи.

«ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» здійснює на території Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області повноваження виконавчих органів влади і інші повноваження, визначені наказом так званого «Голови ВЦА Херсонської області» ОСОБА_9 № 241/1-р від 21.07.2022, знаходиться у прямому підпорядкуванні «ВЦА Херсонської області», а також здійснює свою діяльність при взаємодії з підрозділами збройних сил російської федерації і росгвардії.

У своїй діяльності «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» керується нормативними правовими актами «ВЦА Херсонської області», законами і нормативними правовими актами російської федерації.

В подальшому, ОСОБА_7 , не пізніше 26.08.2022 року, більш точні дату та час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, перебуваючи на тимчасово окупованій російською федерацією території України, зокрема у с. Промінь залучила до злочинної діяльності групу осіб, а саме місцевих мешканок с. Промінь, Баштанського району Миколаївської області, які на добровільній основі та єдності злочинних намірів, відповідно до наказу так званого «Голови ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» ОСОБА_7 № 16/3-п від 26.08.2022 «Про призначення керівництва сільського поселення с.Промінь, Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області», а саме на посаду голови сільського поселення с. Промінь Баштанського району Миколаївської області призначено - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на посаду заступника голови сільського поселення с. Промінь Баштанського району Миколаївської області призначено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 при цьому після зайняття вищезазначених посад ОСОБА_6 та ОСОБА_8 почали виконувати обов`язки, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у вказаному незаконному органі влади окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації.

Відповідно до злочинного плану ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 повинні були як службові особи так званої «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» вчиняти дії, спрямовані наспівпрацю та допомогу державі-агресору, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора російської федерації так званій «ВЦА Херсонської області» задля встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, висвітлювати свою діяльність в засобах масової інформації, проводити бесіди, наради, зібрання, приймати участь у інших публічних заходах з мешканцями Горхівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, агітувати мешканців на приєднання до російської федерації та на підтримку країни-агресора російської федерації та її окупаційної влади.

Також, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з метою співпраці та допомоги державі-агресору, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора російської федерації так званій «ВЦА Херсонської області» задля встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, діючи спільно з підрозділами збройних сил російської федерації та росгвардії організовували та провели завідомо незаконний референдум з питань приєднання тимчасово окупованих населених пунктів Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, зокрема с. Промінь Баштанського району Миколаївської області та іншої тимчасово окупованої частиниГорохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області до російської федерації, зокрема: проведення оповіщення населення про факт проведення незаконного референдуму; забезпечення інформування мешканців громади, як можливих учасників референдуму, про підготовку та проведення референдуму; складали попередні списки учасників референдуму; організовували доставку бюлетенів для проведення референдуму до домоволодінь місцевих мешканців с. Промінь, Баштанського району Миколаївської області.

Отже, не пізніше 26 серпня 2022 року, більш точні дату та час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи на тимчасово окупованій російською федерацією території України, зокрема у с. Промінь Баштанського району Миколаївської області, усвідомлюючи незаконність своїх дій, умисно, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою співпраці та допомоги державі-агресору, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора російської федерації так званої «ВЦА Херсонської області» щодо встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, добровільно займаючи у незаконно створених окупаційних органах влади посади голови т.зв «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області», голови сільського поселення с. Промінь так званої «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» та заступника голови сільського поселення с. Промінь так званої «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області», достовірно розуміючи, що на території с. Промінь та іншій тимчасово окупованій частині Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області діє окупаційний режим, введений у зв`язку із захопленням військовослужбовцями та представникам збройних сил російської федерації території та державної влади у с. Промінь та іншій тимчасово окупованій частині Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, всупереч передбаченого Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядку, проголосили себе головою т.зв «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області», головою сільського поселення с. Промінь так званої «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» та заступником голови сільського поселення с. Промінь так званої «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» та приступили до виконання покладених на них невстановленими представниками російської федерації функцій.

Крім того, переслідуючи кінцеву мету окупації населених пунктів Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської областіприєднанням частини території України до російської федерації, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебуваючи на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, зокрема у с. Промінь, Баштанського району Миколаївської областіна виконання вимог військово-політичного керівництва російської федерації та окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації так званої «ВЦА Херсонської області», усвідомлюючи незаконність своїх дій, умисно, з метою співпраці та допомоги державі-агресору, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора російської федерації так званої «ВЦА Херсонської області» щодо встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, у вересні 2022 року, але не раніше 23 вересня 2022 року, більш точні дату та час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, як посадові особи окупаційного органу влади держави-агресора російської федерації так званої «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області»публічно розпочали підготовку до проведення незаконного референдуму з питань незаконного входження тимчасово окупованих територій зокрема с.Промінь Баштанського району Миколаївської областіта іншої тимчасово окупованої частини Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області до складу російської федерації.

