Справа № 456/2018/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/766/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000097 від 10.02.2023 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 09.03.2023, тобто з часу його затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 3020 (три тисячі двадцять) грн. 48 коп.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_6 30.01.2023 близько 12.30 год. перебуваючи на території Приміського вокзалу, що по вул. Городоцька, 112, у м. Львів, між залізничними коліями, придбав, шляхом відшукування, пістолет № НОМЕР_1 А торгової марки виробника «STEUR» моделі 1909 кал. 6,35 (Браунінг) австрійського промислового виробництва та 6 патронів із маркувальними позначеннями «S&В 6,35 Вr.» кал. 6,35 (Браунінг), а також корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та запал УЗРГМ, які в подальшому діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки, та маючи умисел на отримання прибутку від незаконного збуту вогнепальної зброї та бойових припасів, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, незаконно зберігав, перевозив та переносив з метою збуту та збув за наступних обставин.

21.02.2023 о 22 год. 45 хв., ОСОБА_9 (зі зміненими анкетними даними), завідомо знаючи, що ОСОБА_6 здійснює збут вогнепальної зброї та боєприпасів до вогнепальної зброї, за попередньою домовленістю із останнім, прибув на АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, поблизу магазину «Рукавичка», який розташований за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Підзамче, 16, незаконно збув ОСОБА_9 за 5000 грн. пістолет № НОМЕР_1 А торгової марки виробника «STEUR» моделі 1909 кал. 6,35 (Браунінг) австрійського промислового виробництва та 6 патронів із маркувальними позначеннями «S&В 6,35 Вr.» кал. 6,35 (Браунінг), які були обмотані в тканину бордового кольору із білими полосами, які в подальшому ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції.

У відповідності до висновку експертизи дослідження зброї та боєприпасів пістолет № НОМЕР_1 А торгової марки виробника «STEUR» моделі 1909 кал. 6,35 (Браунінг) австрійського промислового виробництва є короткоствольною, нарізною вогнепальною зброєю та придатний до стрільби, а 6 патронів із маркувальними позначеннями «S&В 6,35 Вr.» кал. 6,35 (Браунінг) є боєприпасами промислового виробництва до короткоствольної, нарізної вогнепальної зброї та придатні до стрільби.

Крім цього, 09.03.2023 о 09 год. 58 хв., ОСОБА_9 (зі зміненими анкетними даними), завідомо знаючи, що ОСОБА_6 здійснює збут вогнепальної зброї та боєприпасів, за попередньою домовленістю із останнім, прибув на дамбу річки Стрий, поблизу АЗС, що по вул. Савури, 2Б, у м. Стрий Львівської області, де ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, незаконно збув ОСОБА_9 за 3500 грн. корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та запал УЗРГМ, які були обмотані в паперові серветки, поліетиленовий пакет та обмотані ізоляційною стрічкою, які в подальшому ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції.

У відповідності до висновку вибухотехнічної експертизи корпус оборонної осколкової ручної фанати Ф-1 в конструктивному поєднанні із запалом УЗРГМ являється оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, яка придатна до вибуху та є бойовим припасом (боєприпасом).

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити покарання застосувавши ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, вважає, що не згідний з покаранням, так як суд першої інстанції не застосував ст. 69 КК України хоча усі підстави на це були.

Звертає увагу, що при затриманні не чинив опору, повністю визнав свою вину і розкаявся у вчиненому.

Заслухавши виступи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, виступ прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку та вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянта про суворість призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Перевіривши в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції та інші матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вказані вимоги виконані судом першої інстанції належним чином.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції правильно врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, зокрема обвинувачений вчинив умисні злочини, які відповідно до статті 12 КК України, є тяжкими злочинами, обвинувачений негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Також, суд першої врахував, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, а також обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, зокрема 02 березня 2020 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області за аналогічний злочин, а саме ч.1 ст. 263 КК України.

Беручи до уваги зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Апеляційні доводи сторони захисту про те, що існують підстави у застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Частиною першою статті 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Правовий аналіз зазначеної норми Закону свідчить про те, що суд у виключних випадках може призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Відтак, можливість застосування ч.1 ст. 69 КК України є правом, а не обов`язком суду і у тому разі, якщо суд встановить безумовні підстави для призначення обвинуваченому нижчого покарання ніж передбаченого санкцією частини статті інкримінованого йому злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений звертає увагу на те, що при затриманні не чинив опору, повністю визнав свою вину і розкаявся у вчиненому.

В свою чергу, зазначені обставини враховано судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , тому колегія суддів не може визнати їх безумовними обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та є підставами для призначення останньому менш суворого покарання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі, в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, співрозмірне скоєному, адже воно відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, а тому доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування положень ст. 69 КК України є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів визнає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 необґрунтованою та підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою з моменту отримання копії ухвали в той же строк.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4