ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/3024/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/400/23; Доповідач: ОСОБА_2
11-сс/818/405/23; 11-сс/818/406/23
Категорія: арешт майна

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-уповноваженої особи

директора ТОВ «Фіто-Лек» ОСОБА_7 ,

-представника власника

майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

-третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_10 ,

-представника третьої особи

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_11 ,

-представників ТОВ «ФІТО-ЛЕК» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові матеріали за апеляційними скаргами третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_10 , директора ТОВ «ФІТО-ЛЕК» ОСОБА_14 , представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова та накладено арешт на корпоративні права ТОВ «ФІТО-ЛЕК», код ЄРДПОУ 21194014, який зареєстрований за адресою: м. Харків, вул. Катерининська, б. 46, у розмірі 50 % зі статутного капіталу, в сумі 150 000 грн., які належать одному з засновників ОСОБА_8 , громадянину Російської Федерації, шляхом заборони розпоряджатися ними та вчиняти будь-які дії з державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців, передбачені ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», окрім Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, 50% частки в статутному капіталі ТОВ «ФІТО-ЛЕК», код ЄРДПОУ 21194014, який зареєстрований за адресою: м. Харків, вул. Катерининська, б. 46, що належать одному з засновників ОСОБА_8 , громадянину Російської Федерації, вартістю 150 000 грн., на які ухвалою слідчого судді накладено арешт, для здійснення управління в порядку, передбаченому Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних злочинів та інших злочинів».

Також цією ухвалою накладено арешт на транспортні засоби, які зареєстровані на ТОВ «ФІТО-ЛЕК», код ЄРДПОУ 21194014, шляхом заборони розпоряджатися, відчужувати та вчиняти будь-які дії з реєстрації та перереєстрації, а саме:

- З д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , ТМ «Magnum DXI 460 12780»;

- З д.н.з. НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_4 , ТМ «FiatDoblo»;

- З д.н.з. НОМЕР_5 , № шасі НОМЕР_6 , ТМ «FiatDoblo»;

- З д.н.з. НОМЕР_7 , № шасі НОМЕР_8 , ТМ «RenaultMaster2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_9 , № шасі НОМЕР_10 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_11 , № шасі НОМЕР_12 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_13 , № шасі НОМЕР_14 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_15 , № шасі НОМЕР_16 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_17 , № шасі НОМЕР_18 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_19 , № шасі НОМЕР_20 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_21 , № шасі НОМЕР_22 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_23 , № шасі НОМЕР_24 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_25 , № шасі НОМЕР_26 , ТМ «SCHMITZ CKO 24L»;

- З д.н.з. НОМЕР_27 , № шасі НОМЕР_28 , ТМ «Renault PREMIUM 460.19T 10837»;

- З д.н.з. НОМЕР_29 , № шасі НОМЕР_30 , ТМ «VOLKSWAGEN CRAFTER 50»;

- З д.н.з. НОМЕР_31 , № шасі « НОМЕР_32 , ТМ «SCHMITZ CKO 24L»;

- З д.н.з. НОМЕР_33 , № шасі НОМЕР_34 , ТМ «Renault PREMIUM 410.19T 10837»;

- З д.н.з. НОМЕР_35 , № шасі НОМЕР_36 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_37 , № шасі НОМЕР_38 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_39 , № шасі НОМЕР_40 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_41 , № шасі НОМЕР_42 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_43 , № шасі НОМЕР_44 , ТМ «RenaultMaster 2299»;

- З д.н.з. НОМЕР_45 , № шасі НОМЕР_46 , ТМ «FiatNuovoDoblo»;

- З д.н.з. НОМЕР_47 , № шасі НОМЕР_48 , ТМ «FiatNuovoDoblo»;

- З д.н.з. НОМЕР_49 , № шасі НОМЕР_50 , ТМ «FiatDoblo»;

- З д.н.з. НОМЕР_51 , № шасі НОМЕР_52 , ТМ «FiatDoblo»;

- З д.н.з. НОМЕР_53 , № шасі НОМЕР_54 , ТМ «FordTransit D»;

- З д.н.з. НОМЕР_55 , № шасі НОМЕР_56 , ТМ «PEUGEOT BOXER»;

- З д.н.з. НОМЕР_57 , № шасі НОМЕР_58 , ТМ «SKODA SUPERB»;

- З д.н.з. НОМЕР_59 , № шасі НОМЕР_60 , ТМ «SKODA SUPERB»;

- З д.н.з. НОМЕР_61 , № шасі НОМЕР_62 , ТМ «SKODA SUPERB»;

- З д.н.з. НОМЕР_63 , № шасі НОМЕР_64 , ТМ «FAW CA 1031»;

