Номер провадження:1-кс/521/2125/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2023 року м. Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що 12.06.2023 року до ЧЧ Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він просить вжити заходів до невстановленої особи, котра 03.06.2023 року у період часу з 17:00 годин по 21:00 годин, за адресою: АДРЕСА_2 , біля гаражів, таємно викрала під час воєнного стану на території країни, його мобільний телефон, марки «ОРРО» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартість якого 4444 гривень та чохол до нього вартістю 199 гривень.
Так, 12.06.2023 року протоколом отримання добровільно наданих предметів від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було отримано мобільний телефон марки «ОРРО» модель А53, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, у чохлі чорного кольору, із матовою поверхнею, після чого даний телефон було оглянуто та виявлено, що в середині слоту для сім-карт знаходяться дві сім карти, одна з яких оператора «Київстар», на якій вказано серійний номер НОМЕР_3 , інша оператора «Водафон», на якій вказано серійний номер НОМЕР_4 .
Постановою слідчого від 12.06.2023 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів.
Слідчий надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив здійснити розгляд клопотання за відсутності її та прокурора, власника майна повідомлено про дату та час судового засідання.
Власник майна в судове засідання не прибув, свого ставлення до клопотання дізнавача не висловив.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт на майно, яке отримано 12.06.2023 року відповідно до протоколу отримання добровільно наданих предметів від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: на мобільний телефон марки «ОРРО» модель А53, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, у чохлі чорного кольору, із матовою поверхнею, дві сім карти, одна з яких оператора «Київстар», на якій вказано серійний номер НОМЕР_3 , інша оператора «Водафон», на якій вказано серійний номер НОМЕР_5 .
Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1