Справа № 461/5350/23
Провадження № 1-кс/461/3595/23
УХВАЛА

05.07.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання, в якій просить:

- поновити термін оскарження відповідної постанови;

- скасувати постанову прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 09.06.2023 про відмову у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 .

Подану скаргу ОСОБА_3 мотивує наступним.

Скаржник являється потерпілим у вказаному кримінальному провадженні №0000662 від 24.10.2014. ОСОБА_3 вказує, що слідчими та прокурорами у кримінальному провадженні ігноруються вимоги закону, що призводить до порушення його прав. Зокрема, скаржник вказує на свідоме затягування розслідування у кримінальному провадженні, а також вжиття недостатніх заходів для розшуку підозрюваного, допущення слідчими та прокурором помилок у процесуальних документах.

В межах даного кримінального провадження скаржник звернувся до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею питання накладення арешту на майно підозрюваного.

Постановою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 09.06.2023 у задоволенні наведеного клопотання було відмовлено. Скаржник вважає дану постанову необґрунтованою та незаконною, а також зазначає на відсутність підстав для відмови у задоволенні клопотання, тому просить наведену постанову скасувати.

Скаржник в судовому засіданні, кожен окремо, скаргу підтримали з мотивів наведених у ній.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду скарги або обставин які зумовлюють неможливість проведення його розгляду, внаслідок неявки прокурора або слідчого, не встановлено.

Виходячи з даних про час отримання оскаржуваного процесуального рішення та обставини наведені скаржником з цього приводу, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_3 не пропущено процесуальні строки звернення до слідчого судді, а тому необхідності їх поновлення не вбачається.

Дослідивши матеріали скарги, в тому числі долучені до неї копії документів, заслухавши доводи скаржника, приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000662 від 24.07.2014 року здійснюється слідчими слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області. На даний час досудове розслідування зупинено, у зв`язку із розшуком підозрюваного.

Скаржник являється потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

В межах даного кримінального провадження скаржник звернувся до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею питання накладення арешту на майно підозрюваного.

Постановою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 09.06.2023 у задоволенні наведеного клопотання було відмовлено.

Наведена постанова мотивована, серед іншого, тим, що санкція ч.2 ст. 286 КК України не передбачає покарання у виді конфіскації або спеціальної конфіскації майна.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.

У теоретичному аспекті «судовий контроль» покликаний: забезпечити законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод громадян під час досудового розслідування шляхом ухвалення рішень про застосування заходів кримінально-процесуального примусу, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права громадян та розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого чи прокурора.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Як зазначено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Статтею 26 КПК України також встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Як вбачається з прохальної частини скарги ОСОБА_3 просить слідчого суддю витребувати до суду матеріали кримінального провадження №0000662 від 24.10.2014 року, матеріали наглядового провадження.

Оцінюючи доводи скаржника слід відзначити, що згідно ч. 1 статті 221 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Відповідно до статті 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Отже, наведені положення закону покладають на слідчого та прокурора відповідальність за збереження відомостей які відносяться до таємниці досудового розслідування. Зокрема, слідчий та прокурор наділені повноваженнями не відкривати сторонам досудового розслідування матеріали кримінального провадження, ознайомлення з якими на відповідній стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Виходячи з наведених положень слідчий суддя не вбачає підстав для витребування матеріалів кримінального провадження, адже це може призвести до порушення таємниці досудового розслідування. В свою чергу, скаржник наділений правом звернутися до слідчого з відповідним клопотанням. Також, слідчий суддя не вбачає підстав для витребування «наглядового провадження», адже такі матеріали, якщо і є в наявності у прокурора, є документами внутрішнього діловодства та не відносяться до категорії «матеріали кримінального провадження».

Як вбачається зі скарги ОСОБА_3 оскаржує постанову про відмову прокурора у ініціюванні перед слідчим суддею питання про застосування заходів кримінального провадження.

Такий вид процесуальних рішень не входить до переліку рішень, які можуть бути оскарженні у порядку ст.303 КПК України. Жодних мотивів які ставлять під сумнів наведений висновок слідчого судді скаржником під час розгляду скарги, після з`ясування у нього наведеного питання, не наведено.

Отже, аналіз поданої скарги в сукупності з доводами наведеними скаржником в судовому засіданні свідчить про те, що дана скарга не підпадає під перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені у порядку ст. 303 КПК України, що зокрема встановлено з її прохальної частини.

Відповідно до положень статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Як зазначено вище, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи наведені доводи та мотиви, приходжу до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1