ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3/23

01 вересня 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 від 14.11.2022 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Золотоноша Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого охоронником на ДП «АГРОФІРМА «ІСКРА», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 14.11.2022 близько 19.20 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2112» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення п 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на 108 км. автодороги Н-08 Запоріжжя - Бориспіль зі сторони с. Домантове в бік м. Золотоноша в адміністративних межах Золотоніського р-ну Черкаської обл., в порушення вимоги п.п. 2.3 б), 12.1, 12.2, 12.6 ПДР, був не уважний не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, під час руху на заокругленій ділянці автодороги вліво, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, виїхав на праве узбіччя та допустив занос автомобіля з подальшим виїздом на проїзну частину та ліве узбіччя відносно напрямку свого руху, після чого з`їхав у лівий кювет відносно напрямку свого руху, де допустив перекидання керованого ним транспортного засобу та наїзд верхньою частиною (дахом) на перешкоду у вигляді дерева.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Пасажир заднього пасажирського сидіння ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечні для життя, від яких загинув на місці події.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого та що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні, не оспорював фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілими, просив застосувати до нього при призначенні покарання ст. 69 КК України та застосувати покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. Не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння та вказав, що вживав алкогольні напої ввечері напередодні дорожньо-транспортної пригоди. Додатково пояснив, що під час руху транспортного засобу його покликав пасажир ОСОБА_12 , внаслідок чого ОСОБА_6 повернувся до нього, схопив обочину і транспортний засіб понесло, після чого втратив свідомість. Рухався зі швидкістю 100-110 км/год. Відшкодовували шкоду потерпілому ОСОБА_9 дружина та родичі обвинуваченого у межах матеріальних можливостей. Потерпілій ОСОБА_13 надсилалися грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди поштовим переказом. Для повного відшкодування матеріальної шкоди потерпілим він повинен працювати.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Стан здоров`я після отриманих травм та перенесених операційних втручань погіршився: права рука функціонує частково; потрібні ще оперативні втручання; має підвищений тиск та інші проблеми з здоров`ям. Родина обвинуваченого відшкодувала збитки у розмірі близько 11 000 грн. До страхової компанії про виплату страхових відшкодувань внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий звернувся. Наполягав на призначенні обвинуваченому найсуворішого виду покарання.

Потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи є заяви про розгляд справи без їхньої участі та застосування до обвинуваченого найсуворішої міри покарання.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, його винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні доводиться та підтверджується сукупністю, належних, допустимих та достатніх доказів, перевірених, досліджених, проаналізованих та оцінених судом.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, підтверджується наступними доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.11.2022, який підтверджує внесення відомостей про кримінальне правопорушення № 0000312 до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

- даними протоколом огляду місцевості дорожньо-транспортної пригоди на 108 км. автодороги Н-08 «Бориспіль-Запоріжжя» із доданими схемою та фототаблицями, проведеного в період часу з 22.00 год. 14.11.2022 по 01.30 год. 15.11.2022, у якому описано та зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, місце розташування транспортного засобу «ВАЗ 2112» реєстраційний номер НОМЕР_1 , місце знаходження трупа, ступінь пошкодження транспортного засобу та інших слідів дорожньо-транспортної пригоди;

- даними протоколу обшуку та продемонстрованого відеозапису вказаної слідчої дії від 15.11.2022, згідно яких слідчими проведений обшук транспортного засобу «ВАЗ 2112» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був проведений на місці події 15.11.2022 в період часу з 01.50 год. по 01.57 год., під час якого виявлено та вилучено: змиви з внутрішньої ручки водійських дверцят, змив з ручки коробки перемикання передач, чохол з керма, фрагмент чохла з водійського сидіння;

- копією ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2022, з якої вбачається, що клопотання слідчого задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу «ВАЗ 2112» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був проведений на місці події 15.11.2022 в період часу з 01.50 год. по 01.57 год., під час якого виявлено та вилучено: змиви з внутрішньої ручки водійських дверцят, змив з ручки коробки перемикання передач, чохол з керма, фрагмент чохла з водійського сидіння;

- даними постанови про відібрання зразків для проведення експертизи та протоколом отримання зразків для експертизи від 14.11.2022, відповідно до якого у ОСОБА_6 відібрано зразок крові для проведення експертизи;

- протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 318 від 14.11.2022 та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №318 від 24.11.2022, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду його лікарем 14.11.2022 о 23.55 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння (0,66 проміле);

- даними висновку судово-медичної експертизи від 15.11.2022 № 05-3-08/2469, у підсумках якої зазначено, що у доставленому зразку крові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах доступних методів для дослідження виявлено: етанол в кількості 1,09 г/дм.куб (проміле);

- постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_15 від 15.11.2022, якою визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000312 від 14.11.2022 автомобіль «ВАЗ 2112» реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_15 від 27.11.2022, якою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000312 від 14.11.2022: змиви з внутрішньої ручки водійських дверцят, змив з ручки коробки перемикання передач, чохол з керма, фрагмент чохла з водійського сидіння, зразок крові ОСОБА_6 ;

- висновком експертизи технічного стану автомобіля № СЕ-19/124-22/13938-ІТ від 22.12.2022, у підсумках якої вказано, що до моменту ДТП шини автомобіля «ВАЗ 2112» реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідали вимога ПДР України;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2022 у період часу з 19.00 год. по 20.00 год. із доданими до нього план-схемою та фототаблицями, проведеного з участю понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на 108 км. автодороги Н-08 «Бориспіль-Запоріжжя». Під час даного слідчого експерименту замірами встановлено, що при дальньому світлі фар видимість елементів проїзної частини становить 90м.;

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-22/44727-БД від 28.12.2022, у висновках якої зазначено, що генетичні ознаки клітин, виявлених на зовнішній поверхні чохла з керма автомобіля, секторів умовно позначених «1»-«4» (об`єкти №№ 4-7) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт №1);

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , 1990 року народження, № 05-8-02/291 від 15.11.2022, у підсумках якого вказано, що смерть ОСОБА_12 настала від тупої поєднаної травми голови та тулуба. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження: травма голови з переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під м`які мозкові та мозочні оболонки, на м`яких покривах черепа, переломом верхньої та нижньої щелепи, забійними ранами та саднами на голові; травма тулубу з переломом п`ятого грудного хребця, остистих відростків четвертого та п`ятого грудних хребців, з ушкодженням тканини печінки; садна на правій верхній кінцівці, шиї. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета чи предметів, не виключено в термін та під час дорожньо-транспортної пригоди, що вказана в постанові, є складовими сполученої травми голови та тулубу, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в зв`язку з небезпекою для життя. Між отриманням поєднаної травми голови та тулубу ОСОБА_12 та настанням його смерті є прямий причинний зв`язок;

- висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/124-22/13936-ІТ від 23.12.2022, у висновках якої вказано, що в дорожній обстановці, яка склалася, водій автомобіля «ВАЗ 2112» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.1, 12.2, 12.6 г) ПДР України. За обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, технічна можливість для водія автомобіля «ВАЗ 2112» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 уникнути заносу автомобіля та виїзду за межі проїзної частини полягала у виконанні ним вимог п.п. 12.1, 12.2, 12.6 г) ПДР України. За обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, в діях водія автомобіля «ВАЗ 2112» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.1, 12.2, 12.6 г) ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав;

-висновком судово-медичної експертизи № 02-01/884 від 27.12.2022, у підсумках якої зазначено, що у ОСОБА_9 згідно даних наданої на судово-медичну експертизу медичної карти мали місце ушкодження: травма грудної клітки з переломами 2,3,4,5,6 ребер зліва зі зміщенням, лівобічним гемопневмотораксом (вихід вільного повітря та крові в плевральну порожнину), перелом лівої лопатки, перелом лівої ключиці, саднами та крововиливами м`яких тканин грудної клітки, травма голови зі струсом головного мозку, саднами обличчя, правового вуха. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться: травма грудної клітки з переломами 2,3,4,5,6 ребер зліва зі зміщенням, лівобічним гемопневмотораксом (вихід вільного повітря та крові в плевральну порожнину), перелом лівої лопатки, перелом лівої ключиці до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травма голови зі струсом головного мозку до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна та крововиливи м`яких тканин грудної клітки, садна обличчя, правового вуха до категорії легких тілесних ушкоджень;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який будучи допитаним у судовому засіданні дав показання про те, що він працює командиром відділення пожежної частини в м. Золотоноша. Він, водій та начальник караула прибули на місце ДТП (точної дати не пам`ятає, так як минув значний проміжок часу після ДТП) для дістання з заднього пасажирського сидіння транспортного засобу за допомогою інструмента чоловіка, який загинув під час ДТП;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який будучи допитаним у судовому засіданні дав аналогічні показання.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, в силу вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд дослідив докази, надані сторонами обвинувачення та захисту.

При цьому, сторони кримінального провадження не заперечували щодо закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Під час судового засідання, сторони клопотань щодо визнання доказів неналежними або недопустимими не заявляли, а тому суд за наслідком їх дослідження, вважає докази такими, що відповідають вимогам глави 4 параграфу 1 КПК України щодо їх належності та допустимості.

Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_6 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого та що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Переконавшись у доведеності вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за якими суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Крім того, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, ч. 2ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії тяжкого злочину.

Обставинами, які, відповідно дост. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

Так, у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, вибачився за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.

Згідно ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

За таких обставин, вчинення злочину в стані сп`яніння, яке передбачене диспозицією ст. 286-1 КК України, не може бути обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому.

Тому обставин, які, відповідно дост. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який до затримання офіційно працював охоронником на ДП «АГРОФІРМА «ІСКРА», одружений, має повнолітнього сина, який до 30.06.2023 був студентом ВСП «Золотоніський фаховий коледж ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету», раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має місце реєстрації і постійне місце проживання, має посередню характеристику з місця проживання та позитивні характеристики з місця роботи та Черкаського крайового товариства Українського козацтва, частково відшкодував спричинену шкоду потерпілому ОСОБА_9 (відповідно до квитанцій та розписок, які приєднані до матеріалів справи відшкодовано шкоду у розмірі 21000 грн.).

Щодо досудової доповіді провідного інспектора Золотоніського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_20 від 03.03.2023, яка вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб), то суд враховує не лише дані цього висновку, а й всі інші матеріали провадження.

Крім того, згідно із ч.5 ст.314-1 КПК України досудова доповідь не може використовуватися у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, але згідно із ч.1 цієї статті метою досудової доповіді є забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

Суд також враховує характер дій обвинуваченого, який допустив грубі порушення Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим спричинив загибель пасажира.

На переконання суду, обвинувачений, знаючи про заборони керування транспортним засобом в стані будь-якого сп`яніння, все ж вирішив сісти в такому стані за кермо, піддаючи небезпеці як себе, так і своїх пасажирів, один з яких в результаті ДТП загинув, а інший отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, думки прокурора, який просив призначити покарання у вигляді восьми років позбавлення волі, думку потерпілих та їх представників, які наполягали на призначенні найсуворішої міри покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, суд враховує положення ч. 1 ст. 69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим (ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021).

Однак, встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, жодним чином не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та, відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для призначення йому покарання із застосування ст. 69 КК України.

Крім того, відповідно до вимог статті 75 КК України, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З урахуванням наведеного, підстави для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України відсутні.

Крім того, суд враховує, що санкція ч.3 ст.286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Зі змісту вказаної норми убачається, що при засудженні особи за ч.3 ст.286-1 КК України позбавлення права керування транспортним засобом є обов`язковим додатковим покаранням.

З вищенаведеного випливає, що визначене законодавцем у ч.3 ст. 286-1 КК України додаткове покарання справедливо обмежує на певний строк можливість особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину щодо безпеки руху та експлуатації транспорту, реалізувати у майбутньому, після відбуття основного покарання, право на керування транспортними засобами.

Зі змісту частини третьої статті 55 КК України убачається, що при призначенні позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткового покарання до позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Посилання прокурора та інших учасників процесу на те, що додаткове покарання у даному випадку не може застосовуватися у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 вже притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, доказами та нормами законодавства не підтверджено. Доказів притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - постанови суду, яка набрала законної сили - прокурором надано не було, тому ця обставина з огляду на презумпцію невинуватості не може бути врахована судом при призначенні обвинуваченому покарання.

Скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, віднесено до тяжких злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, ПДР України регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а тому уникнення обвинуваченим додаткового покарання за обставин даного кримінального провадження у справедливому розмірі негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності суворо дотримуватись Правил дорожнього руху.

Зважаючи на встановлені вище обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, дані про особу обвинуваченого у їх сукупності, з урахуванням порушених обвинуваченим пунктів ПДР України, вчинених у стані алкогольного сп`яніння, невідворотних наслідків, що настали внаслідок вчинення злочину, суд вважає за необхідне та доцільне призначити ОСОБА_6 додаткове покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами у межах строку, закріпленому у санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, що сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Дане покарання покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим злочинів у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню, як учасника дорожнього руху.

Питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2022 у справі № 711/5969/22, провадження № 1-кс/711/1876/22.

Запобіжний захід ОСОБА_6 слід залишити у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 14.11.2022, зарахувавши йому цей строк до строку відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк шість років п`ять місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на шість років.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами - обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_6 покарання обчислювати з 14.11.2022, зарахувавши йому до строку відбуття покарання час його тримання під вартою з 14.11.2022 по день винесення цього вироку у відповідності як один день тримання під вартою рівний одному дню позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити незмінним.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз на загальну суму 12710,61 грн..

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 21121» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на майданчику Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області повернути його власнику ОСОБА_6 або його уповноваженому представнику; змиви з внутрішньої ручки водійських дверцят, змив з ручки коробки перемикання передач, чохол з керма, фрагмент чохла з водійського сидіння, зразок крові ОСОБА_6 , які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області знищити.

Скасувати арешт на автомобіль «ВАЗ 21121» реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2022 у справі № 711/5969/22, провадження № 1-кс/711/1876/22.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1