Справа № 405/2623/23
провадження № 1-кс/405/1271/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Голованівськ, Голованівського району, Кіровоградської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000437 від 18.04.2023, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2023 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській ОСОБА_4 за погодженням із прокурором надійшло клопотання, в якому просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначається, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчим стверджується про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вказав на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу. Додатково пояснив, що ОСОБА_5 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, просив свідка не викликати швидку допомогу. Окрім цього, попередня кваліфікація злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, який ставиться в провину ОСОБА_5 , можливо буде змінена, оскільки досудовим розслідуванням перевіряється перебування ОСОБА_5 в момент вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки є свідки, які вказують, що підозрюваний вживав пиво, та залишив потерпілу в небезпеці, яку сам і створив.

Слідчий в судовому засіданні підтримала надані прокурором пояснення, додатково пояснила, що в 2015 ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності за замах на крадіжку. ОСОБА_5 в 2015 вчинив замах на крадіжку, що характеризує його, як особу, що схильна до вчинення злочину.

Захисник заперечував відносно задоволення клопотання, мотивуючи це тим, що стороною обвинувачення не надано доказів існування заявлених ризиків, вони є неконкретизованими, відсутні докази впливу на свідків, оскільки вони вже допитані, відсутні також і докази, що його підзахисний намагався вчинити вплив на когось. Додав, що у ОСОБА_5 є мати та батько, який являється інвалідом 1 групи, молодший брат, що вказує на його міцні соціальні зв`язки; ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, надає фінансову допомогу ЗСУ, відсутність у його підзахисного судимостей, після дорожньо-транспортної пригоди був у шоковому стані через що, і покинув місце пригоди, але потім з`явився та щиро розкаявся. Захисник просить застосувати до його підзахисного менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт із забороною покидати житло в нічний час, оскільки його підзахисний хоче працювати і відшкодувати шкоду потерпілій стороні.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та додав, що не хотів вчиняти злочин, після пригоди він злякався, запанікував, свою вину визнає.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення захисника, підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що слідчим відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000437 від 18.04.2023 за ч. 2 ст. 286 КК України.

18.04.2023 о 8 год. 52 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цього ж дня ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до якої: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.04.2023 близько 20 год. 20 хв., рухаючись по вул. Центральній в с. Клинове Голованівського району Кіровоградської області, за кермом автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , зі сторони с. Грузьке Голованівського району Кіровоградської області в напрямку м. Умань Черкаської області, при цьому грубо порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху.

Під час руху у темну пору доби, по прямій ділянці дороги, в межах вказаного населеного пункту, ОСОБА_5 , легковажно сподіваючись на відвернення негативних наслідків, грубо порушуючи вимоги п.12.3 ПДР, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху, а саме пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка котила велосипед та рухалась біля правого краю проїзної частини в попутному з ним напрямку, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху її об`їзду, у результаті чого, неподалік ЛЕП №62 по вищезазначеній вулиці, допустив наїзд на останню.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 суб`єктивно усвідомлюючи, що в результаті наїзду керованого ним автомобіля, ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, нехтуючи моральними і правовими нормами, які передбачають надання допомоги людині, що перебуває в небезпечному для життя стані, маючи можливість надати таку допомогу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, порушуючи вимоги п. 2.10 (а, б, в, г,ґ) ПДР не залишився на місці, не повідомив до медичного закладу, про необхідність прибуття на місце пригоди бригади екстреної (медичної) допомоги, не викликав працівників поліції, а натомість поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди та переховувався від правоохоронних органів, до моменту його встановлення.

У результаті ДТП ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці пригоди.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджуються доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколом огляду від 18.04.2023 автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.04.2023, протоколом допиту підозрюваного від 18.04.2023, в якому ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, які вказані в повідомленні про підозру від 18.04.2023.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі - ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й особисте зобов`язання.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі Мюррей проти Сполученого Королівства № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

З урахуванням наявності вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного та потенційну можливість уникнути кримінальної відповідальності, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, та відповідно до ст. 12 КК України відносить його до категорії тяжких злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, слідчий суддя приймає до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинуваченого від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, з огляду на особу підозрюваного, визначає вірогідність переховування від органів розслідування та /або суду, на тому рівні, щоб їм запобігти можливо лише при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, мають під собою підґрунтя й зазначений слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Окрім цього, саме свідок ОСОБА_9 , який дає відносно ОСОБА_5 викривальні покази та являється близьким знайомим підозрюваного.

Наведений перелік ризиків, за встановлених обставин кримінального провадження є реальним, а протиправна поведінка підозрюваного є потенційно можливою, тому що, як вже було раніше встановлено, злочин, який ставиться ОСОБА_5 в провину, враховуючи ставлення підозрюваного но негативних наслідків є необережним. Тому, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом щодо недопущення наведених вище протиправних дій з боку підозрюваного. Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як того просила сторона захисту, слідчий суддя не вбачає.

Вказані вище обставини повністю спростовують заперечення захисника про відсутність ризиків.

Існування ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказував прокурор в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження, що свідчить про їх необґрунтованість.

Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтовано підозрюється у вчиненні необережного злочину, має постійне місце проживання, не працює, не одружений, проживає разом з літніми батьками, але не надано доказів, що вони перебувають на його утриманні, відсутність у підозрюваного на утриманні також малолітніх та/або неповнолітніх дітей, його вік, позитивно характеризується за місцем проживання, тяжкість можливого покарання.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який спричинив загибель людини, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Вказані вище обставини вказують про обґрунтованість клопотання та наявність підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 08 год. 52 хв. 18.04.2023 по 16.06.2023 включно.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, слідчій, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1