Справа № 303/6818/23
Провадження № 1-кс/303/1134/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області погоджене з прокурором Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мукачево Закарпатської області, українця,громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, -

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся з клопотанням старший слідчий Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , яке було погоджено прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 13 липня 2023 року о 00:14 години ОСОБА_6 , перебуваючи у громадському місці, у місті Мукачево Закарпатської області, діючи умисно, із хуліганських спонукань, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, із особливою зухвалістю, що виразилось у спричиненні тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, прагнучи протиставити себе суспільству, із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмета - дерев`яної палиці, на ґрунті особистих неприязних відносин, спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 . Так, 13 липня 2023 року о 00 годині 14 хвилин, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, знаходячись поблизу кафе-магазину «Фемелі», розташованого за адресою: м. Мукачево площа Паланок, 60, тримаючи в руках заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет - дерев`яну палицю (по формі бити), діючи з хуліганських мотивів, виражаючи зневажливе ставлення до громадського порядку та ігноруючи елементарні правила поведінки в громадському місці, проявляючи особливу зухвалість, завдав чотири удари в область ніг та голови потерпілого ОСОБА_7 , таким чином спричинив йому тілесні ушкодження, у вигляді забійної рани на правій нижній кінцівці в середній третини гомілки по зовнішній поверхні, синців на внутрішньо-боковій поверхні правої гомілки в середній третині, на лівій нижній кiнцiвцi в середній третині стегна по внутрішній поверхні з переходом на задню поверхню. Згідно консультації невролога від 13.07.23 року у потерпілого встановлено струс головного мозку, що проявилось горизонтальним ністагмом, позитивним симптомом Марiнеску-Родовичі, похитуванням у позі Ромберга, промахуванням при пальценосовій пробі. Тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та згідно п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк бiльше 6, але не більше як 21 день. Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, синців та садна відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, згiдно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим могли бути руки та ноги сторонньої людини, а також дерев`яна палиця, i не є характерними для спричинення при падіннi з висоти власного зросту. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 12.07.2023.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим. Окрім того, при обранні вказаного заходу, підозрюваний може впливати на свідків, в даному кримінальному провадженні, а також потерпілого, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді, а наявна підозра у вчинені злочину із застосуванням насильства, може стати вагомим інструментом залякування.

Крім того, обрати відносно ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, відсутність постійного джерела доходів та інших соціальних зв`язків, створюють реальні підстави вважати, що в разі обрання даного запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_6 , може покинути межі Закарпатської області.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді застави не представляється можливим обрати, оскільки останній вчинив злочин пов`язаний із застосуванням насильства над потерпілим, а тому орган досудового розслідування просить не розглядати заставу як альтернативний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 . Більше того підозрюваний ОСОБА_6 , офіційно ніде не працює, будь яких джерел доходу не має, що унеможливлює обрати відносно нього вищевказаний запобіжний захід. Також його вільне пересування по місту створить можливості для знищення речових доказів, які на даний час не встановлені.

Слідчий також зазначив, що підозрюваний ОСОБА_6 , характеризується негативно, адже незважаючи, що в країні введеного військовий стан, він, в нічну пору доби, перебуваючи в громадському місці, на очах в сторонніх осіб, із особливою зухвалістю безпідставно наніс за участю інших осіб тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 .

Оскільки під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених ст..177 КПК України, прохають застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 на строк 60 днів.

В судовому засіданні старший слідчий Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області наполягає на задоволенні клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 прохає задовольнити клопотання.

Захисник підозрюваного, підозрюваний прохали відмовити в задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Суд заслухавши старшого слідчого, прокурора, захисника підозрюваного, ОСОБА_6 , вивчивши матеріали клопотання приходить до наступних висновків.

Як було встановлено в судовому засіданні слідчим відділом Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000473 від 14.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.4 ст.296 КК України.

17.08.2023 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб.

Так, 13 липня 2023 року о 00:14 години ОСОБА_6 , перебуваючи у громадському місці, у місті Мукачево Закарпатської області, діючи умисно, із хуліганських спонукань, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, із особливою зухвалістю, що виразилось у спричиненні тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, прагнучи протиставити себе суспільству, із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмета - дерев`яної палиці, на ґрунті особистих неприязних відносин, спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 . Так, 13 липня 2023 року о 00 годині 14 хвилин, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, знаходячись поблизу кафе-магазину «Фемелі», розташованого за адресою: м. Мукачево площа Паланок, 60, тримаючи в руках заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет - дерев`яну палицю (по формі бити), діючи з хуліганських мотивів, виражаючи зневажливе ставлення до громадського порядку та ігноруючи елементарні правила поведінки в громадському місці, проявляючи особливу зухвалість, завдав чотири удари в область ніг та голови потерпілого ОСОБА_7 , таким чином спричинив йому тілесні ушкодження, у вигляді забійної рани на правій нижній кінцівці в середній третини гомілки по зовнішній поверхні, синців на внутрішньо-боковій поверхні правої гомілки в середній третині, на лівій нижній кiнцiвцi в середній третині стегна по внутрішній поверхні з переходом на задню поверхню. Згідно консультації невролога від 13.07.23 року у потерпілого встановлено струс головного мозку, що проявилось горизонтальним ністагмом, позитивним симптомом Марiнеску-Родовичі, похитуванням у позі Ромберга, промахуванням при пальценосовій пробі. Тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та згідно п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк бiльше 6, але не більше як 21 день. Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, синців та садна відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, згiдно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим могли бути руки та ноги сторонньої людини, а також дерев`яна палиця, i не є характерними для спричинення при падіннi з висоти власного зросту. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 12.07.2023 року.

На даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, кваліфікації злочинів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Питання правової кваліфікації дій підозрюваного тощо є прерогативою слідчого, прокурора, які, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

Також, питання про узгодженість викладення фактичних обставин справи та правової кваліфікації кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду на досудовому розслідуванні, оскільки на цій стадії слідчий суддя не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Крім того, питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, в тому числі щодо його об`єктивної та суб`єктивної сторони, суд має вирішувати під час розгляду справи по суті та постановлення вироку в нарадчій кімнаті. З огляду на це сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду.

Крім того, докази на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень надаються стороною обвинувачення до суду та, відповідно, оцінюються судом лише на стадії дослідження доказів, що також позбавляє суд навіть теоретичної можливості встановити правильність кваліфікації дій підозрюваного на даній стадії провадження.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

Відповідно до КПК України, слідчий суддя і суд мають діяти лише на підставі, у межах, і у спосіб, визначений законом, а відступ від цього правила має зумовлюватися виключними підставами, оскільки це може порушувати існуючий баланс між суспільним інтересом щодо необхідності ефективного здійснення досудового розслідування і правом особи на ефективний захист в межах кримінального провадження. Частина 5 статті 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як сказано в рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування». Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення. Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, як дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

- репутацію підозрюваного,обвинуваченого;

- майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

- наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

- дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

- розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 не працює ( зі слів допомагає матері), не має власного доходу, не навчається, не одружений, не має на утриманні малолітніх чи непрацездатних осіб, проживає разом з матір`ю. За місцем проживання характеризується задовільно, схильний до вживання алкогольних напоїв, підтримує зв`язки з особами , схильними до вчинення кримінальних правопорушень, за місцем соатннього навчання характеризується позитивно.

Що стосується ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів . Але необхідно враховувати, що ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від правосуддя слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_6 (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків чи потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків чи потерпілих та дослідження їх судом.

В судовому засіданні було встановлено, що ряд свідків по даному кримінальному провадженню ще не допитані, а тому існування цього ризику існує.

Крім того, заслуговує і на увагу, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити дерев`яну биту, якою ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження потерпілому та яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому встановлено і наявність цього ризику.

Враховуючи існування ризиків, доведених слідчим та прокурором, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також оцінюючи обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою строком на 60 днів.

При цьому, дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 та обставини вчинення кримінального правопорушення, не дають слідчому судді підстав дійти висновку, що обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, і які існують на даний час.

Відповідно до ст.183 КПК України слідчий суддя вважає не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області погоджене з прокурором Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 жовтня 2023 року включно без внесення застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання.

Контроль за виконанням ухвали покласти Мукачівське РУП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення .

Слідчий суддя: ОСОБА_1