Справа № 646/5534/20
№ провадження 1-кп/646/208/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001254від 09.07.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого, востаннє: 21.02.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08 липня 2020 року, приблизно о 06-00 годині, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та переслідуючи корисливу мету наживи та особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи повторно, знаходячись у двокімнатній квартирі, де він зареєстрований та фактично мешкає разом із своїм рідним братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив заволодіти майном останнього.

Для цього ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що потерпілого немає вдома, шляхом вільного доступу увійшов до його кімнати, і, розуміючи що його діями ніхто не спостерігає, взяв телевізор ТМ «Kivi» (TV LCD 32 «Kivi» 32HB50GU, номер 736-00068584, с/Н 1783), вартість якого становить 3360 грн., та пульт до даного телевізора на тумбі, що розташована в лівому куті кімнати біля вікна, а також документи на даний телевізор на столі, що розташований з правої сторони від вхідної двері кімнати. Для цього ОСОБА_3 поклав все вищеперераховане майно у наявну коробку з-під даного телевізора і виніс з квартири.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувши на свою користь викрадене майно з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, в результаті чого завдав ОСОБА_5 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 матерільну шкоду, на суму 3360 грн.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначала про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, зібраними матеріалами справи, необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті КК України та із урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2023, у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці. Також просила вирішити питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті щодо нього.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст. 135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої до суду заяви ОСОБА_5 просив розглядати справу без його участі. При призначенні обвинуваченому міри покарання покладався на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні.

Оскільки обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, розлучений, неповнолітніх або непрацездатних осіб на утриманні не має,на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував шкоду потерпілому, раніше судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку про те, що його подальше перевиховання та попередження скоєння ним нових злочинів не можливе без реального відбування покарання.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої ст.ст. 69, 75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Об`єднана палата Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 01.06.2020 у справі № 766/39/17 зробила наступні висновки, щодо застосування норм права.

При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів).

Відповідно матеріалів провадження, ОСОБА_3 21.02.2023 був засуджений Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України 08.07.2020, тобто до постановлення вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2023.

Враховуючи, зазначене, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та покаранням призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2023.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність відповідних клопотань учасників процесу, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та покаранням, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2023, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з 31 січня 2023 року.

Речові докази по кримінальному провадженню: квитанцію з ПТ Ломбард «Свіжа копійка», від імені якого виступає «Харківське відділення Повного Товариства «Ломбард «Свіжа Копійка (№53)» серії АЖ 9831001 за договором №756-20015018 від 08.07.2020; чек №91501 та лист паперу формату А4 з горизонтальними лініями - записку, належним чином опечатану - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1