Справа № 456/4577/20
Провадження № 1-кп/456/62/2023
ВИРОК

іменем України

05 червня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000423 від 28.09.2015, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, уродженця с. Угільня Стрийського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 286 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , 27.09.2015, близько 18 години 35 хвилин, керуючи автомобілем марки «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним дорогою в селі Великі Дідушичі, по вулиці Гошівській, поблизу будинку № 412 «а», Стрийського району Львівської області, грубо порушив вимоги P. 1 п. п. 1.2, 1.5, 1.10 (в частині термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху», «проїзна частина»), Р. 2 п. 2.3 «б», «д», п. 2.9 «а»; Р. 12 п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він, керуючи транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння (в крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в кількості - 0.77 %о проміле), був не уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, як наслідок, без причин технічного характеру та перешкод, втратив контроль над рухом автомобіля та рухаючись в стані бокового заносу, виїхав на узбіччя ( праве по ходу його руху) по якому в цей час їхав велосипед, під керуванням ОСОБА_7 , після чого відбулось зіткнення між ними, в результаті якої настала смерть ОСОБА_7

Внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 , велосипедист ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримав: садно в ділянці гребня правої здухвинної кістки; масивну синюшність із набряком в ділянці передньої поверхні правої гомілки; перелом в ділянці верхньої третини правої великогомілкової кістки; набряк та синюшність в ділянці правої плечової кістки із переломом плечової кістки в середній третині; перелом грудини; ушкодження плеври у вигляді вертикальних розривів плеври в ділянці з 1-го по 10-те ребро справа та з 1-го по 5- те - зліва; перелом ребер зліва з 1-го по 5-те - по серединно - ключичній лінії з зоною тиснення на внутрішній реберній пластині та зоною розтягнення на зовнішній; справа з 1 -го по 10-те - по біляхребтовій лінії - з зоною розтягнення на зовнішній реберній пластині та зоною тиснення - на внутрішній; по серединно - лопатковій лінії - з зоною розтягнення на внутрішньо реберній пластині та зоною тиснення - на зовнішній; по серединно-ключичній лінії - з зоною розтягнення на зовнішньо реберній пластині та зоною тиснення на внутрішній; крововиливи в міжреберні м`язи в місцях довкола вищеописаних переломів ребер; розрив серцевої сумки із розривом серцевого м`язу по передній поверхні лівого шлуночка серця; множинні розриви обох легень; перелом хребта на рівні 5-6 шийних хребців. Дані тілесні ушкодження у живої особи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення і в даному випадку сукупність даних травм являється безпосередньо причиною смерті.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України- порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що того дня не вживав алкоголь, а вживав день перед тим і не почував себе в стані сп?яніння. 27.09.2015 його розбудила теща та просила поїхати до швагра ОСОБА_8 . О 18 год. 35 хв., під час руху в с. В.Дідушичі, йому подзвонив колега, перед ним їхав також автомобіль, білий мінівен, він рухався за ним лівіше по смузі руху. Попереду йшла дитина з лівої сторони, в якийсь момент, дитина різко змінила напрям свого руху і вибігла йому на дорогу, зліва на право, внаслідок чого він різко звернув у право, через, що автомобіль з`їхав з дороги та перекинувся. Рухався зі швидкістю не більше 60 км/год, трохи моросив дощ. В момент ДТП потерпілого, який їхав на велосипеді і доводиться йому вуйком, не бачив, а відтак ДТП сталося через раптову появу на проїзній частині пішохода.

Загиблий є родичем, на даний час він систематично помагає сім?ї загиблого, просить не позбавляти волі оскільки, в державі військовий стан, роботи не має, на утриманні є діти, дружина сама не зможе їх утримувати.

