ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН № 766/1024/22 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/36/23 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі.

Головуючого: - судді ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року, якою відносно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.1, п.5, п. 6, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. З ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 347 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 21 лютого 2021 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0003968 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.1, п.5, п. 6, п. 11, п.12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. З ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 347 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року, обвинуваченому ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою до 25 березня 2022 року, включно.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник подав на нього апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що обставини викладені в обвинувальному акті не підтверджені жодними доказами.

Крім того, з посиланням на практику ЄСПЛ, апелянт зазначає про відсутність доказів, якими 5 підтверджувалось існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Також, на думку захисника, слідчим суддею всупереч положенням ст. 183 КПК України не було визначено розмір застави, достатньої для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Окрім зазначеного, захисник наголошує, що в порушення вимог ст. 184 КПК України копію' клопотання йому та його підзахисному було вручено менш, ніж за 3 години до початку розгляду.

Поза увагою слідчого судді також залишилось, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, а саме мати - пенсіонерку, дочку та брата - інваліда.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Всі учасники судового розгляду біли належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги, однак до суду не прибули, жодних заяв чи клопотань про обов`язкову участь або відкладення апеляційного розгляду до суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 422 -1, апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядається не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції. Відповідно до приписів ч. З ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не закінчено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Так, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні відразу декількох кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжке, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, строком до 10 років. Крім того, на розгляді в суді першої інстанції відносно ОСОБА_7 перебуває інший обвинувальний акт за ч.1 ст. 289, ч.1,3 ст. 357, ч.4 ст. 358 КК України. Зазначені обставини в цілому вказують на відсутність у обвинуваченого ОСОБА_7 осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам зазначеним в оскаржуваній ухвалі суду, а відтак доводи апеляційної скарги про наявність міцних соціальних зав`язків не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Колегія судців не може погодитись із доводами апеляційної скарги про порушення положень ст. 183 КПК України, скільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а відтак слідчий суддя мав право не визначати розмір застави.

Крім того, доводи апеляційної скарги про порушення прокурором вимог ст. 184 КПК України, а саме несвоєчасного вручення копії клопотання про продовження строку тримання під вартою не підтверджено жодними доказами, не зазначала про такі порушення сторона захисту і під час розгляду клопотання в суді першої інстанції.

Зазначені обставин, дають достатні підстави вважати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в оскаржуваній ухвалі суду.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі не продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та обрання відносно нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії судців, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419,422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року, якою відносно ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 26 березня 2022 року, включно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11