печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 28.04.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000307 від 12.04.2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 28.04.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000307 від 12.04.2023 року.

Просить постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 28.04.2023 року про відмову у визнанні потерпілим скасувати, зобов`язати слідчого, уповноваженого здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000307 від 12.04.2023 року підтвердити статус потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000307 від 12.04.2023 року та направити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги зазначає, що оскаржувана постанова є безпідставною, формальною та немотивованою, оскільки слідчим не було надано належної оцінки усім поданим доказам.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, скаргу підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув скаргу у відсутність заявника на підставі ст. 26 КПК України та у відсутність слідчого на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000307 від 12.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження 19.04.2023 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань із заявою про залучення ОСОБА_4 у якості потерпілого.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 28.04.2023 року було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000307 від 12.04.2023 року.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим було відмовлено у визнанні потерпілим у зв`язку з тим, що слідчим не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення заявнику, якої не будь шкоди.

Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, тому скаргу слід задовольнити та скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 28.04.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000307 від 12.04.2023 року.

Що стосується вимоги скарги про зобов`язання уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань №0000307 від 12.04.2023 року визнати ОСОБА_4 потерпілим, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Положення ч. 5 ст. 55 КПК України дає право слідчому або прокурору, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Таким чином, положеннями КПК України, передбачено не лише обов`язок слідчого або прокурора вручити пам`ятку потерпілому про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, а й право вмотивованою постановою відмовити у визнанні потерпілим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені лише рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 55, 93, 94, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 28.04.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000307 від 12.04.2023 року.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1