Провадження № 1-кп/761/2786/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, в режимі відеоконференції, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003752 від 23.12.2022, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

04 квітня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів щодо ОСОБА_2 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Ухвалою від 05 квітня 2023 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні. Оголосив письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченої у вигляді тримання під вартою, обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинувачену та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду.

Захисник ОСОБА_5 вважав можливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду, клопотань не заявляв. Під час розгляду клопотання прокурора, просив суд не продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що обвинувачена перебуває на амбулаторному психіатричному лікуванні і має приймати спеціальні ліки, раніше не судима. Пояснив, що обвинувачена не переховувалась від органу досудового розслідування, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту було порушено не з вини обвинуваченої, оскільки до квартири, де ОСОБА_2 , мала перебувати відповідно до умов запобіжного заходу, її фізично не пускала мати. Пояснив, що наразі обвинувачена проживає зі своїм цивільним чоловіком за адресою: АДРЕСА_2 , з огляду на що клопотав про застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_2 підтримала думку захисника і просила призначити обвинувачельний акт до судового розгляду. Просила не продовжувати щодо неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже їй необхідно проходити лікування у Київській міській психіатричній лікарні № 1 імені І. П. Павлова. Запевняла суд, що буде проживати зі своїм чоловіком.

Крім того, в порядку ст. 193 КПК України, в ході судового засідання було допитано ОСОБА_6 , в якості свідка, в розумінні положень ч. 4 ст. 193 КПК України. Допитаний ОСОБА_6 суду пояснив, що він є цивільним чоловіком обвинуваченої, вони вже понад півроку проживають разом. Крім того, запевнив суд, що обвинувачена буде проживати разом із ним за адресою: АДРЕСА_2 .

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, заслухавши в порядку ст. 193 КПК України показання свідка суд приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32, 33, 615 КПК України підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

В судове засідання необхідно викликати наступних осіб: прокурора, обвинувачену та її захисника.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої, судом враховуються дані про особу ОСОБА_2 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання за яке, у разі визнання обвинуваченої винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбачено у виді позбавлення волі на строк до шести років, і такі обставини судом оцінюються в контексті наявності ризику щодо можливості ОСОБА_2 переховуватись від суду за умови перебування в межах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Разом з цим суд нагадує учасникам кримінального провадження, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1, ч 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому в частині четвертій ст.194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, аналізуючи у сукупності положення ст.ст. 177, 183, 194 КПК України, можна дійти висновку, що правова конструкція ст. 183 КПК України передбачає можливість як застосування щодо особи, так і продовження строку дії вже існуючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише за умови обов`язкового одночасного існування усіх трьох факторів, визначених ст. 194 КПК України: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, шляхом системного тлумачення норм КПК України, можна дійти до висновку, що законодавцем прямо передбачено імперативну заборону застосовувати, чи продовжувати вже застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у разі якщо прокурором не буде доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (у разі недоведеності якого-небудь іншого фактору передбаченого ст. 194 КПК України - застосування взагалі будь-якого запобіжного заходу буде визнано кричущим порушенням законодавства). При цьому як з точки зору формальних вимог, закріплених в чинному КПК України, так і з точки зору загальної логіки теорії кримінального процесуального права, кожного разу сторони повинні наново обстоювати свої правові позиції з приводу наявності чи відсутності підстав для продовження запобіжного заходу. Судом безумовно може враховуватись попередня позиція з цього питання, однак жодним чином суд не пов`язаний нею під час кожного наступного розгляду клопотань сторін поданих в порядку ст. 315 КПК України чи ст. 331 КПК України.

Так, в ході підготовчого судового засідання стороною захисту було переконливо доведено, що обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, вона має родину, при цьому її співмешканець ОСОБА_6 пояснив суду, що ОСОБА_2 проживає разом із ним, що одночасно із твердженням про наявність стримуючого фактору у вигляді соціальних зв`язків доводить і наявність у обвинуваченої відомого стороні обвинувачення та суду місця проживання, де вона може перебувати у разі застосування до неї іншого, не пов`язаного із триманням під вартою запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за умови того, що під час судового засідання судом було встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 цього Кодексу на який вказує прокурор у своєму клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, водночас прокурором не доведено того, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні - клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може підлягати задоволенню.

Ретельно оцінивши наведені вище обставини, про особу обвинуваченої, тривалість перебування обвинуваченої під вартою, її вік та стан здоров`я, а також заявлені прокурором ризики, що приймались до уваги під час застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та які доведені прокурором у підготовчому судовому засіданні, разом з тим, які, на думку суду, на даний час значно зменшились та втратили свою значущість, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме, що на початку слідства ризики можуть враховуватись судом при обранні найсуворішого запобіжного заходу, а в подальшому, поступово, у міру того, як просувалось досудове розслідування, позиція підозрюваного у справі, так і сам ризик негативного впливу на хід розслідування, неминуче втрачає своє значення («Летельє проти Франції» рішення від 26 червня 1991 року, «І.А. проти Франції» рішення від 23 вересня 1998 року), суд дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_2 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною їй залишати своє місце проживання з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, який, з урахуванням усіх обставин справи, на думку суду, буде достатнім запобіжним заходом, спроможним забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти спробам переховуватися від суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену ОСОБА_2 такі обов`язки, а саме: повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої, з тримання під вартою на домашній арешт.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.174, 182, 183, 194, 201, 291, 314-316, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, на 12 годину 30 хвилин 19 квітня 2023 року, про що повідомити зацікавлених осіб.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, обвинувачену та її захисника.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Змінити відносно обвинуваченої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Зобов`язати обвинувачену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.5 ст. 194 КПК України:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом з покладенням на неї відповідних обов?язків, визначити до 08 червня 2023 року.

Виконання ухвали в частині запобіжного заходу покласти на орган поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ухвали в запобіжного заходу - покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 14 квітня 2023 року о 10 год. 10 хв.

Суддя: ОСОБА_1