Потерпіла ОСОБА_9 , в судовому засіданні, приведена судом до присяги, показала, що 27.09.2015, її чоловік (потерпілий) поїхав в магазин на велосипеді. О 18 год., перебувала вдома. Погода цього дня було дощовою, дорога була мокра. В час дорожньо-транспортної пригоди була біля вікна та дивилась у нього. Бачила, що її чоловік їде на велосипеді і в цей момент, до нього різко повернув автомобіль. Оскільки від місця зіткнення до її вікна, приблизно 30м., тому вона бачила, як ОСОБА_3 , вчинив ДТП. Можливо його автомобіль і занесло, оскільки в тому місці часто стаються аварії, оскільки ця ділянка дороги є звивистою, асфальт збитий. Після аварії спілкувалась з обвинуваченим, він плакав, казав, що не винен, не бачила, щоб він був у стані сп`яніння. Обвинувачений казав, що перебігала дитина. Шкода відшкодована, а тому просить обрати міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.

Зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , суд вважає, що факт скоєння правопорушення та винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України також підтверджується наступними доказами, які суд, керуючись законом, оцінює з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, згідно витягу з ЄРДР дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що 14.09.2019 внесено відомості в ЄРДР з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України 0001112).

Згідно рапорту від 14.09.2019, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що 14.09.2019 о 13:32 надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що 14.09.2019 о 13.32 по вул. Б.Хмельницького, 19, диспетчер ШМД повідомив про ДТП.

Згідно огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.09.2015 (а.с.92-108) , схеми місця ДТП та фототаблицями до протоколу, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що місцем дорожньо-транспортної пригоди дорога в с. В.Дідушичі біля будинку №412 по вул. Гошівська Стрийського району Львівської області. Ділянка дороги є прямою, горизонтальною, без пошкоджень. Ширина дорожнього покриття складає 5,1м, із одною смугою руху, дорожня розмітка відсутня.

Згідно висновку про результати медичного огляду на стан сп?яніння ОСОБА_3 , №208 від 27.09.2015 складеного о 23 год. 30 хв., дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_3 , на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.109).

Згідно висновку експерта №2967/2015-т від 01.10.2015, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що у гр. ОСОБА_10 , при судово-токсикологічній експертизі крові виявлено етиловий спирт в кількості 0,77‰ (а.с.110).

Згідно висновку експерта №3066/2015-т від 09.10.2015, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що у гр. ОСОБА_7 , при судово-токсикологічній експертизі крові не виявлено: етилового, метилового, пропілового, бутилового і алілового спиртів.

Згідно висновку експерта №1171/2015-ім від 29.09.2015, кров ОСОБА_7 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0

Згідно висновку експерта №164 від 27.10.2015 (а.с. 111-113) , дослідженого в судовому засіданні, вбачається що при проведенні судово-медичної експертизи у на тілі трупа громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено наступні тілесні ушкодження: при зовнішньому: садно в ділянці гребня правої здухвинної кістки; масивна синюшність із набряком в ділянці передньої поверхні правої гомілки; перелом в ділянці верхньої третини правої великогомілкової кістки; набряк та синюшність в ділянці правої плечової кістки із переломом плечової кістки в середній третині, внутрішньому: перелом грудини; ушкодження плеври у вигляді вертикальних розривів плеври в з 1-го по 10 ребро справа та з 1-го по 5-те - зліва; переломи ребер зліва: з 1-го по 5-те - по серединно-ключичній лінії з зоною тиснення на внутрішній реберній пластині та зоною розтягнення н на зовнішній; справа з 1-го по 10-те - по біляхребтовій лінії - з зоною розтягнення на зовнішній й пластині та зоною тиснення - на внутрішній; по серединно-лопатковій лінії - з зоною розтягнення на внутрішній реберній пластині та зоною тиснення - на зовнішній; по серединно-ключичній лінії - з зоною розтягнення на зовнішній реберній пластині та зоною тиснення - на внутрішній; крововиливи в міжреберні м`язи в місцях довкола вищеописаних переломів ребер; розрив серцевої сумки із розривом серцевого м`язу по передній поверхні лівого шлуночка серця; множинні розриви обох легень; перелом хребта на рівні 5-6 шийних хребців. Дані ушкодження могли утворитись при дорожньо-транспортній події, в час та при обставинах, вказаних слідчим в фабулі постанови, від дії тупого(их) твердого(их) предмета(ів), незадовго, а найбільш ймовірніше, безпосередньо перед настанням смерті і відносно живої особи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення і в даному сукупність даних травм являється безпосередньою причиною смерті. Виходячи з розвитку ранніх трупних явищ - труп на дотик холодний, трупне заклякання виражене добре, трупні плями при натиску на них пальцем зникають і через 3-4 хвилини відновлюються в кольорі, слід рахувати, що смерть його настала в межах до доби до моменту експертизи трупа в морзі. Згідно висновку експерта № 3066/2015-т від 09.10.2015р. При судово-токсикологічній експертизі доказу - крові з трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не виявлено, етилового, метилового, пропілового, бутилового та амілового спиртів. Даний факт вказує на те, що громадянин незадовго до смерті алкогольної напої не вживав. Враховуючи локалізацію вищеописаних тілесних ушкоджень, слід рахувати, що потерпілий був обернений задньою правою частиною тіла до травмуючого предмета в момент первинної травмуючої дії.

Згідно висновку №3617 судової авто технічної експертизи від 26.10.2015 (а.с. 119-121), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що на момент огляду та дослідження, проведеного 07.10.2015 даною експертизою, робоча гальмова система (ніжне гальмо) дослідженого велосипеда знаходилась в працездатному стані, система рульового керування велосипеда знаходилась в повної відмови внаслідок деформації рульової вилки та від`єднання від неї керуючого колеса. З технічної точки зору, несправності системи рульового керування велосипеда є наслідком наїзду на нього автомобіля і до моменту ДТП система рульового керування наданого на дослідження велосипеда була працездатною.

Згідно висновку №3616 судової авто технічної експертизи від 26.10.2015 (а.с.123-126), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що на момент огляду та дослідження, проведеного 07.10.2015 даною експертизою, робоча гальмова система та система рульового керування автомобіля «Пежо-Партнер» номерний знак НОМЕР_2 , були працездатними і могли забезпечити функції по зменшенню швидкості та зміні руху автомобіля.

Згідно висновку №3621 судової авто транспорно-трасологічної експертизи від 28.01.2016 (а.с.128-135), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що зіткнення автомобіля марки автомобіля марки «Peugeot Partner» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 з велосипедом марки "Аист" під керуванням велосипедиста ОСОБА_7 відбулось за межами проїзної частини дороги справа (на гравійному або ж трав`яному узбіччі), відносно напрямку руху автомобіля в сторону м.Моршин. (судячи по слідовій обстановці на місці дорожньо-транспортної події) рухався в напрямку до м.Моршин на ділянці, що розташована дещо раніше місця фіксації трупа велосипедиста. В момент зіткнення транспортних засобів автомобіль марки Peugeot Partner знаходився в русі. Встановити чи знаходився в русі, чи перебував у нерухомому положенні велосипедист в момент наїзду не видається можливим з причини відсутності в пошкодженнях на транспортних засобах та в слідовій обстановці на місці дорожньо-транспортної події будь-якої інформації, яка б свідчила про це. На правій бічній поверхні кузова автомобіля марки Peugeot Partner реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 відсутні пошкодження або сліди, які б свідчили про контакт цієї частини автомобіля з іншими транспортним засобом.

Згідно висновку №3740/3741 судово-трасологічної експертизи від 18.12.2015 (а.с.137-142), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що на елементах заднього лівого колеса автомобіля PEUGEOT Partner реєстраційний номер НОМЕР_2 немає механічних пошкоджень, які б впливали на здатність утримувати нормативний тиск повітря немає. Розгерметизація даного колеса відбулася по причині втрати щільності посадки зовнішнього борта шини на ободі диска із-за попадання ґрунту в місця посадки шини, яке могло відбутись тільки при умові виїзду автомобіля за межі проїзної частини на грунтову поверхню. На шині заднього правого колеса автомобіля PEUGEOT Partner реєстраційний номер НОМЕР_3 є механічне пошкодження - пробій на внутрішній боковині, утворений в результаті проникнення у боковину достатньо гострого краю твердого предмета пласкої форми, виникло під час ДТП і призвело до розгерметизації колеса. На диску та вентилі заднього правого колеса істотних механічних пошкоджень, які б впливали на здатність утримувати тиск повітря, немає.

Згідно висновку експерта №1/1200 від 26.11.2015 (а.с. 148-153), дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що в заданих в постанові про призначення експертизи показах водія ОСОБА_11 , в частині розвитку події не вбачається неспроможності з технічної точки зору. В даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «PEUGEOT PARTNER» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 повинен був керуватися вимогами п.п.1,2., 10.1., 11.1., 13.1. та 13.3. чинних Правил дорожнього руху України (детальніше див. дослідницьку частину даного ВИСНОВКУ ЕКСПЕРТА). В даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «PEUGEOT PARTNER» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо- транспортної пригоди. Ця можливість обумовлювалася виконанням ним вимог п.п. 10.1., 13.1. та 13.3. чинних Правил дорожнього руху України, для чого завад технічного характеру у нього не було. В даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, при заданих вихідних даних, порівнюючи фактичні дії водія автомобіля «PEUGEOT PARTNER» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 в умовах місця події, з необхідними, його діями в відповідності до Правил дорожнього руху України, приходимо до висновку, що вони суперечили технічним вимогам п.п. 1.2., 10.1., 11.1., 13.1. та 13.3. чинних Правил дорожнього руху України, при цьому вказаний факт суперечності п.п. 10.1., 13.1. та 13.3. знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Підсумовуючи проведене і викладене вище дослідження приходимо до висновку, що з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія автомобіля «PEUGEOT PARTNER» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12 , технічним вимогам п.п. 10.1., 13.1. та 13.3. чинних Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку №283 комісійної судової авто технічної експертизи від 23.02.2016 (а.с. 155-160), дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що будь-якої інформації про місце наїзду у протоколу слідчого експерименту, проведеного з водієм ОСОБА_11 , 16.10.2015 року немає.

Немає, також й інформації про характер руху а/м «Пежо-Партнер» від моменту його виїзду на ліве узбіччя як до моменту виїзду на праве узбіччя, так і від цього моменту до моменту наїзду.

При цьому оцінка обставин, безпосередньо пов`язаних із розташуванням місця наїзду, положенням транспортних засобів у момент наїзду, має визначальне значення при технічній оцінці механізму ДТП, заданого учасниками пригоди.

Тому дане питання (в частині усього, що стосується місця зіткнення) повинне вирішуватися правоохоронними органами самостійно з урахуванням усіх зібраних доказів по справі (у тому числі - й даного висновку).

Якщо виходити з даних схеми до слідчого експерименту, проведеного 16 жовтня 2015 року з водієм ОСОБА_13 , керований ним автомобіль «Пежо-Партнер» уже в процесі виконання маневру обгону невстановленого попутного автомобіля мав виїхати лівими-колесами на ліве узбіччя (тобто ще до моменту, коли невстановлений автомобіль почав зміщуватися ліворуч).

Тому твердження водія ОСОБА_3 про те, що на ліве узбіччя він виїхав, щоб уникнути зіткнення із невстановленим автомобілем після того, як останній почав зміщуватися ліворуч, не можуть бути технічно спроможними.

Показання водія ОСОБА_3 в частині даних, які характеризували відвертання невстановленого автомобіля ВАЗ ліворуч, під час його обгону автомобілем «Пежо-Партнер», з технічної точки зору «неспроможні.

Вирішення даного питання в контексті необхідності застосування водієм ОСОБА_3 екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху (яку водій своїми діями, з технічної точки зору, сам і створив, оскільки твердження вказаного водія про те, що небезпека для руху йому була створена діями водія невстановленого попутного автомобіля, технічно неспроможні) не можна вважати технічно обґрунтованим.

