Справа №639/2681/23
Провадження №1-в/639/165/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання засудженого ОСОБА_5 та просила суд задовольнити його.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, пославшись на відсутність правових підстав для прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 ..

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, раніше не судимий, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 10.09.2019 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі.

Початок строку: 12.04.2018 року.

Кінець строку: 12.04.2025 року/

Частиною 3 ст.82 КК України встановлено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ, суду слід ретельно з`ясовувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненного злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З характеристики засудженого вбачається, щоОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.04.2018 року.

За час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, однак вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку СІЗО один раз порушував. На профілактичних обліках не перебуває. Адміністрацією установи не заохочувався та до суспільно-корисної праці не залучається.

В бесідах з представниками адміністрації та персоналом установи поводить себе тактовно не завжди, виконує їх законні вимоги лише під контролем, легко змінює свої погляди, заради досягнення мети здатний до негативних вчинків, інколи вдається до брехні, впертий, наполегливий на своїх власних переконаннях, свою точку зору ставить поверх людських цінностей.

Із засудженим ОСОБА_5 неодноразово проводились заходи виховного та психологічного характеру, роз`яснювались порядок і умови перебування під вартою, розпорядок дня та режим тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», проте незважаючи на усі застосовані до нього заходи виховного впливу, засуджений ОСОБА_5 до встановленого режиму тримання в установі ставиться негативно. Має підвищені вимоги до персоналу установи, через що схильний до написання необґрунтованих скарг.

Суд враховує, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

При вирішенні заявленого подання судом враховується, що вчинені ОСОБА_5 кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 153 КК України є умисними тяжкими злочинами. Вину в скоєних злочинах ОСОБА_5 не визнав.

Згідно вироку Київського районного суду міста Харкова від 10.09.2019 року, має позов у розмірі 202542,00 грн. та судові витрати у розмірі 715 гри. 00 коп..

Згідно довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 за весь час перебування в місцях позбавлення волі мав 1 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Жодного заохочення засуджений ОСОБА_5 не має.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.08.2022 року обвинуваченого ОСОБА_5 тимчасово залишено в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для розгляду кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України Московським районним судом м.Харкова.

Аналіз зазначених даних не дає суду підстав вважати, що ОСОБА_5 встав на шлях виправлення, довівши це своєю поведінкою та ставленням до праці.

Доводи засудженого про необґрунтованість накладеного стягнення не підтверджуються будь-якими об`єктивними даними про його оскарження або скасування. Крім того, ними не спростовуються інші встановлені судом в ході розгляду клопотання відомості щодо поведінки засудженого.

Таким чином, засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення, а засудженим в той же термін після отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 29.06.2023.

Суддя ОСОБА_1