У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: особи, яка заявила клопотання - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Деснянського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002588 від 30.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2023 (справа № 754/9562/21, н/п 1-кс/754/2030/23),

ВСТАНОВИВ :

18.08.2023 до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання, в якому представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 , просить скасувати арешт, накладений ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2023 у справі №754/9562/23 на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання про скасування арешту майна, заявник послався на необґрунтованість прийнятого рішення, оскільки інформація, надана досудовим слідством, про обіймання власником житла посади топ-посадовця в органах влади РФ, не відповідає дійсності. Потреба у подальшому арешті майна відпала, оскільки права законного власника відновлені у повному обсязі шляхом ухвалення наказу Мінюстом України №2831/5 від.08.08.2023 «про задоволення скарги», яким анульовані рішення прийняті приватними нотаріусами про відчуження майна. Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.07.2023 в рамках кримінального провадження №0000728, яке перебуває в провадженні СУ ГУНП в м. Києві, за яким ОСОБА_5 визнаний потерпілим, накладено арешт на вказану квартиру.

В судовому засіданні, адвокат ОСОБА_3 , підтримав доводи клопотання про скасування арешту, звернувши увагу слідчого судді на недотримання правил територіальної підслідності. Так, з огляду на місце розташування спірного майна та вчинення правочинів з його відчуження, повноваження Деснянського УП ГУНП в м.Києві викликають обґрунтований сумнів. Вжиття заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту за єдиним фактом правопорушення у різних кримінальних провадженнях не сприяє дієвому захисту прав та інтересів потерпілого у справі.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, стверджуючи про відсутність підстав для скасування арешту. Зауважив, що оскаржуваним рішенням потерпілий жодним чином не обмежений у використанні об`єкта нерухомого майна. Тимчасове позбавлення права розпорядження вказаною квартирою компенсується дією мораторію, введеного постановою КМУ від 03.03.2022 №187, що унеможливлює вчинення нотаріальної дії за зверненням громадянина РФ

Слідчий суддя, вислухавши представника власника майна, прокурора, вивчивши надані документи та матеріали, приходить до наступного.

В судовому засіданні беззаперечно було встановлено, що в межах кримінального провадження №0002588 від 30.09.2021, яке розслідується СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві, за клопотанням прокурора ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2023 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За повідомленням прокурора досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0002588 від 30.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України триває.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалою від 14.07.2023 обґрунтовано накладено арешт на вказане майно, за наявності правових підстав, визначених ст.170 КПК України, оскільки зазначена квартира - була предметом злочинних посягань невстановленої групи осіб шляхом вчинення шахрайських дій з переоформлення прав власності за відсутності належних правових підстав, а саме: волевиявлення власника майна - ОСОБА_5 . Вжиття заходів забезпечення кримінального провадження шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування необхідно для встановлення обставин вказаного кримінального провадження, та предмет злочинного посягання в подальшому може бути використаний в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні, що відповідає меті накладення арешту на майно, тому підстав вважати, що арешт накладено необґрунтовано - немає. Справедливість зазначеного твердження простежується із дослідження правочинів щодо зміни права власності на вказану квартиру за час проведення досудового розслідування. Вжиття заходів до скасування зазначених правочинів наказом Мінюста України за скаргою ОСОБА_5 , відновило права останнього, однак не виключило можливості злочинного посягання на них. Постановлення ухвали слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва від 24.07.2023 про накладення арешту на вказану квартиру за іншим кримінальним провадженням, не виключає необхідності подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження, процесуальні рішення за яким (виділ, об`єднання, закриття провадження, тощо) не ухвалювались. Наведені в ухвалі слідчого судді мотиви є логічними, обґрунтованими, узгоджуються з обставинами провадження, інші підставі наведенні захисником полягають у незаконності ухвали слідчого судді, які можуть бути предметом перевірки апеляційної інстанції при перевірці доводів за відповідною скаргою, у тому числі і доводів адвоката щодо порушення правил підслідності визначених ст. 219 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до п.9 ч.1 ст.309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначається, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення (п.4 ч.2 ст.396 КПК України).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Отже, зважаючи на приписи ст.309 та ст.174 КПК України, а також керуючись принципом правової визначеності, res judicata, тобто остаточності рішення суду у спірних правовідносинах, слідчий суддя приходить висновку, що у випадку коли особа (підозрюваний, інший власник або володілець майна) вважає накладення арешту необґрунтованим, з цієї підстави він може: 1) оскаржити відповідну ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку, або 2) заявити клопотання про скасування арешту такого майна на підставі ст. 174 КПК України.

Однак одна і та ж підстава не може бути предметом неодноразового розгляду різними судами (слідчими суддями).

Слідчий суддя зауважує, що реалізація права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст.174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

За наведених обставин, перевіривши надані сторонами матеріали, слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту на квартиру ОСОБА_5 .

Будь-яких нових доводів на підтвердження необхідності скасування арешту майна адвокатом не надано.

Таким чином, в ході розгляду клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту, ним не доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, крім того адвокатом не доведено необґрунтованості накладення такого арешту.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя зауважує, що накладений арешт на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності. Такий захід є тимчасовим, але негативні наслідки через вжиття заходу забезпечення кримінального провадження шляхом арешту майна, мінімізовані веденням мораторію на вжиття будь-яких дій з нерухомим майном громадянами РФ відповідно до Постанови КМУ №187 від 03.03.2022. Вжиті обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002588 від 30.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2023 на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1