Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/173/23, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19.05.2023 включно з визначенням застави в розмірі 9997900 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто сім тисяч дев`ятсот) грн, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новояворівськ, Яворівського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України, в кримінальному провадженні № 0001355, відомості про яке 08.10.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_10 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на їх першу вимогу у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що Ужгородським РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001355, відомості про яке 08.10.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України,

У ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, в тому числі у особливо великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

-2-

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_11 зрозумів, що самому виконати всі дії, направлені на його реалізацію, йому не вдасться через необхідність вчинення значної кількості різноманітних дій, з метою більш ефективного виконання запланованих злочинних дій, реалізуючи свої злочинні наміри, залучив відповідних співучасників для вчинення шахрайських дій, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , та інших невстановлених на даний час слідством осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Після чого, ОСОБА_11 визначивши механізм вчинення злочинів, з метою створення умов для здійснення шахрайських дій, не пізніше середини вересня 2022 року, більш точного часу на даний момент встановити досудовому розслідуванню не представилось можливим, підібрав місце для розташування так званого, офісу «операторів» «кол-центру», а саме АДРЕСА_3 , а в подальшому, з метою конспірації злочинної діяльності, змінив місце розташування так званого офісу «операторів» «кол-центру» на адресу АДРЕСА_4 .

Реалізовуючи спільний протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману у особливо великих розмірах, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_11 здійснював загальну координацію діями інших осіб, зокрема розподілив ролі між ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , придбав необхідне обладнання для здійснення протиправної діяльності та забезпечував у подальшому функціонування «кол-центру», фінансуючи необхідні витрати на матеріально-технічне та побутове забезпечення. Крім того, ОСОБА_11 визначав розмір та здійснював контроль за виплатою грошової винагороди операторам зазначеного «кол-центру» за вчинення ними шахрайських дій, розподіляв отриманий внаслідок протиправної діяльності прибуток між собою, ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 .

Діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, здійснюючи реалізацію спільного протиправного умислу, направленого на вчинення шахрайських дій за попередньою змовою групою осіб, в тому числі у особливо великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_12 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, займалася підбором кандидатів для так званого офісу «операторів» «кол-центру», які в подальшому проходили співбесіду зі співучасником злочинної діяльності ОСОБА_11 , обов`язковою вимогою для яких було володіння однією із чеською, словацькою, польською та угорською мовами, а також проходження перевірки за допомогою поліграфа.

У свою чергу, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, здійснюючи реалізацію спільного протиправного умислу, направленого на вчинення шахрайських дій за попередньою змовою групою осіб, в тому числі у особливо великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, допомагав ОСОБА_11 здійснювати координацію і контроль роботи так званого офісу «операторів» «колцентру», а також за відсутності останнього отримував від «операторів» звітність щодо кількості осіб, коштів, якими вже встигли заволодіти працівники центру, шляхом обману.

-3-

ОСОБА_10 , діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, здійснюючи реалізацію спільного протиправного умислу, направленого на вчинення шахрайських дій за попередньою змовою групою осіб, в тому числі у особливо великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, відповідав за технічну частину роботи так званого офісу «операторів» «колцентру», в тому числі налаштовував доступ до CRM-системи (CRM - система наявності єдиного сховища інформації, звідки в будь-який момент доступні усі відомості для так званих «операторів» «кол-центру» про клієнтів «криптобірж»), а також сам безпосередньо працював «оператором».

У такий спосіб ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими на даний час слідством особами, заволоділи чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах на загальну суму 4910836 (чотири мільйони дев`ятсот десять тисяч вісімсот тридцять шість) грн, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, а також шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, заволоділи чужим майном шляхом обману на загальну суму 149385 (сто сорок дев`ять тисяч триста вісімдесят п`ять) грн.

22.03.2023 ОСОБА_10 затримано у порядку ст. 208 КПК України, та 23.02.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілих, спеціаліста у кримінальному провадженні, знищити сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, може здійснити спробу перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється. Інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити запобігання вищезазначеним ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахувала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3, 4 ст. 190 КК України, тяжкість покарання, що йому загрожує, а також наявність ризиків його не належної процесуальної поведінки, зокрема те, що перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілих, спеціаліста у кримінальному провадженні, знищити сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, може здійснити спробу перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Даних, які б вказували на неможливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею не встановлено. Враховуючи вищенаведене, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_10 та з метою запобігання встановлених в ході судового розгляду ризикам, слідчий суддя вважала за доцільне застосувати

-4-

відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначила ОСОБА_10 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Захисник ставить під сумнів обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри, наголошує на відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя залишила поза увагою обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, позитивних характеристик, міцних соціальних зв`язків, відсутність судимості, та визначила завідомо непомірний розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави. Окрім іншого, вважає, що слідчим суддею грубо порушено право ОСОБА_10 на захист, оскільки при відмові ОСОБА_10 від захисника ОСОБА_15 , слідчий суддя не забезпечила участь захисника ОСОБА_8 , проігнорувавши відповідну заяву та продовжуючи судовий розгляд за участі адвоката ОСОБА_15 .

