Справа №463/3683/23
Провадження №1-кс/463/3182/23
УХВАЛА

25 травня 2023 р. слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 07.04.2023 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000099 від 07.03.2023, -

встановив:

заявник звернувся до слідчого судді із зазначеною вище скаргою, мотиви якої викладені у письмовій формі.

У судове засідання від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги без його участі.

Слідчий в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду був скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 від 07.03.2023, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із змісту скарги та оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 подав до органу досудового розслідування заяву про визнання його потерпілими у кримінальному провадженні № 0000099 від 07.03.2023 та вручення йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у зазначеному вище кримінальному провадженні.

Постановою слідчого від 07.04.2023 ОСОБА_3 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000099 від 07.03.2023 з тих підстав, що на сьогодні у кримінальному провадженні будь-які докази, які б свідчили про те. що можливим вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано майнової чи моральної шкоди відсутні. Окрім цього, жодного обгрунтування завданої шкоди ОСОБА_3 не наведено, про наявність будь - яких доказів на підтвердження своїх доводів не вказує, та їх не надає, в тому числі таких доказів не встановлено і досудовим розслідуванням. Відповідно, на сьогодні, підстав для залучення його до провадження в статусі потерпілого не має та є передчасним. Крім того, із матеріалів кримінального провадження не вбачається очевидних та достатніх підстав вважати, що такій особі завдана шкода передбачена п. 1 ч. 55 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.

Таким чином, слідчий, виносячи оскаржувану постанову, повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди та врахувати те, що саме за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та те, що права і обов`язки потерпілого виникли в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Тому слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що відмова у визнанні його потерпілим слідчим належним чином не мотивована. Зокрема, слідчий в оскаржуваній постанові обмежився лише констатацією, що ОСОБА_3 не навів достатніх доводів про нанесення йому шкоди передбаченої ст. 55 КПК України, слідчий в оскаржуваній постанові не зазначив які слідчі та інші процесуальні дії вчинені з метою перевірки факту спричинення такої шкоди.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого слід скасувати.

В силу вимог ст. 55 КПК України заявник є потерпілим з моменту подання ним заяви про вчинення кримінального правопорушення або з часу подання заяви про залучення особи до провадження як потерпілого до винесення слідчим постанови про відмову у визнанні його потерпілим. При цьому винесення окремої постанови слідчим про визнання заявника потерпілим кримінально-процесуальним законом не вимагається. Після скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим процесуальні права ОСОБА_3 , як потерпілого у кримінальному провадженні жодним чином не обмежуються, а тому підстав для задоволення решти вимог скарги немає, тому, в іншій частині скарги слідчий суддя відмовляє.

Керуючись ст.ст. 55, 60, 303-309, 395 КПК України,

постановив :

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 07.04.2023 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000099 від 07.03.2023.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1