Справа № 752/6668/23
Провадження № 1-кс/752/4490/23
У Х В А Л А

Іменем України

13 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Києва клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000931, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , в якому він просить накласти арешт на земельну ділянку :03:000:0303, площею (га): 0.0891, що належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності, із забороною відчуження та розпорядження.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про день, час та місце засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обгрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000931 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України.

З посиланням на п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий просить накласти арешт на належне підозрюваній ОСОБА_5 майно, оскільки, як вказує прокурор, незастосування зазначених заборон може призвести до відчуження вказаного майна та, як наслідок, недієвості конфіскації майна як додаткового виду покарання.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 та 3 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосування до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як убачається з наданих матеріалів клопотання, 16.05.2023 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що санкція ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а також, враховуючи, що незабезпечення схоронності майна підозрюваного може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, існують підстави для накладення арешту на майно.

Прокурор надав дані, якими підтверджується право власності на земельну ділянку за підозрюваною ОСОБА_5 ..

За таких обставин, керуючись ст. ст. 170, 172, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити.

2. Накласти арешт на земельну ділянку :03:000:0303, площею (га): 0.0891, яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

3. На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1