справа № 563/171/23
провадження № 1-кп/563/46/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

представника ССД ОСОБА_6

представника поліції ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топча Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, з незакінченою середньою спеціальною освітою, студента групи №5 ВПУ №24 м. Корець, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

Неповнолітній ОСОБА_8 в порушення вимог Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із змінами та доповненнями, 14.11.2022 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись у житловому будинку, що в АДРЕСА_1 , в якому фактично проживав, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, користуючись відсутністю нагляду за його діями власника або інших, сторонніх осіб, вирішив викрасти мобільний телефон, який знаходився на підзарядці в одній з кімнат будинку.

Реалізуючи свій злочинний намір, скерований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, користуючись відсутністю нагляду за його діями власника або інших сторонніх осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) зайшов в одну з кімнат будинку, звідки таємно умисно викрав мобільний телефон «Redmi 9С NFC» сірого кольору З GB RAM 64 GB ROM, що знаходився на підзарядці та який належить ОСОБА_9 , а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5 217, 71 грн..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав повністю, підтвердивши обставини, встановлені судом. Додатково показав, що дійсно вчинив крадіжку телефона, в даний час розкаюються у вчиненому, просить його суворо не карати, зобов"язується надалі не порушувати закон.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з"явився, але до суду подано заяву в якій він просить справу розглянути без його участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки завдані збитки обвинуваченим відшкодовані.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами по справі:

- витягом ЄРДР № 0000020, згідно якого 17.01.2023 року надійшла заява від ОСОБА_9 про вчинення крадіжки мобільного телефону з його будинку (а.п.1);

- протоколом огляду місця події від 21.01.2023 року, згідно якого оглянуто картонну коробку з під мобільного телефона марки «Redmi 9С NFC», який був викрадений з будинку ОСОБА_9 в с.Гвіздів Рівненського району Рівненської області (а.п.16-17);

- протоколом огляду місця події від 24.01.2023 року, згідно якого в кімнаті ВП № 7 РРУП, оглянуто мобільний телефон марки «Redmi 6 А», який належав ОСОБА_8 і виявлено оголошення розміщене від імені обвинуваченого, про продаж телефону марки«Redmi 9С NFC» за ціною 2600 грн. (а.п.20-26);

- висновком судової товарознавчої експертизи від 24.01.2023 року № СЕ-19/118-23/621-ТВ, згідно якого ринкова вартість мобільного телефона марки «Redmi 9С NFC», сірого кольору, з оперативною пам"яттю 3 GB та вбудованою пам"яттю ємністю 64 GB ROM, на момент вчинення кримінального правопорушення становила - 5217, 71 грн. (а.п. 35-38);

- протоколом слідчого експерименту від 26.01.2023 року відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_8 розповів та показав на відео, як здійснював крадіжку мобільного телефону з будинку ОСОБА_9 (а.п. 74-75);

Крім того, винуватість обвинуваченого підтверджується речовими доказами по справі: картонна коробка з під мобільного телефону марки «Redmi 9С NFC» (а.п. 15).

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 пояснила, що зобов"язується більше уваги приділяти вихованню неповнолітнього обвинуваченого.

Згідно пояснень представників ССД та поліції, неповнолітній обвинувачений раніше не потрапляв в коло зору даних служб, з приводу вчинення кримінальних правопорушень, з обвинуваченим було проведено профілактичні бесіди, щодо недопущення в подальшому кримінальних правопорушень.

Відповідно до досудової доповіді наданої Рівненським районним сектором № 3 філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області, в ході проведеної роботи та згідно оцінки ризику можна зробити висновок, що обвинувачений ОСОБА_8 має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Крім того, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі на певний строк.

Суд вважає вину ОСОБА_8 доведеною, і кваліфікацію його дій правильною за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначені покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, характеристику, обставини справи, розмір завданої шкоди.

Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_8 передбачений ч.4 ст.185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», у п. 10 роз`яснив, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з наступними змінами, п. 2, роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті ( частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням обставин цього злочину, даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання в тому числі особам, які щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо.

Ч.1 ст. 69 КК України, встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи особу винного, його ставлення до вчиненого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те що він просив його суворо не карати, недосягнення ним повноліття, позитивні характеристики з навчального закладу та місця проживання, наявність регулярного доходу у вигляді підробітку, неперебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, вчинення кримінального правопорушення вперше, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом"якшують покарання, також позицію потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, оскільки не має до нього претензій ні матеріального, ні морального характеру, враховуючи повне відшкодування вартості викраденого майна для потерпілого, який своєю заявою підтвердив відшкодування викраденого, суд вважає, що з урахуванням наведеного, обставин вчиненого діяння, та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу винного і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого за час досудового розслідування й судового розгляду, конкретні обставини справи та наведені вище дані про особу обвинуваченого, що свідчать про те, що ОСОБА_8 не являє собою великої небезпеки для суспільства та дають підстави вважати, що він повинен понести покарання, більш м"яке покарання, ніж передбачене законом.

Крім того, встановлено, що обвинувачений вчинивши злочин, все ж таки в подальшому усвідомив протиправність та помилковість своїх дій, визнав свою вину та правдиво розповів про всі відомі обставини, надав належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки та щиро засудив її, висловив жаль з приводу вчиненого.

На переконання суду всі наведені вище обставини істотно зменшили суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_8 злочину.

Конвенція про права дитини, від 20 листопада 1989 року, підписана та ратифікована Україною, стаття 1, виходить з того, що дитиною є кожна людська істота до досягнення 18 річного віку, відповідно до статті 3 цієї ж Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд вважає, що саме покарання у виді штрафу буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, справедливим та таким що не суперечить ст.65 КК України, оскільки судом встановлено, що в обвинуваченого ОСОБА_8 наявні власні кошти, згідно довідки КБ "Приват Банк" № SQ3R6ST1K9H0GOVS від 30.05.2023 року.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України - штраф у розмірі 50 (п"ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п"ятдесят) грн..

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 377 (триста сімдесят сім) грн. 56 коп..

Речові докази - картонну коробку з під мобільного телефону марки «Redmi 9С NFC, яка знаходиться у потерпілого ОСОБА_9 залишити йому ж.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: