ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000695 від 29 вересня 2022 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізюм, Харківської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 в період часу з 06.03.2022 року по 15.04.2022 року, точний час в ході судового розгляду не надалось можливим встановити, у період дії воєнного стану, поширеного на території України, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України №64/2022 про ведення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року, достовірно знаючи, що в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , ніхто на даний час не проживає, за попередньою змовою з групою військових окупаційних військ РФ, лнр, днр, особи яких встановити на даний час не надалось можливим, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до будинку за вказаною адресою та таємно викрав наступне майно: телевізор ТМ «MYSTERY MTV-3029LT200223», вартістю 2610 грн. 56 коп., телевізор ТМ «SAMSUNG QLED 55» QE55Q60AAUXUA вартістю 27739 грн. 05 коп., домашній кінотеатр ТМ «Genius GHT-S200», вартістю 2550 грн. 00 коп.

Після чого, ОСОБА_7 , з вказаним майном покинув місце вчинення злочину, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 32899 грн. 61 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок в частині призначення покарання та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі, від відбування якого звільнити на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості. На переконання обвинуваченого, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що він раніше не судимий, вчинив злочин вперше, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, а також дружину-інваліда. Окрім цього, поза увагою суду залишилось й те, що він визнав свою вину, жалкує про скоєне, сприяв швидкому розслідуванню та розгляду справи у суді, що є пом`якшуючими покарання обставинами, а частина викраденого майна повернена власнику. На переконання обвинуваченого, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_8 з вимогами та доводами апеляційної скарги обвинуваченого не погоджується.

Потерпілий вважає вирок суду законними та обґрунтованим, а призначене обвинуваченому покарання справедливим. ОСОБА_8 не погодується з доводами обвинуваченого про те, що він має на утриманні дружину-інваліда, оскільки відповідно до наявної у матеріалах провадження довідки, ця інвалідність встановлена до вересня 2022 року, тоді як оновлені дані суду надані не були. Окрім цього, потерпілий вказує на те, що ІІІ група інвалідності є робочою, а тому особа має можливість працевлаштуватись та, крім іншого, отримує щомісячне пенсійне забезпечення. Потерпілий звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив злочин в період воєнного стану, коли тривали бойові дії, скориставшись тим, що він разом із своєю дружиною перебував в укритті. За цих умов доводи останнього про наявність позитивної характеристики не заслуговують на увагу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора та потерпілого, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та кваліфікація його дій обвинуваченим в апеляційному порядку не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та його особі, за доводами апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів виходить з того, що згідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, а також те, що викрадене майно частково повернуто потерпілому.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд врахував повне визнання обвинуваченим своєї вини, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, активне сприяння швидкому розгляду справи судом та не встановив таких, що його обтяжують.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у достовірності встановлених судом відомостей.

Оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, колегія суддів вважає розмір призначеного обвинуваченому покарання таким, що не відповідає тяжкості злочину та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, на думку колегії суддів, судом правильно встановлено обставини, які впливають на покарання, однак не надано їм належну оцінку.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав, щиро розкаявся та має на утриманні неповнолітню дитину, колегія суддів вважає, що суд мав достатні підстави призначити йому покарання, пов`язане з позбавлення волі на менш тривалий строк.

На переконання колегії суддів, визнати призначене судом ОСОБА_7 покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого неможливо.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся, за умови відсутності у нього судимостей, колегія суддів вважає, що покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України сприятиме його виправленню та буде справедливим по відношенню до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Виходячи з того, що колегією суддів визнано призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, колегія суддів вважає, що вирок суду слід змінити.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого та приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення та зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4