ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1716/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/674/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.263 КК України
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Київського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з базовою середньою освітою, проживаючий у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 08.05.2019 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України до позбавленні волі строком на 6 років з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю покарання; 02.09.2022 відносно нього направлено обвинувальний акт до Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 307 КК України,

засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року, «Положення про дозвільну систему», затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992року та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї і вибухових речовин», затверджену Наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, якими заборонено знаходження у власності громадян вогнепальної зброї, боєприпасів і вибухових речовин, без відповідного дозволу, діючи умисно, не маючи відповідного дозволу, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , точного часу встановити не вдалось можливим, однак не пізніше жовтня 2022 року, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання бойових припасів, незаконно, безпідставно отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи боєприпаси, а саме: бойові патрони у кількості 120 штук калібру 5,45x39 АК, тим самим придбавши їх. Після чого почав їх зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Злочинну діяльність ОСОБА_8 було припинено працівниками Національної поліції, які 07.01.2023 в період з 10.54 до 11.36 год., в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, за адресою: АДРЕСА_2 , виявили та вилучили у нього патрони у кількості 120 штук, які згідно висновку судово- балістичної експертизи №СЕ-19/121-23/474-БЛ від 12.01.2023 є бойовими проміжними патронами калібру 5,45x39 АК, виготовленими промисловим способом, призначеними для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети тощо).

Носіння та зберігання ОСОБА_8 , без додержання вимог Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року, «Положення про дозвільну систему», затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року є незаконним.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, застосувавши ст. 75 КК України. Оскільки суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений має тяжкий стан здоров`я (захворювання шлунку, грижу), має на своєму утриманні 2 малолітніх дітей, жінку у декретній відпустці, але підтвердити не зміг, бо мешкає у цивільному шлюбі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 77 - 77), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо, щиросердно дієво розкаявся у скоєному, своїми правдивими і послідовними показаннями сприяв встановленню істини у справі, на диспансерному обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, визнав розмір заявленого цивільного позову.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнав його щире каяття, його правдиві та послідовні покази, які сприяли встановленню істини у кримінальному провадженіобставини, що обтяжують покарання, не встановлено.

Санкція статті за якою обвинуваченого визнано винним передбачає покарання у виді

позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Отже, апеляційне прохання захисника про пом`якшення призначеного покарання належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочин, вчинений обвинуваченим. З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст. ст. 69, 75 КК України. З урахуванням зазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за вказаними доводами колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог захисника про пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді