Справа № 570/2506/23
Номер провадження 1-кс/570/424/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000332, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малин Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, останній раз: 18.12.2019 Баранівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік , -

в с т а н о в и в:

17.05.2023 слідчий слідчого відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_7 (далі слідчий) за погодженням із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 (далі прокурор), звернувся до слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Короткий зміст клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, востаннє 18.12.2019 Бранівським районном судом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та відносно якого у грудні 2022 року скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002121 від 08.11.2022 до Житомирського міського суду Житомирської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив новий злочин, направлений на таємне викрадення чужого майна поєднаний із проникненням у житло в період воєнного стану.

Так, слідчий стверджує, що 15 травня 2023 року, близько 13 год. 54 хв., ОСОБА_6 , діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні" та який у подальшому продовжено, шляхом відчинення незамкнених дверей проник до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна задля власного матеріального забезпечення, діючи умисно та повторно, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені власником будинковолодіння та іншими сторонніми особами, таємно, із шухляди шафи вищевказаного житлового будинку викрав грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень, що належать потерпілій ОСОБА_8 , а також із житлових кімнат будинку 3 (три) камери відеоспостереження марки "Xiaomi" загальною вартість 2200 (дві тисячі двісті) гривень належних потерпілому ОСОБА_9 , з якими покинув місце вчинення кримінального правопорушення, чим завдав потерпілим майнової шкоди на вищевказані суми.

У клопотанні слідчий також зазначає, що 16 травня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Оскільки на думку слідчого, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, ухилитись від слідства, суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчиняти інші кримінальні правопорушення, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та встановити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також у клопотанні зазначається, що обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного.

Позиції учасників кримінального провадження.

Прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених у ньому.

Слідчий підтримав подане клопотання з підстав, наведених в такому.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав клопотання свого захисника, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний повідомив, що відносно нього на розгляді в різних судах Житомирської області перебувають ще три обвинувальні акти.

Фактичні обставини справи, встановлені слідчим суддею та норми права, які підлягають застосуванню.

Ознайомившись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Примірник клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний отримав у строк, передбачений ч.2 ст.184 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000332, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

15 травня 2023 року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

Згідно повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), 16 травня 2023 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке згідно КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що відповідно до ст.183 КПК України не перешкоджає застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розділ II Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п.9 ч.2 ст. 131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Крім цього, у ст. 178 КПК України визначений перелік обставин, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Щодо обґрунтованості підозри.

Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.

Проте воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України"). Обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства").

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання "поза розумним сумнівом", та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Відповідно до практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується: витягом від 17.05.2023 з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000332, протоколом огляду місця події від 15.05.2023, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.05.2023, повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) від 16.05.2023, протоколом допиту потерпілого від 16.05.2023, протоколом допиту потерпілої від 16.05.2023, протоколом огляду документів (відеозапису) від 16.05.2023, протоколом огляду документів (відеозапису) від 17.05.2023, протоколом додаткового огляду документів (відеозаписів) від 17.05.2023, протоколом огляду предметів від 16.05.2023.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя зазначає, що оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення його вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише з метою визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тобто на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Як встановлено під час судового засідання та вбачається із досліджених слідчим суддею в судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, вони є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На переконання сторони обвинувачення, у цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування, ухилитись від слідства, суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Щодо ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, ухилення від слідства, суду, слідчий суддя вважає такий ризик на момент розгляду даного клопотання обґрунтованим з огляду на таке.

При оцінці ризику переховування від слідства та/або суду може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ "Пунцельт проти Чехії" ("Punzelt v. Czech Republic") № 31315/96 від 25.04.2000.

Слід зазначити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а саме того, що підозрюваний є жителем м. Житомир Житомирської області, не має офіційного місця роботи, тісних соціальних зв`язків в суспільстві, має зв`язки серед осіб, які являються під обліковим елементом в органах поліції, оскільки неодноразово сам відбував покарання в місцях позбавлення волі, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з вищезазначеними обставинами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Смірнова проти Росії" ("Smirnova v. Russia" № 71362/01 від 21.07.2003) суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання слідчого судді, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, приходить до обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши сторони, слідчий суддя приходить до переконання, що оскільки підозоюваному відомо про свідків в даному кримінальному провадженні, він може незаконно на них впливати, чинити фізичний та психологічний тиск заради зміни чи відмови від наданих ними показань.

Щодо ризику вчинити інші кримінальні правопорушення слід зазначити наступне.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (іншого злочину) то слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 не має офіційного місця роботи, а відтак скрутне матеріальне становище може спонукати його до вчинення інших злочинів.

Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 судимий Бранівським районном судом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

У зв`язку з вищезазначеним, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у їх сукупності дають достатні підстави вважати наявним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Щодо можливості інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти ризикам, передбаченим, статтею 177 КПК України та клопотання захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Частиною 1 ст.176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається "позбавленням волі" в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші, більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особисте зобов`язання та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Так, на думку слідчого судді, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від органів досудового розслідування, ухилення від слідства, та суду, можливості незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, слідчий суддя враховує як обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, так і характеризуючі відомості про особу підозрюваного.

Відтак, за переконанням слідчого судді у клопотанні захисника ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків та потерпілу в даному кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_6 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання. (ч. 1, 2 ст. 197 КПК).

Зважаючи на ризики, встановлені під час судового розгляду, особливості досудового розслідування відповідної категорії кримінальних правопорушень, слідчий суддя вбачає обґрунтованим застосувати до підозрюваного тримання під вартою на строк 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 19 год. 00 хв. 15 травня 2023 року.

Щодо обрання та визначення розміру застави.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави має бути достатнім стимулюючим фактором, який би підозрюваний або інша особа (заставодавець) боялася б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків.

На переконання слідчого судді, такій меті цілком може відповідати застава в сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку просить визначити слідчий, та яка становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп.

Саме такий розмір є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти встановленим ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

У зв`язку із застосуванням до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя вважає за необхідне визначити обов`язки, які будуть покладені на нього, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196-197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 про обранння альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобого домашнього арешту - відмовити.

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малин Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, а саме з 19 год. 00 хв. 15 травня 2023 року.

Визначити як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного, у разі внесення за нього застави, визначити до 13 липня 2023 року.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 13 липня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 10 год. 00 хв. 19 травня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1