Справа №498/1186/22
Провадження №1-кп/498/36/23
29 червня 2023 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6
Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 15 травня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 13 липня 2023 року.
Ухвалою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07 червня 2023 року вищевказане кримінальне провадження було прийнято до свого провадження суддею ОСОБА_1 та призначено підготовче судове засідання.
28.06.2023 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, так як на день розгляду справи існують ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. По перше, відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, з конфіскацією майна або без неї, та те, що обвинувачений ОСОБА_4 після вчинення злочину зник з місця його вчинення, добровільно до правоохоронних органів не звернувся, з метою подальшого переховування та ухилення від кримінальної відповідальності, а був зупинений на блок-посту під час керування викраденим транспортним засобом працівниками поліції, з урахуванням воєнного стану в Україні та нестабільним рівнем безпеки у області, підсумовуючи вище викладене, є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. По друге, відповідно до п.3 ч.1 ст.177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, адже мешкає по-сусідству з потерпілим ОСОБА_7 , а саме по АДРЕСА_1 , а також останньому відомо місце роботи та несення служби свідків. Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має нестійкі соціальні зв`язки за місцем мешкання у зв`язку з тим, що тривалий час не проживав за місцем реєстрації. По третє, відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, на шлях виправлення не став, та знову вчинив умисний злочин. Так, обвинувачений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, має не зняту та не погашену у законному порядку судимість повторно вчинив умисний злочин, що підтверджується матеріалами кримінального провадження зібраними під час досудового розслідування. Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, такого як домашній арешт чи особисте зобов`язання не забезпечать у повній мірі запобігання вищевказаним ризикам, тому як обвинувачений ОСОБА_4 , залишаючись на волі, може продовжити злочинну діяльність і переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого. Крім того, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо з наступних підстав: обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, передбаченого ст.179 КПК України, є недоцільним, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину повторно маючи незняту та непогашену судимість, тому не має впевненості, що обвинувачений буде дотримуватись вимог, закріплених ст.42 КПК України. Крім того, застосування особистого зобов`язання жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Для застосування особистої поруки, згідно зі ст. 180 КПК України, потрібна наявність поручителів. Проте жодна особа, під час досудового розслідування кримінального провадження, не виявила намір бути поручителем обвинуваченого ОСОБА_4 . Для застосування домашнього арешту, згідно ст.181 КПК України не має підстав, так як вказаний запобіжний захід жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, вважає, що покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не є доречним. Іншими обставинами, що в сукупності вказують на можливість і необхідність застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, також є: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого слідством не встановлено фактів хвороби, яка б унеможливлювала застосування до ОСОБА_4 такого запобіжного заходу; 3) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи обвинувачений ніде не працює; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, останні п`ять років не проживав за місцем реєстрації, веде антисоціальний спосіб життя. Від так він вважає, що ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, а враховуючи, що обвинувачений на даний час знаходиться в умовах ізоляції від суспільства, то нові ризики з`явитися не могли.
В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на обставини, викладені в ньому.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечув проти заявленого прокурором клопотання стосовно продовження обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не підтримав клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив призначити більш м`який запобіжний захід.
Розглянувши підстави заявленого клопотання про продовження обвинуваченому обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілого, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частина 3 статті 131 КПК регламентує, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що підтверджується обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та те, що обвинувачений ОСОБА_4 після вчинення злочину зник з місця його вчинення, добровільно до правоохоронних органів не звернувся, з метою подальшого переховування та ухилення від кримінальної відповідальності, та був зупинений на блок-посту під час керування викраденим транспортним засобом працівниками поліції, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, в тому числі і за аналогічний злочин, має не зняту та не погашену у законному порядку судимість, повторно вчинив умисний злочин, крім того, в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України, під час розгляду якого він перебував у розшуку, отже на шлях виправлення не став.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та прокурором доведено, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, негативно впливати на свідків.
Суд не може прийняти до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 щодо того, що обвинувачений доглядає хвору мати, оскільки родинний зв`язок не підтвердженний документально.
Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Однак, враховуючи існування ризиків, особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів із можливістю внесення застави визначеної ухвалою суду від 15 травня 2023 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194-199, 314-316, 369-372, 395 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 28 серпня 2023 року включно, із можливістю внесення застави визначеної ухвалою суду від 15 травня 2023 року.
Копію ухвали вручити прокурору Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, обвинуваченому, захиснику - для відома, направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання.
Ухвала підлягає апеляційному оскарженню згідно вимог діючого законодавства.

Суддя ОСОБА_1