Із цією метою, в умовах ведення бойових дій та окупації частини території України, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб добровільно як представники окупаційної влади російської федерації, а саме як голова т.зв «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області», голова сільського поселення с. Промінь так званої «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області» та заступник голови сільського поселення с. Промінь так званої «ВЦА Олександрівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області», з метою підготовки до організації та проведення незаконного референдуму з питань незаконного входження тимчасово окупованих територій с. ПроміньБаштанського району Миколаївської областіта іншої тимчасово окупованої частини Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області до складу російської федерації, розподілили між собою повноваження щодо організації та проведення вказаного незаконного референдуму.

Відповідно до відведених функцій, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , вчинили дії, направлені на підготовку та проведення незаконного референдуму, а саме:

-висвітлення процесу підготовки до проведення та безпосереднього проведення незаконного референдуму в засобах масової інформації, поширення публічних закликів до проведення такого незаконного референдуму на тимчасово окупованій території;

-загальне планування та проведення незаконного референдуму;

-формування та узагальнення списків виборців;

-організація доставки бюлетенів для проведення референдуму шляхом голосування в межах с. Промінь, Баштанського району Миколаївської області.

Також до участі у процесі підготовки та проведення вказаного незаконного референдуму, в порушення порядку, передбаченого Конституцією України, цією організованою злочинною групою залучені й інші не встановлені досудовим розслідуванням особи з числа військовослужбовців збройних сил російської федерації та росгвардії, а також цивільні громадяни російської федерації і України.

Задля підготовки до проведення вказаного незаконного референдуму ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, вчинили дії щодо організації формування реєстру (списку) виборців з числа місцевих мешканців, які залишилися на тимчасово окупованій території, з урахуванням тих, які виїхали з місць постійного проживання через військове вторгнення російської федерації в Україну; проведення на тимчасово окупованих територіях агітації у порядку і спосіб, що порушує норми, встановлені Виборчим кодексом України до здійснення такої діяльності; визначенні дат проведення незаконного референдуму з 23 по 25 вересня 2022 року.

Разом з цим, на обґрунтування необхідності проведення даного незаконного референдуму, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , під час публічних заходів, які проводились в с .Промінь Баштанського району Миколаївської областіу період з серпня-вересня 2022 року, більш точні дати досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, систематично заявляли про необхідність співпраці та допомоги державі-агресору, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора щодо встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, зокрема тимчасово окупованої території с. Промінь Баштанського району Миколаївської областіта іншої тимчасово окупованої частини Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області.

Після виконання вищевказаних дій, спрямованих на організацію підготовки до участі в проведенні незаконного референдуму, у період з 23 25 вересня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, на тимчасово окупованих територіях с. Промінь Баштанського району Миколаївської областіта іншої тимчасово окупованої частини Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, під керівництвом ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також за участі інших не встановлених досудовим розслідуванням осіб, розпочалася та діяла незаконна, тобто з порушенням всіх положень Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26 січня 2021 року № 1135-IX, процедура проведення голосування серед жителів тимчасово окупованих територій с. Промінь Баштанського району Миколаївської областіта іншої тимчасово окупованої частини Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, яких озброєні військовослужбовці збройних сил російської федерації та росгвардії спільно з іншими особами, задіяними до проведення вказаного незаконного референдуму так званими членами незаконних виборчих комісій та дільниць, примушували до участі у незаконному референдумі шляхом здійснення побудинкового та поквартирного обходу, без дотримання основних його принципів вільної участі та добровільного таємного голосування, публічності та відкритості волевиявлення виборців, вживали заходів примусу відносно тих, хто відмовлявся від голосування чи чинив спротив.

27 вересня 2022 року так звана «ЦВК Херсонської області» за результатами підрахунку ста процентів бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів виборці нібито виявили бажання за входження Херсонської області, у тому числі й тимчасово окупованих територій с. Промінь Баштанського району Миколаївської областіта іншої тимчасово окупованої частини Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, у склад російської федерації.