- З д.н.з. НОМЕР_65 , № шасі НОМЕР_66 , ТМ «ФІА N1-GA02»;

- З д.н.з. НОМЕР_67 , № шасі НОМЕР_68 , ТМ «UMS BOAT 8912.6512»;

- З д.н.з. НОМЕР_69 , № шасі НОМЕР_70 , ТМ «KIDEN 3302 AXI-1 ЗНГ»;

- З д.н.з. НОМЕР_71 , № шасі НОМЕР_72 , ТМ «ЗАЗ 110557»;

Крім того, накладено арешт шляхом заборони розпоряджатися, відчужувати та вчиняти будь-які дії з реєстрації та перереєстрації, а саме: на частку нежитлової будівлі літ. «ГА-6» загальною площею 23174.4 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві спільній частковій власності ОСОБА_8 , який є громадянином Російської Федерації.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що зважаючи на можливе вчинення дій службовими особами вищевказаного суб`єкта господарської діяльності на шкоду України, необхідно заборонити здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо ТОВ «ФІТО-ЛЕК», код ЄРДПОУ 21194014.

У зв`язку з цим, слідчий суддя, з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та запобігання можливості відчуження майна і попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, прийняв рішення про накладення арешту на вищевказане майно.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат послався на те, що відомості внесені в ЄРДР містять дані загального характеру, без визначення будь-яких осіб, причетних до кримінального правопорушення, в порушення вимог п.4 ч.5 ст.214 КПК України. На думку адвоката слідчим суддею не враховано, що лист УСБУ в Харківській області №70/9256, не може вважатися доказом, оскільки створений в результаті «аналізу інформації». Зазначив, що ОСОБА_8 є лише співвласником ТОВ «ФІТО-ЛЕК», та не виконує будь яких організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Доводи клопотання про необхідність накладення арешту, через те, що ОСОБА_8 є громадянином рф, позбавлені підстав, оскільки він з 2000 року сплачує усі податки Україні, з 2004 року має постійну посвідку на проживання, з 2018 року урядом російської федерації до нього застосовано спеціальні економічні санкції, з початку збройної агресії активно займався волонтерською діяльністю на підтримку Збройних Сил України за що має нагороди.

В апеляційній скарзі третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалася на те, що слідчий суддя не приділив належної уваги тому факту, що власність, на яку прокурор просить накласти арешт, належить їй та її чоловіку ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності. Наголосила, що оскільки на даний час між подружжям існує спір з приводу поділу спільного майна, накладення арешту на зазначене майно зробить неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення її позовної заяви.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «ФІТО-ЛЕК» ОСОБА_14 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на корпоративні права та транспортні засоби. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на те, що клопотання про накладення арешту не містить належного обґрунтування та ґрунтується лише на припущеннях прокурора про те, що співзасновник ОСОБА_8 , який є громадянином російської федерації, може вчиняти дії щодо розпорядження майном та активами ТОВ «ФІТО-ЛЕК», що не відповідає дійсності та спростовується Статутом ТОВ «ФІТО-ЛЕК», відповідно до якого ОСОБА_8 є лише співвласником та не виконує будь яких організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Наголосив, що ОСОБА_8 хоча і є громадянином держави-агресора, але вже понад 30 років проживає в Україні на законних підставах, сплачує податки в Україні, до нього з 2018 року застосовано спеціальні економічні санкції з боку російської федерації, з початку збройної агресії активно займався волонтерською діяльністю на підтримку Збройних Сил України за що має нагороди. Також на думку апелянта такі дії прокурора фактично є втручанням у господарську діяльність юридичної особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку уповноваженої особи директора ТОВ «ФІТО-ЛЕК», представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_10 , представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_11 , представників ТОВ «ФІТО-ЛЕК» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

За приписами ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За приписами ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно ч.1 ст.96-1 КПК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Як слідує із матеріалів провадження, 15 лютого 2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000077 від 05.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України про накладення арешту на вищенаведене майно.

З вищеказаного клопотання слідує, що 05 вересня 2022 року до Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова від начальника УСБУ в Харківській області надійшло повідомлення №70/1-5880 про злочин. В повідомленні зазначено, що Управлінням СБУ в Харківській області, в ході проведення фільтраційних заходів, встановлено факти можливої передачі матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора та провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, зокрема колабораційної діяльності підприємствами Новобаварського району м. Харкова, що полягає у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором російською федерацією.

Зокрема встановлено, що ТОВ «ФІТО-ЛЕК», , яке зареєстроване за адресою: м. Харків, вул. Катеринівська, 46, одним з засновників є ОСОБА_8 , громадянин російської федерації, адреса: АДРЕСА_2 , відсоток частки якої належить йому, становить 50%, та має вирішальний вплив.

14 лютого 2023 року постановою прокурора окружної прокуратури визнано речовими доказами у кримінальному провадженні корпоративні права ТОВ «ФІТО-ЛЕК», код ЄРДПОУ 21194014, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 50 % зі статутного капіталу, в сумі 150 000 грн., які належать одному з засновників ОСОБА_8 , громадянину Російської Федерації, нежитлову будівлю літ. «ГА-6» загальною площею 23174.4 кв. м. та вищезазначені транспортні засоби, які зареєстровані на ТОВ «ФІТО-ЛЕК», код ЄРДПОУ 21194014.

Тому, з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та запобігання можливості відчуження майна і попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, прокурор клопотав про накладення арешту на майно.

Як слідує із письмових повідомлень УСБУ в Харківській області №70/1-5880 від 04 вересня 2022 року та №70/1-5978 від 05 вересня 2022 року, після вторгнення військ російської федерації на територію Харківської області, суб`єкти господарської діяльності, які розташовані на території Новобаварського та Холодногірського районів м. Харкова, а саме ТОВ «ТРЕЙДХАУЗ», ТОВ «ЕФЕКТИВНІ ТЕХНОЛОГІЇ КОНСАЛТІНГУ» та інші, засновниками яких є громадяни російської федерації, продовжили здійснювати господарську діяльність та займаються передачею матеріальних ресурсів на потреби органів влади, збройних чи воєнізованих формувань держави-агресора та у взаємодії з ними (а.с.13,15).

При цьому, у вищенаведених повідомленнях не зазначено найменування ТОВ «ФІТО-ЛЕК» та прізвища одного із його засновників - ОСОБА_8 .

Відповідно даним витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) 05.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, внесені відомості про те, що після вторгнення військ російської федерації на територію України, ряд суб`єктів господарської діяльності, які перебувають на території Новобаварського та Холодногірського районів, продовжують здійснювати свою діяльність та займаються передачею матеріальних ресурсів на потреби органів влади, збройних чи воєнізованих формувань держави-агресора та у взаємодії з ними.

Однак, у витягу з ЄРДР також не зазначено найменувань суб`єктів господарської діяльності, у тому числі ТОВ «ФІТО-ЛЕК», а також не зазначено фізичних осіб, у тому числі ОСОБА_8 .

За приписами п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При цьому, за вимогами п.3 ч.2 ст.173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною другою статті 59 КК України передбачено, що конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Тобто, для перевірки апеляційним судом доцільності застосування такої правової підстави для арешту майна, як його можлива конфіскація, обов`язковими умовами є наявність обґрунтованої підозри, а також можливість застосування конфіскації майна як додаткового покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Згідно правових висновків, наведених у п.2.2. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №536/2475/14-к, провадження №13-34кс19, викладена у письмовому повідомленні та вручена у належний спосіб підозра є підставою для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення. Сформульована підозра встановлює межі, в яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний та його захисник одержують можливість цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

При цьому, статус підозрюваного особа набуває з моменту вручення їй повідомлення про підозру у належний спосіб.

Встановлено, що на час розгляду судом першої інстанції клопотання про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000077 за ч.4 ст.111-1 КК України підозра нікому не оголошена, вказані у клопотанні особа та підприємство не мають жодного процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні, відомості про них (та будь-яких інших) також не містяться в ЄРДР.

Згідно вимог п.2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Відповідно до вимог ч.4 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

За змістом цієї норми закону арешт накладається на майно лише тієї особи, яка має процесуальний статус підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або третьої особи, яка набула майно за обставин, передбачених в абзаці другому ч.4 ст.170 КПК України.

Однак, як зазначено вище, ОСОБА_8 ніякого із вищевказаних процесуальних статусів не має, а прокурором також не доведено, що вищезазначене майно було набуте ОСОБА_8 за обставин, вказаних в абзаці 2 ч.4 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.8 ст. 214 КПК України відомості про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру, вносяться слідчим або прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань негайно після вручення особі повідомлення про підозру у вчиненні від імені та в інтересах такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 109, 110, 113, 146, 147, 160, 209, 260, 262, 306, частинами першою і другою статті 368-3, частинами першою і другою статті 368-4, статтями 369, 369-2, 436, 437, 438, 442, 444, 447 Кримінального кодексу України, або будь-якого із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 151-2-156-1, 301-1-303 Кримінального кодексу України (у разі їх вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи), або від імені такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 258-258-5 Кримінального кодексу України. Про внесення відомостей слідчий або прокурор не пізніше наступного робочого дня письмово повідомляє юридичну особу. Провадження щодо юридичної особи здійснюється одночасно з відповідним кримінальним провадженням, у якому особі повідомлено про підозру відповідну уповноважену особу юридичної особи.

Таким чином, фактично юридична особа вважається особою, до якої можуть бути в подальшому застосовані заходи кримінально-правового характеру та щодо якої здійснюється провадження з моменту вручення повідомлення про підозру особі, яка вчинила злочин в інтересах та від імені юридичної особи, та внесення відповідних відомостей про юридичну особу до ЄРДР.

Згідно вимог п.3 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Однак, органом досудового розслідування на даному етапі не надано доказів внесення відповідних відомостей щодо ОСОБА_8 чи ТОВ «ФІТО-ЛЕК» до ЄРДР, а також відсутнє повідомлення про підозру самому ОСОБА_8 або іншій уповноваженій особі зазначеної юридичної особи.

Тому втручання у власність шляхом накладення арешту на майно та корпоративні права, які належать ОСОБА_8 у кримінальному провадженні не є виправданим, оскільки на час подання клопотання про арешт майна, стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість такого арешту та наявності для цього правової підстави.

Стосовно рішення слідчого судді в частині задоволення клопотання прокурора про арешт майна з підстав забезпечення збереження речових доказів, то воно також є безпідставним, виходячи з наступного.

Прокурором, у порушення вимог ч.3 ст.170 КПК України, не доведено наявність достатніх підстав вважати, що майно, на яке він просить накласти арешт в межах цього кримінального провадження, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, у клопотанні прокурора лише зазначено, що: «грошової кошти статутного капіталу відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, а саме об`єкти набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення».

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання та приймаючи рішення, залишив поза увагою, що на обґрунтування вищевказаних доводів прокурор ніяких матеріалів не надав та даних не навів.

В ухвалі слідчий суддя лише констатував, що корпоративні права, нежитлова будівля та вищевказані транспортні засоби визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, прокурором не доведено, що перелічене у клопотанні майно відповідає вимогам та критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, що воно має доказове значення у даному кримінальному провадженні та набуте протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тому арешт майна не є розумним та співрозмірним обмеженню права власності та завданням кримінального провадження.

Частиною четвертою статті 111-1 КК України передбачена відповідальність за передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, та/або провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі прокурором при зверненні з клопотанням про арешт майна не було надано відомостей, які на думку органу досудового розслідування є підставою для арешту майна, а саме про можливе забезпечення на території України провадження господарської діяльності у взаємодії з державою агресором та про те які саме підприємства співпрацюють з державою агресором.

Так, прокурором не надано відомостей про те, що вказане у клопотанні майно ОСОБА_8 , ТОВ «ФІТО-ЛЕК» та корпоративні права ОСОБА_8 у ТОВ «ФІТО-ЛЕК» були набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, хоча і визнано органом досудового розслідування в якості речових доказів, однак органом досудового розслідування не доведено, що воно відповідає положенням ст.98 КПК України.

Також, під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що на теперішній час підозра у цьому кримінальному провадженні взагалі нікому не пред`явлена.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Без зазначення та конкретизації майна, яке використовувалось у злочинній діяльності, та зазначення, що саме це майно було набуто кримінально-протиправним шляхом з зазначенням проміжку часу, коли воно було набуто, на переконання колегії суддів неможливо дотриматись необхідного балансу та можливого обґрунтованого пропорційного співвідношення між обмеженням права власності та завданнями кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи клопотання прокурора, оскільки не надано достатніх відомостей, які б свідчили, що майно ОСОБА_8 та ТОВ «ФТО-ЛЕК» було набуто кримінально-протиправним шляхом з зазначенням проміжку часу, а також підпадає під вимоги ст.98 КПК України.

За наслідками отримання прокурором в подальшому відомостей про протиправну діяльність та вручення повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні, прокурор не позбавлений можливості повторно звернутись з клопотанням про арешт майна.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді на момент її постановлення не відповідала фактичним обставинам кримінального провадження та доказам, наданим стороною обвинувачення на обґрунтування клопотання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді, з постановлення нової ухвали, якою клопотання прокурора про арешт майна слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_10 , директора ТОВ «ФІТО-ЛЕК» ОСОБА_14 , представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова у кримінальному провадженні №0000077 від 05.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, про накладення арешту на майно ТОВ «ФІТО-ЛЕК», код ЄРДПОУ 21194014, яка зареєстрована за адресою: м. Харків, вул. Катерининська, б. 46 та ОСОБА_8 , перелік якого зазначено в клопотанні прокурора та мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: