ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року місто Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2013 року за №0000729 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня-спеціальна, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України вважається несудимим

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 в ніч з 06 березня 2013 року на 07 березня 2013 року, за попередньою змовою з двома особами, матеріали кримінального провадження стосовно яких виділено в окреме провадження, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, застосували фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , чим спричинили останньому, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 394 від 11.03.2013, тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, та відкрито викрали його в`язаний светр вартістю 200,00 грн., джинсові штани вартістю 300,00 грн., шкіряний ремінь вартістю 50,00 грн., куртку вартістю 700,00 грн., спортивну шапку вартістю 40,00 грн., шарф вартістю 60,00 грн., черевики вартістю 600,00 грн., духи вартістю 110,00 грн., паспорт громадянина України на його ім`я, який матеріальної цінності не становить, парасолю вартістю 50,00 грн., книгу автора Юлії Шилової - детектив вартістю 30,00 грн., шкіряний гаманець вартістю 150,00 грн., в якому знаходились гроші в сумі 250,00 грн., банківську картку «Експрес банку», яка матеріальної цінності не становить, мобільний телефон торгової марки «LG» моделі «РК- 501» вартістю 1000,00 грн., всередині якого знаходилась картка мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 вартістю 25,00 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 25,00 грн., чим завдали ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3590,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю за фактичних обставин, зазначених в обвинувальному акті. Пояснив, що проживав у своєї подруги ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 . Крім нього у квартирі ще був ОСОБА_10 . Прийшов ОСОБА_11 з потерпілим, де вони розпивали спиртні напої. Обвинувачений ОСОБА_4 змусив потерпілого ОСОБА_7 зняти штани і віддати йому. А також потерпілий віддав ОСОБА_4 шкіряний ремінь. Потерпілий ОСОБА_7 був переляканий, бо його били. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 його били. ОСОБА_12 вимагав в потерпілого пін код до банківської картки. Потерпілий сказав, що забув, і ОСОБА_12 почав бити потерпілого. Знає, що молотком били. Сам його не бив. Зранку з`явилися працівники поліції. Гроші потерпілому ОСОБА_4 відшкодував в сумі 1150 грн

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що мотиви і мета вчинення злочину, а також майно яке викрадено, в обвинувальному акті відображені вірно. У вчиненому розкаюється. Просить суворо не карати.

Потерпілий неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілого ОСОБА_7 .

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

Між тим, суд з`ясував в обвинуваченого та інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.

Домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення не обов`язково має відбуватися в усній чи письмовій формі, а визначається і за допомогою конклюдетних дій - поведінки, що свідчить про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети, про що зазначено в Постанові ККС ВС у справі № 464/710/18 (провадження № 51-3805км20).

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 07.03.2023р. кримінальне провадження зупинялося у зв`язку із розшуком обвинувачених.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.01.2022р. відновлено судове провадження.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, який пройшов повний курс реабілатації протягом 1 року у Центрі громадської організації "Світле майбутнє", рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, який зменшився з часу вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжкого злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, його стадію, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся, змінив свій спосіб життя, те, що обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодована матеріальна шкода потерпілому, завдана злочином в сумі 1150,00 грн. Також суд враховує фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше згідно зі ст.89 КК не судимий, перебуває на обліку в лікаря нарколога та у психоневрологічному диспансері, після вчинення злочину пройшов річний курс реабілітації, реінтеграції та адаптації. Згідно з хакрактеристиками за місцем проживання характеризується позитивно. Також ОСОБА_4 зарекомендував себе як відповідальна особа та веде актичну участь у житті центру, де він проходив річний курс реабілітації, про щосвідчить довідка громадської організації "Світло в майбутнє"від 12.11.2020р. Згідно з поясненнями живе в цивільному шлюбі та займається сільським господарством.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття та відшкодування матеріального збитку.

Обтяжуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає вчинення злочину, у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією статей, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі у межах санції ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Вчинений обвинуваченим злочин, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжкого.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд врахову позитивні характеристики на обвинуваченого, проходження ним курсу реабілітації, щире каяття та відшкодування матеріального збитку потерпілому, значний час, який пройшов після вчинення злочину, його відношення до скоєного злочину, те, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, та вважає, що виправлення ОСОБА_4 і запобігання скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку обвинувачений не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Відповідно до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і небажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Цивільного позову у кримінальному провадження не заявлено.

Питання речових доказів по справі вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст.ст.65,75,76 КК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ; в`язаний светр в полоску сіро-білого кольору, шкіряно-замшеві черевики спортивного типу темно-синього кольору зі шнурками сірого кольору, джинсові штани синього кольору зі шкіряним ременем коричневого кольору - повернути потерпілому за належністю.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1