Злочинна діяльність громадян України ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 була припинена 11 листопада 2022 року у зв`язку із звільненням Збройними Силами України частини Миколаївської області, а саме с. Промінь Баштанського району Миколаївської областіта іншої тимчасово окупованої частини Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.28 ч.5 ст.111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.5 ст.111-1 КК України, що згідно ст.12 КК України відносить до тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, не прибула на виклик до слідчого три рази у статусі підозрюваної, не повідомила при цьому слідчому, прокурору про причини неприбуття, крім того ОСОБА_6 має проросійські політичні погляди та враховуючи той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі поблизу міста Миколаєва та в частині Миколаївської області, тому підозрювана може продовжити співпрацювати з представниками РФ та виконувати їх завдання з метою надання їм допомоги в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених, просив про його задоволення.

Захисник підозрюваної у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пославшись на те, що відсутній зв`язок з підозрюваною та неможливо узгодити з нею позицію.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим відділом управління СБ України в Миколаївській області за процесуального керівництва прокуратури Миколаївської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000186 від 15.04.2022 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1КК України

09.08.2023 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28 ч.5 ст. 111-1 КК України, про що у загальнодержавному засобі масової інформації газеті «Урядовий кур`єр» розміщено відповідне повідомлення в порядку ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України.

Вказаний факт підтверджений прокурором у судовому засіданні.

Підозрювана ОСОБА_6 , будучи викликаною до органу досудового розслідування шляхом публікацій в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора повісток про виклик на 10.08.2023, 13.08.2023, 14.08.2023 до слідчого не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, що в тому числі свідчить про переховування від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У зв`язку з неприбуттям підозрюваної ОСОБА_6 на неодноразові виклики до органу досудового розслідування, переховуванням з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також у зв`язку з не встановленням її точного місця перебування, постановою слідчого від 14.08.2023 р. ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Відповідно інформації оперативного підрозділу встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованих територіях України, а саме: м. Генічеськ, Генічеському районі Херсонської області.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 15.04.2023 р. за №0000186 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1КК України, триває.

Згідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний зобов`язаний в тому числі прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

За правилами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених п.п.6,7ст. 176 КПК України.

Ст. 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

В ч. 1 ст. 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У судовому засіданні встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 особисто вручено не було, оскільки остання перебуває на даний час на непідконтрольній території України.

На виклики слідчого підозрювана не з`явилася, не повідомляючи про причини неявки, що свідчить про її ухилення від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваної у даному кримінальному провадженні, оскільки органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення їй повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.5 ст. 111-1 КК України, підтверджується даними: протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 23.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 23.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 23.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 23.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 23.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 23.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 23.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 19.07.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від. 19.07.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 19.07.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_20 від 19.07.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_21 від 19.07.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_22 від 19.07.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_23 від 19.07.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_24 від 02.08.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_25 від 02.08.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_26 від 04.08.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_27 від 04.08.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_28 від 04.08.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_29 від 04.08.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_30 від 04.08.2023; документів, а саме: «Наказу про призначення керівництва селищного поселення с.Промінь, Олександрівської Олександрівської об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області №16/3-п від 26.08.2022» відповідно до якого ОСОБА_6 призначеного головою селищного поселення та ОСОБА_8 призначеного заступником голови; іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, CampbellandHartley v. theUnitedKingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі SelahattinDemirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі IlgarMammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. UnitedKingdomof 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bonafide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність даних для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночним поняттями.

Досліджені у судовому засіданні дані є достатньо вагомими у своїй сукупності для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 5 ст.111-1 КК України.

Матеріали кримінального провадження також містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрювана ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.5 ст.111-1 КК України, що згідно ст.12 КК України відносить до тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, маючи зареєстроване місце проживання виїхала на на тимчасово непідконтрольну українській владі окуповану зс рф територію України, крім того ОСОБА_6 має проросійські політичні погляди та враховуючи той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі поблизу міста Миколаєва та в частині Миколаївської області, тому підозрювана може продовжити співпрацювати з представниками РФ та виконувати їх завдання з метою надання їм допомоги в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Підозрювана ОСОБА_6 неодноразово не з`являлася за викликами до слідчого.

Вказане дає обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.5 ст.111 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваній в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваної, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні найбільш суспільно небезпечного злочину, характеру та способу ймовірно вчиненого кримінального правопорушення проти держави Україна, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до положень ст.ст. 183,193,194 КПК України, згідно з якими при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається та у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу вирішуватиметься остаточно вже після його затримання та доставки до суду, тому строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим ч.1 ст. 197 КПК України, підозрюваній ОСОБА_6 , відносно якої необхідно обрати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу, розмір застави слідчим суддею не визначається.

Обставини, визначені ч. 2 ст. 183 КПК України, які б унеможливлювали застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , відсутні.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу та розміру застави.

Після затримання підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1