СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2643/23
ун. № 759/7872/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 24.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240 КК України,-

У Х В А Л И В:

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 24.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.2022 року невстановлені особи незаконно видобували корисні копалини місцевого значення у великому розмірі, а саме піски у с. Селичівка Броварського району Київської області на земельній ділянці площею 1,6882 га (поле 5, ділянка НОМЕР_5, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0015, на земельній ділянці площею 1,6692 га (поле 5, ділянка НОМЕР_8, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0016, на земельній ділянці площею 1,6488 га (поле 5 ділянка НОМЕР_7, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0017, на земельній ділянці площею 1,6925 га (поле 5, ділянка НОМЕР_6, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0014.

Згідно постанови КМУ № 827 від 12.12.1994 зі змінами і доповненнями в редакції Постанови КМ від 18.12.2011 року, піски, входять до переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення.

24.08.2022 року проведено обшук земельної ділянки, належної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: Київська область, Броварський район, село Селичівка, земельна ділянка площею 1,6882 га (поле 5, ділянка НОМЕР_5, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0015, в ході якого виявлено та вилучено: транспортний засіб «VOLVO» червоного кольору, з номерними знаками НОМЕР_1 , транспортний засіб «ATLAS» з номерними знаками НОМЕР_2 , зразок піску з кузова самоскиду транспортного засобу «VOLVO» червоного кольору, з номерними знаками НОМЕР_1 , зразок піску з ковша транспортного засобу «ATLAS» з номерними знаками НОМЕР_2 , зразок піску з кар`єра та тим самим задокументовано незаконне видобування корисних копалин.

Оскільки об`єктом кримінально протиправних дій зазначених осіб є вищевказане нерухоме майно, постановою слідчого у кримінальному провадженні від 24.08.2022 року прийнято рішення про визнання такого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

13.09.2022 року на земельні в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6882 га (поле 5, ділянка НОМЕР_5, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0015, площею 1,6692 га (поле 5, ділянка НОМЕР_8, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0016, площею 1,6488 га (поле 5 ділянка НОМЕР_7, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0017, площею 1,6925 га (поле 5, ділянка НОМЕР_6, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0014, слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва накладено арешт, однак, ОСОБА_4 здійснила продаж двох вищевказаних земельних ділянок ОСОБА_5 , які є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала не була реалізована, а речові докази залишаються не збереженими.

Земельні ділянки в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6692 га (поле 5, ділянка НОМЕР_8, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0016, площею 1,6488 га (поле 5 ділянка НОМЕР_7, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0017, на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Земельні ділянки в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с. Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6925 га (поле 5 , ділянка НОМЕР_6, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0014, площею 1,6882 га (поле 5, ділянка НОМЕР_5, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0015, на праві власності належать ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку експерта від 30.09.2022 року № 25669/22-34/25788/25789/22-34 вилучені зразки з кузова самоскиду «VOLVO» червоного кольору, з номерними знаками НОМЕР_1 співпадають зі зразкама піску на земельній ділянці та мають спільну групову та родову належність, а саме є пухким природним некарбонатним піском, який відноситься до корисних копалин місцевого значення.

Крім того, у клопотанні наголошується, що є обґрунтована необхідність застосування на цій стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Підставою для накладення арешту на майно є те, що вказане нерухоме майно являється речовим доказом у кримінальному провадженні із наведених у клопотанні підстав та обставин.

Метою накладення арешту на майно відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Також слідчим було зазначено, що з метою забезпечення арешту майна розгляд даного клопотання необхідно здійснити без повідомлення його власників, оскільки майно на яке необхідно накласти арешт не було тимчасово вилучене у кримінальному провадженні. Крім того, існує ризик, що власники об`єктів нерухомого майна та особи, які причетні до можливих протиправних дій, дізнавшись про подання та розгляд даного клопотання, використають надані їм права та повноваження з метою ухилення від арешту нерухомого майна та забезпечать його перереєстрацію на користь третіх осіб

У судове засідання з`явився прокурор, клопотання просив задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у ньому.