2.2;3.2. При вихідних даних про обставини даної ДТП, які можуть бути технічно спроможними, водій ОСОБА_3 уданій дорожній ситуації повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість»; «небезпека для руху»; «проїзна частина»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.1; 12.3; 12.4 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був вести свій автомобіль по пробній частині дороги зі швидкістю не більше 60км/год, застосовуючи такі прийоми управління, щоб постійно контролювати рух свого автомобіля. Якщо ж у процесі цього руху виникла дорожня ситуація, яка, на думку водія ОСОБА_3 , вимагала застосування гальмування, то зменшувати швидкість необхідно було, не виїжджаючи за межі проїзної частини.

Для оцінки тієї обставини, що на момент ДТП водій ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, спеціальні пізнання в галузі судової автотехніки не потрібні.

2.3;3.3. Водій ОСОБА_3 у даній дорожній ситуації (при тих її обставинах, які можуть бути технічно спроможними) мав технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП і полягала ця технічна можливість у належному виконанні вказаним водієм вимог п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість»; «небезпека для руху»; «проїзна частина»); 2.3 (підпунктів «б» та «й»); 12.1; 12.3; 12.4 ПДР України (іншими словами, для уникнення даної ДТП водієві ОСОБА_3 необхідно (і достатньо) було вести свій автомобіль проїзною частиною дороги зі швидкістю не більше 60км/год, застосовуючи такі прийоми управління, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля, а якщо, на думку водія, в якийсь момент розвитку дорожньої ситуації виникла необхідність у затісуванні гальмування, то таке гальмування необхідно було застосовувати, не виїзджаючи за межі проїзної частини).

Зупинний шлях автомобіля «Пежо-Партнер» у даній дорожній ситуації міг складати величину біля:

28,4.. .29,6м - при швидкості руху вказаного легковика 50км/год;

37,2...38,8м - при швидкості руху вказаного легковика 60км/год.

Якщо б водій ОСОБА_3 вів свій автомобіль по даному заокругленню ліворуч, повторюючи конфігурацію заокруглення та вибираючи швидкість руху не більше 60км/год, втрати контролю над керованістю автомобіля «Пежо-Партнер», з технічної точки зору,, не повинно було б бути.

При тих вихідних даних про обставини даної ДТП, які можуть бути технічно спроможними, дії водія ОСОБА_14 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам гі.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість»; «небезпека для руху»; «проїзна частина»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.1; 12.3 ПДР України.

Для оцінки відповідності (чи невідповідності) вимогам ПДР України тієї обставини, що водій ОСОБА_3 на момент пригоди перебував у нетверезому стані, спеціальних пізнань в галузі судової автотехніки непотрібно.

Оскільки посилання водія ОСОБА_3 на те, що його дії були вимушеними через дії водія невстановленого автомобіля, з технічної точки зору, не підтвердилися розрахунками, вирішення питання про те. чи перебував вказаний водій у аварійній ситуації, позбавлене технічного змісту.

При тих вихідних даних про обставини даної ДТП. які можуть бути технічно спроможними, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є факт виїзду автомобіля «Пежо-Партнер» за межі проїзної частини у ситуації, коли технічної необхідності у такому виїзді не було.

Згідно висновку №3341 від 07.10.2016 судової транспортно-трасологічної експертизи, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що траєкторія руху автомобіля «Пежо Партнер» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 до його перекидання була наступна: при русі автомобіля в напрямку м. Моршин, по невідомих причинах, він здійснив різкий маневр в сторону правого узбіччя, в результаті якого автомобіль почав рухатися в сторону правого узбіччя, здійснюючи при цьому обертовий рух навколо свого центра ваги по ходу годинникової стрілки, після цього автомобіль своєю лівою передньою частиною контактував з зовнішнім відкосом стічного каналу, продовжуючи обертовий рух по ходу годинникової стрілки зайняв поперечне відносно каналу положення, передньою частиною повернутий в сторону проїзної частини, в подальшому автомобіль від руху вздовж каналу перекинувся на дах.

Відобразити цю траєкторію руху автомобіля на масштабній схемі не можливо оскільки на схемі до протоколу огляду місця пригоди прив`язка слідів коліс автомобіля проведена в неповному об`ємі (на вказано місці накладання слідів один на одного та місце контакту передньої частини з відкосом каналу відносно початку слідів).

Згідно висновку експерта №2475/17-52/2476/17-35 від 31.10.2017 (а.с. 171-176) за результатами проведення комплексної авто технічної і фототехнічної експертизи, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що за наданими на дослідження фотознімками та наявними матеріалами, встановити відстань з якої починаються сліди коліс на асфальті, до краю проїзної частини дороги, та є початком слідів, які зазначені в схемі до протоколу ОМП від 27.09.2015 року позначені в схемі під № 5 неможливо.

В свою чергу, вирішити питання в частині дослідження експертним шляхом можливості виконання водієм автомобіля Peugeot маневру відвороту в сторону правого краю в момент, коли керований ним ТЗ перебував на відстані 26,1 - 20 м до місця виявлених, на фотографіях слідів коліс даного автомобіля, відповідно, також неможливо.

Однак, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи дані (в частині взаємного розташування ТЗ на момент контакту) покази водія ОСОБА_3 в частині того, що він задньою частиною керованого ним автомобіля Peugeot здійснив наїзд на велосипедиста позбавлені технічної спроможності.

Згідно висновку експерта №2842 від 21.11.2018 (а.с.178-183) комісійної судової авто технічної експертизи, дослідженого в судовому засіданні, варіант розвитку механізму пригоди, заданий водієм ОСОБА_3 під час проведеного з ним 22.11.2016р. слідчого експерименту, технічно неспроможний. Оскільки проведення досліджень по технічно неспроможних вихідних даних може призвести до хибних результатів, цей варіант розвитку механізму пригоди не міг бути використаний при проведенні подальших автотехнічних досліджень. При вихідних даних про обставини даної ДТП, які можуть бути технічно спроможними, водій ОСОБА_3 у даній дорожній ситуації повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість»; «небезпека для руху»; «проїзна частина»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.1; 12.4 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був вести свій автомобіль по проїзній частині дороги зі швидкістю не більше 60км/год, застосовуючи такі прийоми управління, щоб постійно контролювати рух свого автомобіля. У даній дорожній ситуації (при тих її обставинах, які можуть бути технічно спроможними) водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП і полягала ця технічна можливість у належному виконанні вказаним водієм вимог п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість»; «небезпека для руху»; «проїзна частина»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.1; 12.4 ПДР України (іншими словами, для уникнення даної ДТП водієві ОСОБА_3 необхідно (і достатньо) було вести свій автомобіль проїзною частиною дороги зі швидкістю не більше 60км/год, застосовуючи такі прийоми управління, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля).

При тих вихідних даних про обставини даної ДТП, які можуть бути технічно спроможними, дії водія ОСОБА_3 у даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість»; «небезпека для руху»; «проїзна частина»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.1 ПДР України.

Оскільки посилання водія ОСОБА_3 на те, що його дії були вимушеними через дії невстановленого пішохода, з технічної точки, не підтвердились розрахунками, вирішення питання про те, чи перебував вказаний водій у аварійній ситуації, позбавлене технічного змісту. При тих вихідних даних про обставини даної ДТП, які можуть бути технічно спроможними, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є факт виїзду автомобіля «Пежо Партнер» за межі проїзної частини у ситуації, коли технічної необхідності у такому виїзді не було.

Згідно висновку експертного дослідження №15/2/9 від 11.11.2020 (а.с. 190-193), дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що при заданих у заяві вихідних даних, швидкості руху автомобіля «Peugeot Partner» р.н.з. НОМЕР_1 в 60 км/год., у його водія ОСОБА_3 не було технічної можливості зупинитись до траєкторії руху хлопчика, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху (детальніше див. дослідницьку частину даного висновку).

Відповідь на питання, щодо наявності водієм ОСОБА_3 технічної можливості уникнути зіткнення із велосипедистом ОСОБА_7 , виходить за межі компетенції експерта-автотехніка (детальніше див. дослідницьку частину даного висновку).

Дії водія ОСОБА_14 , який перед зіткненням з велосипедистом ОСОБА_7 перебував в умовах аварійної ситуації, чинними ГІДР не регламентувались.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 22.11.2016, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_3 , в присутності адвоката ОСОБА_15 , відтворював обставини та події, які мали місце 27.09.2015р. в с. В.Дідушичі по вул. Гошівська, поблизу буд. №412а.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 25.10.2015, дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що автомобіль «PEUGEOT PARTNER» номерний знак НОМЕР_2 та велосипед визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000423 від 28.09.2015.

Згідно ухвали слідчого судді від 02.11.2016 про арешт майна, дослідженої в судовому засіданні на автомобіль «PEUGEOT PARTNER» номерний знак НОМЕР_2 накладено арешт.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.10.2015, розпочатого о 13 год. 35 хв., закінченого о 14 год. 25 хв., дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_3 , в присутності адвоката ОСОБА_15 , відтворював обставини та події, які мали місце 27.09.2015р. в с. В.Дідушичі по вул. Гошівська, поблизу буд. №412а.

Суд вважає, що надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд вважає за необхідне зазначити, що не бере до уваги пояснення обвинуваченого та захисника в частині того, що суд відмовив в проведенні слідчих дій, які б дали змогу належним чином встановити вину обвинуваченого, з врахуванням того, що в показах потерпілої, яка була очевидцем події, містяться дані, які можуть вплинути на встановлення істини у справі і потребують перевірки на місці пригоди оскільки, в судовому засіданні достовірно встановлено, що під час досудового розслідування перевірено обидві версії обвинуваченого щодо причини скоєння ним ДТП, а саме обставина різкого зміщення попутного автомобіля без включення покажчика повороту та несподівана поява на проїзній частині підлітка, щодо обох версії проведені відповідні експертизи, які належним чином досліджені в судовому засіданні, та вважає, що зміна показів обвинуваченого направлена на затягування судового розгляду.

Згідно постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 701/613/16-к обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину".

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова ККС ВС від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до позиції ВС/ККС, висловленої в постанові від 11.02.2020 р. у справі № 761/33311/15-к, під час розгляду кримінального провадження, даючи оцінку допустимості доказу, суд має проаналізувати критерії допустимості таких доказів, як-от: законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення перебігу й результатів слідчої дії.

За змістом статей 86-87 КПК України, ключовою умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, зібрані таким шляхом докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення, оскільки це порушує право особи на справедливий судовий розгляд.

Перевірка доказів на їх допустимість є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. З огляду на це, суд має детально аналізувати надані сторонами докази на предмет їх допустимості.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності дост.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків, доводи сторони захисту не містять.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння кримінального правопорушення та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій доведені повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 66 КК України, суд не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення, в стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб вчинення злочину, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого та стан його поведінки, у вчиненому розкаявся, вину визнав частково, раніше не судимого, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позицію потерпілого і вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкцій статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370,371,374 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 22374,60 (двадцять дві тисячі триста сімдесят чотири грн. 60 коп) грн.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 02.11.2016 на автомобіль марки «PEUGEOT PARTNER» номерний знак НОМЕР_2 скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «PEUGEOT PARTNER» номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на спецмайданчику транспортних засобів Стрийського ВП ГУНП у Львівській області повернути у власність ОСОБА_17 , або належному користувачу.

- велосипед, який знаходиться на спецмайданчику транспортних засобів Стрийського ВП ГУНП у Львівській області повернути у власність потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1