Справа 556/546/23
Номер провадження 1-кс/556/202/2023
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

27.04.2023 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець, заяву представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді Володимирецького районного суду Рівненської області - ОСОБА_6 у якої перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000097 від 19.06.2022, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України,-

Встановив:

В провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження, внесене 19.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 лютого 2023 року, справу для розгляду передано судді ОСОБА_6

12 квітня 2023 року від адвоката ОСОБА_5 , який представляє інтереси потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_6 з обставин, які викликають сумніви в її неупередженості.

Свою заяву адвокат ОСОБА_8 обґрунтовує тим, що 27 червня 2022 року батько обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , який до цього часу обіймав посаду генерального директора Рівненської АЕС згідно наказу президента Державного підприємства «Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» від 25.06.2022 № 699-к був переведений на посаду директора підприємства «Атомремонтсервіс». Згідно інформації оприлюдненої прес службою «Енергоатому» однією з підстав для переведення ОСОБА_9 на іншу посаду став інцидент за участі його сина - ОСОБА_7 , який в подальшому став підставою для повідомлення про підозру останньому у даному кримінальному провадженні.

05 вересня 2022 року ОСОБА_9 звернувся до Володимирецького районного

суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства «Національна

Атомна Енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» про визнання незаконним та скасування наказу президента Державного підприємства «Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» від 25.06.2022 року №699-к про переведення. Даний позов після авторозподілу передано на розгляд до судді Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_6 , яка 13 вересня 2022 прийняла його до розгляду та відкрила позовне провадження після чого неодноразово ухвалювала декілька судових рішень у справі (Унікальний № 556/1787/22, Провадження № 2/556/390/2022), тобто у судді вже сформувалось внутрішнє переконання щодо певних обставин у цій справі які в тому числі можуть бути заявлені в якості доказів безпосередньо вже у кримінальному провадженні № 0000097 від 19.06.2022, зокрема, наприклад, той же наказ президента Державного підприємства «Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» від 25.06.2022 року №699-к міститься в матеріалах досудового розслідування, і був відкритий в порядку ст. 290 КПК України.

Окрім того, 19 жовтня 2022 року у Вараській міськраді відбулась 24 сесія, на якій депутати розглянули питання щодо внесення змін до структури виконавчих органів міськради та затвердження на посаду заступників міського голови. Зокрема у штат ввели посаду першого заступника міського голови. Також депутати підтримали на цю посаду кандидатуру ексгендиректора Рівненської АЕС ОСОБА_9

Смт. Володимирець на території якого знаходиться Володимирецький районний

суд Рівненської області - адміністративний центр Володимирецької селищної громади -

Територіальної громади у Вараському районі Рівненської області.

Вважає, що батько обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 обіймаючи

посаду першого заступника міського голови м.Вараш, може мати певний вплив в тому числі і на суддів Володимирецького районного суду Рівненської області.

Суддя, якому заявлено відвід в судове засідання не з`явився.

Прокурор, обвинувачений, його захисник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Потерпілі та їх представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в заяві просили розглянути дану заяву в порядку письмого провадження.

У відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України судовий розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Дослідивши зазначені доводи заяви та причини для відводу судді ОСОБА_6 , суд не вбачає підстав для його задоволення, так як останній не вмотивований, безпідставний, необґрунтований, відсутні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що на розгляді Володимирецького районного суду Рівненської області під головуванням судді ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження №0000097 від 19.06.2022, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України.

12 квітня 2023 року від адвоката ОСОБА_5 , який представляє інтереси потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_6 з обставин, які викликають сумніви в її неупередженості

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява N 4785/02) від 10.12.2009 р, "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11) від 9 січня 2013 року.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, не можуть бути підставами для відводу слідчого судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Так, положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Наряду з вказаним, слід відмітити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте, всупереч вказаному, заявником не наведено будь - яких доводів, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_6 .

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії» (заява № 10486/83) від 24 травня 1989 року, «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява N 4785/02) від 10.12.2009 р. зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Гаусшильдт проти Данії», вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки , що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява N 4785/02) від 10.12.2009 ). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Згідно з п.п.28, 29, 31, 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр проти України» (заява №16695/04) від 15 липня 2010 року відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії (Fey v. Austria,)" від 24 лютого 1993 року, пп.27, 28 і 30, Series A, no.255, рішення "Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v.Switzerland)", від 29 лютого 2016 року, заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v.United Kingdom)" від 10 червня 1996 року, п.38). У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v.Switzerland)", п.43). У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно oбґрунтованими (див.вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland)" від 29 лютого 2016 року, заява №33958/96, п.44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії (Ferrantelli and Santangelo v.Italy)", від 7 серпня 1996 року, п.58 Reports of Judgments and Decisions,1996-III). Тобто, наведене указує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими . У даній ситуації, виходячи із предмета та меж судового розгляду провадження, в якому заявлено відвід, у ракурсі наведеного, у заяві не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість слідчого судді ОСОБА_6 щодо учасників або обставин при розгляді вищезазначеного клопотання.

Не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України, які б унеможливлювали розгляд кримінального провадження вказаною суддею та викликали необхідність її відводу. При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні чи постановленими ним процесуальними рішеннями організаційного характеру, не є підставою його відводу. У справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03.07.2019 року Верховний Суд сформував правову позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Разом з тим, винесення суддею процесуальних документів, навіть за умови їх подальшого скасування в апеляційному порядку, а також вчинення інших процесуальних дій, не свідчить про упередженість або необ`єктивність головуючого судді, оскільки чинним законодавством передбачено інший порядок їх оскарження.

Таким чином, суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості судді ОСОБА_6 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу судді відсутні.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000097 від 19.06.2022, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1