Крім того, судом було здійснено виклик у судове засідання власників майна, у судове засідання останні не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 24.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Уході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту із забороною користування, відчуження та розпорядження:

- на нерухоме майно власником якого є ОСОБА_4 , а саме на: земельну ділянку в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6692 га (поле 5, ділянка НОМЕР_8, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0016; земельну ділянку в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6488 га (поле 5 ділянка НОМЕР_7, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0017;

- на нерухоме майно власником якого є ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ), а саме на: земельну ділянку в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6925 га (поле 5, ділянка НОМЕР_6, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0014; земельну ділянку в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6882 га (поле 5, ділянка НОМЕР_5, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0015;

- накласти арешт, із забороною користування, розпорядження, в тому числі видобутку, корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення - піску, який знаходиться на земельних ділянках в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6882 га (поле 5, ділянка НОМЕР_5, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0015, площею 1,6692 га (поле 5, ділянка НОМЕР_8, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0016, площею 1,6488 га (поле 5 ділянка НОМЕР_7, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0017, площею 1,6925 га (поле 5, ділянка НОМЕР_6, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0014.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що вказані земельні ділянки та пісок визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с. 19-20, 21-22).

Пунктом 7 частини 1 статті 131 КПК України визначено арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та передбачені обставини, за яких не допускається застосування заходів кримінального провадження. Серед таких обставин у ч.3 ст.132 КПК України передбачено, що: НОМЕР_7 існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; НОМЕР_8 потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; НОМЕР_5 може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.5 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування, слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За змістом ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого обґрунтовувалось тим, що 13.09.2022 на земельні в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с. Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6882 га (поле 5, ділянка НОМЕР_5, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0015, площею 1,6692 га (поле 5, ділянка НОМЕР_8, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0016, площею 1,6488 га (поле 5 ділянка НОМЕР_7, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0017, площею 1,6925 га (поле 5, ділянка НОМЕР_6, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0014, слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва накладено арешт, однак, ОСОБА_4 здійснила продаж двох вищевказаних земельних ділянок ОСОБА_5 , які є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала не була реалізована, а речові докази залишаються не збереженими.

Відповідно до ч.1,2 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Зважаючи на ч.1,2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Суд враховує, що статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Зважаючи на наведені норми українського процесуального законодавства, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дослідивши матеріали поданого клопотання, проаналізувавши доводи та заперечення учасників судового засідання щодо необхідності накладення арешту на майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 24.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження, на нерухоме майно власником якого є ОСОБА_4 , а саме на:

- земельну ділянку в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с. Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6692 га (поле 5, ділянка НОМЕР_8, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0016;

- земельну ділянку в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с. Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6488 га (поле 5 ділянка НОМЕР_7, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0017;

З метою збереження речових доказів, накласти арешт, із забороною користування, відчуження та розпорядження, на нерухоме майно власником якого є ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ), а саме на:

- земельну ділянку в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с. Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6925 га (поле 5, ділянка НОМЕР_6, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0014;

- земельну ділянку в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6882 га (поле 5, ділянка НОМЕР_5, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0015;

З метою збереження речових доказів, накласти арешт, із забороною користування, розпорядження, в тому числі видобутку, корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення - піску, який знаходиться на земельних ділянках в межах с. Селичівка Баришівського району Київської області (на даний час с Селичівка в межах Баришівської ОТГ Броварського району Київської області) площею 1,6882 га (поле 5, ділянка НОМЕР_5, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0015, площею 1,6692 га (поле 5, ділянка НОМЕР_8, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0016, площею 1,6488 га (поле 5 ділянка НОМЕР_7, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0017, площею 1,6925 га (поле 5, ділянка НОМЕР_6, яка визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим номером: :22:039:0014.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1