Подані захисником підозрюваного ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_6 доповнення до апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 не беруться до уваги апеляційним судом з урахуванням положення ч. 3 ст. 403 КПК України, згідно якого змінити та/або доповнити апеляційну скаргу має право лише особа, яка її подала.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників підозрюваного ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 та просили її задовольнити, доводи прокурора про безпідставність апеляційної скарги й законність ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого

-5-

підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0001355, відомості про яке 08.10.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

22.03.2023 ОСОБА_10 затримано у порядку ст. 208 КПК України, та 23.03.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

-6-

Ухвалою слідчого судді від 25.03.2023 за клопотанням старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області щодо підозрюваного ОСОБА_10 обрано запобіжний захід - тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 9997900 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто сім тисяч дев`ятсот) грн.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_10 відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст.190 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та, перебуваючи на волі, ОСОБА_10 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілих, спеціаліста у кримінальному провадженні, знищити сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, може здійснити спробу перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_10 у вчиненні даних кримінальних правопорушень на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами,

-7-

зібраними у ході досудового розслідування, а саме: заявами потерпілих про вчинення кримінальних правопорушень; постановами про визнання потерпілими від 22.03.2023; особовими картками на ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколами про результати проведених НСРД від 13.02.2023; протоколами затримання в порядку ст. 208 КПК України від 22.03.2023 та іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_10 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, мотив та спосіб їх вчинення, його надзвичайну небезпеку для суспільства, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_10 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Доводи сторони захисту про те, що суд не в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки слідчим суддею, у відповідності до положень ст. 178 КПК України здійснено оцінку вказаних даних, в тому числі відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, утриманців тощо, проте з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_10 кримінальних

-8-

правопорушень, вказані дані не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу непов`язаного з обмеженням волі, оскільки не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на вищевикладене, доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 про те, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя суду першої інстанції, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в повній мірі дотримався вимог ст. 194 КПК України, врахував обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського суду з прав людини про те, що "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики та обґрунтованість пред`явленої підозри, є безпідставними, а тому апеляційний суд їх відхиляє.

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному

-9-

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу шляхом застосування до нього не пов`язаного з обмеженням волі не є слушними, виходячи з обставин даного кримінального провадження і даних про особу підозрюваного.

Твердження захисника про те, що слідчим суддею не була розглянута можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 інших (альтернативних) запобіжних заходів, є неспроможними, оскільки слідчий суддя достатньо мотивувала необхідність застосування виняткового запобіжного заходу та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 .

Доводи про те, що слідчий суддя не забезпечила участь захисника ОСОБА_8 під час розгляду клопотання, проігнорувавши відповідну заяву підозрюваного про відмову від захисника ОСОБА_15 , колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів судового провадження, участь захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 була забезпечена та він приймав участь у розгляду клопотання про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 в цій частині безпідставними і такі відхиляються.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді щодо визначеного розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_10 з огляду на таке.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Щодо визначення розміру застави, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що даний випадок є виключним і застава в розмірах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків.

-10-

Однак, слідчий суддя, визначаючи підозрюваному ОСОБА_10 розмір застави - 9997900 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто сім тисяч дев`ятсот) грн, не в повній мірі врахувала вказані норми закону.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5 статті 132 КПК).

У зв`язку з чим небезпідставно, в апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 зазначає про відсутність в матеріалах провадження даних про грошові заощадження підозрюваного станом на день застосування запобіжного заходу.

Стосовно зазначених доводів апеляційний суд звертає увагу на те, що закон не містить вимог при оцінці майнового стану підозрюваного враховувати виключно наявні грошові кошти чи інші високоліквідні активи.

Разом з тим, згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява № 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Отже, положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: 1) обставини кримінального правопорушення; 2) особливий характер справи; 3) майновий стан підозрюваного; 4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; 5) масштаб його фінансових операцій; 6) даних про особу підозрюваного; 7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; 8) «професійне середовище» підозрюваного; 9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин; 10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що встановлений стороною обвинувачення розмір завданих кримінальним правопорушенням збитків становить 5066221 грн.

При цьому як під час розгляду клопотання слідчим суддею, так і при апеляційному розгляді, прокурором інших належних доводів, заперечень чи нових відомостей щодо зазначеної вище інформації - не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначена слідчим суддею застава щодо підозрюваного ОСОБА_10 розмірі 9997900 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто сім тисяч дев`ятсот) грн- є завідомо непомірною для підозрюваного, що порушує права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

-11-

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що розмір застави підлягає визначенню у кратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це передбачено ч. 5 ст. 182 КПК України, що також належно не враховано слідчим суддею при визначенні підозрюваному ОСОБА_10 застави, як альтернативного запобіжного заходу.

З огляду на зазначені вище обставини, ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Приймаючи до уваги характер і обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 , враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України підстав не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що застава - 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_10 у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючи фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для підозрюваного з урахуванням викладеного вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2023, якою щодо ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 9997900 грн скасувати.

Клопотання старшого слідчого Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новояворівськ, Яворівського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою.

-12-

Строк тримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою встановити до 19.05.2023 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 600 (шістсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1610400 (один мільйон шістсот десять тисяч чотириста) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_10 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на їх першу вимогу у визначений ними час; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді