Справа № 146/959/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000164 від 15 травня 2018 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня спеціальна, жителя АДРЕСА_1 , потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, депутатом, особою з інвалідністю та учасником АТО не є, раніше судимого: 16.06.2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 304, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, жителя АДРЕСА_2 , потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, депутатом, особою з інвалідністю та учасником АТО не є, раніше судимого: 27.06.2017 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 будучи раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, судимість за яких не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та повторно скоїв новий корисливий злочин за наступних обставин.

15 травня 2018 року ОСОБА_4 біля 00:30 години, перебуваючи в с. Калинка Томашпільського району Вінницької області, достовірно знаючи, що на території одного із домогосподарства, яке знаходяться по АДРЕСА_3 зберігається скутер, запропонував ОСОБА_5 , який був разом з ним незаконно заволодіти скутером.

На пропозицію ОСОБА_4 , ОСОБА_5 погодився, реалізуючи свій злочинний намір, пішли до вказаного домогосподарства на АДРЕСА_3 , діючи умисно, за попередньою домовленістю, що ОСОБА_5 буде стояти на вулиці і дивитися щоб ніхто не йшов, ОСОБА_4 шляхом відкриття хвіртки, проник на територію домогосподарства ОСОБА_7 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , звідки виштовхав на вулицю скутер марки «HONDA DIO CESTA AF 34», 1996 року випуску та віддав його ОСОБА_5 , який за допомогою ключа який був у замку запалювання запустив двигун скутера та поїхав ним у напрямку с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області, де біля поля чекав ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта № 268 від 06 червня 2018 року ринкова вартість скутера марки «HONDA DIO CESTA AF 34», 1996 року випуску, складає 4440 гривень.

Дії ОСОБА_4 органами досудового слідства кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у інше сховище.

Крім того, в той же самий день після вказаних вище обставин, після того як ОСОБА_5 поїхав скутером, ОСОБА_4 перебуваючи на АДРЕСА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, умисно, з раптово виниклим умислом направленим на крадіжку чужого майна, шляхом відкриття хвіртки, проник на територію домогосподарства ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , звідки на вулицю викотив скутер марки «HONDA DIO AF 34», 1991 року випуску та перебуваючи на вулиці за допомогою ключа, який знаходився у замку запалювання запустив двигун вказаного скутера та поїхав ним вслід за ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вказаних скутерах поїхали в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області та продали дані скутери родичам останнього по ціні 1000 гривень за кожен скутер. Грошові кошти отримані за продаж скутерів розтратили на власні потреби.

Згідно висновку експерта № 268 від 06 червня 2018 року ринкова вартість скутера марки «HONDA DIO AF 34»,1991 року випуску складає 3390 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше сховище.

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена на шлях виправлення не став та повторно скоїв новий корисливий злочин за наступних обставин.

ОСОБА_5 15 травня 2018 року біля 00:30 годин перебуваючи в с. Калинка Томашпільського району Вінницької області, погодився на пропозицію ОСОБА_4 незаконно заволодіти скутером, який знаходиться на території одного із домогосподарств по АДРЕСА_3 .

Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 пішли до вказаного домогосподарства.

Перебуваючи на вказаній вулиці, ОСОБА_5 , діючи умисно стояв на вулиці та дивитися щоб ніхто не йшов, ОСОБА_4 в свою чергу, шляхом відкриття хвіртки проник на територію домогосподарства ОСОБА_7 , що розташоване в АДРЕСА_3 , звідки виштовхав на вулицю скутер марки «HONDA DIO CESTA AF 34» , 1996 року випуску та віддав його ОСОБА_5 , який за допомогою ключа який був у замку запалювання запустив двигун скутера та поїхав ним у напрямку с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області, де біля поля чекав ОСОБА_4 .

Дочекавшись ОСОБА_4 , що приїхав на скутері, яким він незаконно заволодів, вони спільно на двох скутерах поїхали в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області та продали дані скутера родичам ОСОБА_5 по ціні 1000 гривень за кожен скутер. Грошові кошти розтратили на власні потреби.

Згідно висновку експерта № 268 від 06 червня 2018 року ринкова вартість скутера марки «HONDA DIO CESTA AF 34», 1996 року випуску складає 4440 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у інше сховище.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пред`явлену йому кваліфікацію не визнає та пояснив, що два роки назад, він приїхав з роботи з ОСОБА_9 додому. Разом з ОСОБА_5 посиділи в нього і вирішили піти пішки в с.Калинку. На одному з подвір`я побачив скутер. Вирішив його взяти. Витягнув його на дорогу і віддав ОСОБА_5 , який за допомогою ключа запустив двигун скутера та поїхав на поле. Також пояснив суду, що того самого дня він пішов до сусіднього господарства взяв ще один скутер, завів його і поїхав за ОСОБА_5 . Даними скутерами вони поїхали в Чернівці і там їх продали родичам ОСОБА_5 . Кваліфікацію за ч.2 ст.289 КК України не визнає, оскільки не було попередньої змови.

На етапі дебатів та останнього слова обвинувачений ОСОБА_4 в скоєному щиро розкаявся, попросив звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пред`явлену йому кваліфікацію не визнає та пояснив, що два роки назад ОСОБА_4 приїхав з роботи з Білої Церкви. Вони вдома в нього посиділи і вирішили піти в с.Калинку пішки. Він стояв на дорозі, а ОСОБА_4 пішов на одне із подвір`я і звідти виштовхав скутера. Після чого він завів даного скутера і поїхав на поле, а ОСОБА_4 заді приїхав також на скутері. Скутерами поїхали в ОСОБА_10 і їх там продали братові. Наголосив, що кваліфікацію за ч.2 ст.289 КК України не визнає, оскільки не було попередньої змови.

На етапі останнього слова обвинувачений ОСОБА_5 попросив його суворо не карати, щиро розкаявся в скоєному. Вказав, що він став на шлях виправлення, пішов захищати країну. Надав виписки із медичної карти, довідку військово-лікарської комісії про те, що отримав травму внаслідок ворожого обстрілу під час виконання військових обов`язків та знаходився на лікуванні.

Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що з її домогосподарства пропав скутер. Скутер знайшли і повернули. Після того як знайшли скутер, в ньому не було багато запчастин.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що коли вона зранку прокинулась, то побачила, що хвіртка відкрита і на подвір`ї немає скутера, який зберігався за хатою в піднавесі. Претензій до обвинувачених немає. Скутера повернули працівники поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що точної дати не пам`ятає, але їй стало відомо, що в сусідів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 зникли скутера. На другий день вона їхала в Чернівці, оскільки сказали, що знайшли скутера. Скутер ОСОБА_8 був у нових власників, які повідомили, що вночі його купили. Скутер був побитий.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вночі точно не пам`ятає коли, до неї прийшов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і позичили бензину.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що вночі ОСОБА_4 позичив п`ятилітрову каністру. На наступний день приїжджали до них працівники поліції.

Крім того, судом були дослідженні наступні докази у справі:

- протокол пред`явлення речей до впізнання від 18 травня 2018 року, де ОСОБА_8 повідомила, що скутер впізнала за зовнішнім виглядом (а.с.23-24 т.3);

- протокол пред`явлення речей до впізнання від 18 травня 2018 року, де ОСОБА_7 , повідомила, що скутер впізнала за зовнішнім виглядом (а.с.25-26 т.3);

-висновок експерта № 268 від 6 червня 2018 року, відповідно до якого ринкова вартість аналогічного повно комплектованого, технічно справного скутера марки «HONDA DIO AF 34», 1991 року випуску станом на момент проведенння експертизи -06.06.2018 року складає 3390 грн 00 коп та ринкова вартість аналогічного повно комплектованого, технічно справного скутера марки «HONDA DIO CESTA AF 34», 1996 року випуску станом на момент проведенння експертизи -06.06.2018 року складає 4440 грн 00 коп ;

-протоколом огляду місця події від 17 травня 2018 року, під час огляду виявлено скутер марки ««HONDA DIO CESTA AF 34», темно-фіолетового кольору (а.с.45-47);

-протоколом огляду місця події від 15 травня 2018 року, під час якого оглядалось домогогосподарство ОСОБА_7 (а.с.48-49 т.3) ;

-фототаблиці до протоколу огляду місця події від 15 травня 2018 року за фактом крадіжки скутера Хонда -Діо-в гр. ОСОБА_7 (а.с.50-54 т.2);

-протоколом огляду місця події від 15 травня 2018 року, під час якого оглядалось домогогосподарство ОСОБА_14 (а.с.13-15 т.3) ;

-фототаблиці до протоколу огляду місця події від 15 травня 2018 року за фактом крадіжки скутера Хонда -Діо-34 в гр. ОСОБА_8 (а.с.16-22 т.2);

-протоколом огляду місця події від 17 травня 2018 року, під час якого оглядалась ділянка АДРЕСА_4 (а.с.13-15 т.3) ;

-протоколами проведення слідчого експеременту від 12 червня 2018 року (а.с. 33-42).

Оцінюючи вищезазначені досліджені судом докази по справі, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Невизнання вини обвинуваченими, суд розцінює як обрану позицію захисту від пред`явленого обвинувачення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і їх дії вірно кваліфіковано державним обвинуваченням за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у інше сховище.

Співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб ( дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних з функцій, яке може відбутися у будь-якій формі-усній, письмовій за допомогою конклюдентних дій, що висловлені у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Слід зауважити, що угода між співучасниками (про характер діяння, час і місце його вчинення, розподіл ролей) виникла попередньо, тобто до початку вчинення злочину(задовго до цієї події або безпосередньо перед нею). Домовленість на спільне вчинення кримінального правопорушення не обов`язково має відбуватися в усній чи письмовій формі, а визначається за допомогою конклюдентних дій поведінки, що свідчить про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети.

Із матеріалів провадження видно, що поведінка ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під час скоєння злочину була узгодженою, оперативною та послідовною, а обопільність їх умислу підтверджується також і конклюдентними діями обвинувачених. Так, ОСОБА_4 виштовхав скутера з домогосподарства ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 завів даного скутера і поїхав на поле.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених суд вважає, щире каяття та захист Вітчизни ОСОБА_5 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлені.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, щиро розкаявся в скоєному, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.289 КК України, у виді позбавлення волі та одночасно звільнити його від покарання з випробовуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів суспільства.

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71, 72 КК ( 2341-14 ).

Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК) ( 2341-14 ), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах кримінального провадження є ухвала Шаргородського районного суду від 22 червня 2018 року, якою звільнено ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 червня 2016 року за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири із застосуванням ст. 75 КК України, з випробовуванням та іспитовим строком на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст. 76 КК України, яка наразі не скасована, тому суд не вбачає підстав призначення ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , який вчинив злочин під час іспитовго строку, однак враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, який щиро розкаявся, приймав участь у бойових діях, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 , необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.289 КК України, у виді позбавлення волі та одночасно звільнити його від покарання з випробовуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів суспільства.

При цьому суд також враховує, що вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 червня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки, відповідно до ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання у виді позбавленя волі, якщо він протягом іспитового строку у три роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має право призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Виходячи з буквального змісту даної норми, підставою для призначення більш м`якого покарання в ч. 1 ст.69 КК України вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.

При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування ст.69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики, а відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування ст. 69 КК України в їх єдності і сукупності.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»,покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК України, не може бути нижче мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто менше, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяці в виправних робіт, один місяць арешту тощо.

За наслідками проведеного аналізу вищезазначених правових норм, суд приймає до уваги, що в дійсності враховано наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченому ОСОБА_5 , а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, став на шлях виправлення, призваний у Збройні Сили України, приймав участь у бойових діях. Поранений.

Згідно ст.77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Що стосується додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст.289 КК України у виді конфіскації майна, то відповідно до ст. 77 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна у разі звільнення від відбування покарання з випробовуванням не призначається.

В межах кримінального провадження № 0000164 від 06 червня 2018 року було проведено товарознавче дослідження: № 268 від 06 червня 2018 року, вартість проведення якої становить 572,00 грн, тому відповідно до положень ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягають стягненню в рівних долях на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи у кримінальному провадженні.

З клопотанням про застосування щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу сторона обвинувачення не зверталася.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК Україні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирати.

Визнати винним ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 червня 2017 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком п`ять (п`ять) років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирати.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи у кримінальному провадженні в сумі 572,00 грн (п`ятсот сімдесят дві гривень 00 копійок).

Речові докази у справі, а саме:

- скутер марки «Хонда ДІО Сеста-34» шасі № НОМЕР_1 ; скутер марки «Хонда ДІО-34» шасі № НОМЕР_2 повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1