Справа №295/5283/23
УХВАЛА

Іменем України

29.04.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання слідчого СВ Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 ,

подане у кримінальному провадженні за №0001307 від 27.04.2023

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Стара Котельня Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, працюючого на посаді охоронника І розряду служби охорони в Комунальному підприємстві «Житомирводоканал» ЖМР, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч.1 ст.135 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27.04.2023 близько 21 год 00 хв, водій ОСОБА_5 , в порушення вимог пункту 2.9.а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР України), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно-справним автомобілем ВАЗ 21114, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався ним по проїзній частині вулиці Слобідської в напрямку зі сторони вулиці Івана Гонти в напрямку вулиці Промислової в м.Житомирі.

Рухаючись у вказаний день, час та за вказаних обставин зазначеним транспортним засобом по проїзній частині вказаної вулиці, в умовах достатньої видимості, водій ОСОБА_5 , у порушення вимог пунктів 2.3.б), 10.1., 11.1., 11.2 ПДР України, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в даній дорожній обстановці, не врахував ширину проїзної частини відповідного напрямку руху та габаритів керованого ним транспортного засобу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого поблизу будівлі №35 по вул. Слобідській в м. Житомирі, передньою частиною керованого ним автомобіля марки ВАЗ 21114, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалась по лівому краю проїзної частини вулиці Слобідської в попутному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, перелому кісток носу, нижньої стінки лівої орбіти, гематоми м`яких тканин склепіння черепа, синців та саден на обличчі; закритої травми хребта: уламкового перелому 1 шийного хребця, 7 грудного хребця; закритої травми грудної клітки: перелому 3-го ребра справа, 8-их ребер з обох сторін, забою легень, серця, що ускладнилось гемопневмотораксом (наявністю крові та повітря в плевральній порожнині), гемопнемедіастинумом (наявність крові та повітря в м`яких тканинах середостіння); травми правої нижньої кінцівки: відкритого уламкового перелому обох кісток правої гомілки; синців та саден на обох верхніх кінцівках, синців на лівій нижній кінцівці, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_5 при керуванні ним транспортним засобом вимог пунктів 2.3.б), 10.1, 11.1, 11.2 ПДР України знаходяться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Після вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, поставивши пішохода ОСОБА_8 в небезпечний для життя стан, водій ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, залишив без допомоги пішохода ОСОБА_8 , яка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, та на керованому ним транспортному засобі з місця пригоди зник, залишивши потерпілу на проїзній частині вулиці Слобідської без допомоги, при цьому маючи реальну можливість надати їй допомогу.

28.03.2023 о 00 год 00 хв ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

28.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч.1 ст.135 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами: рапортами інспектора-чергового Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області від 27.04.2023 та 28.04.2023; протоколом огляду місця ДТП від 27.04.2023; протоколом огляду місця події від 28.04.2023; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 28.04.2023; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 від 28.04.2023; протоколом огляду предмету оптичного носія інформації з аудіо записом повідомлення ОСОБА_5 , яке о 23:43:56 27.04.2023 надійшло на спецлінію 102 ГУ НП в Житомирській області; висновком експерта №932/22-25 від 28.04.2023, висновком експерта №678 від 28.04.2023; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 28.04.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28.04.2023 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність зазначених ризиків слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди зник, поставивши пішохода ОСОБА_8 в небезпечний для її життя стан, залишивши її в небезпеці, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння,що становить особливу суспільну небезпеку для інших учасників дорожнього руху, ступінь його відомих соціальних зв`язків не є таким, який би утримував його за місцем проживання, що може в подальшому створити умови для настання ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення у разі визнання його винуватим, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, оскільки свідками у кримінальному провадженні є особи, з числа його близьких родичів (дружина та дочка), адреси місця проживання яких відомі підозрюваному, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом несвоєчасної явки або неявки до слідчого, прокурора, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

На думку слідчого, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним вище ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Слідчий у судому засідання клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні, та просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що він працює на КП «Житомирводоканал» на посаді охоронника, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий. Щодо вчинення ДТП пояснив, що його засліпила зустрічна машина, від якої він брав правіше, та за метрів п`ять побачив трьох пішоходів, намагався їх не зачепити. Коли зачепив людину, у нього стався шок, не пам`ятає, як доїхав до роботи. Вказав, що майже не вживає алкоголь, а після ДТП випив грам 200. Їхав сам, родичі потім прийшли. Вину у вчиненні правопорушень визнає, вказав, що офіційно працевлаштований та хоче виплатити завдану потерпілому шкоду, тому просив не застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосувати особисте зобов`язання.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила. Пояснила, що ОСОБА_5 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , на утриманні підозрюваного перебуває неповнолітній син ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 раніше не судимий, є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання пожиттєво, працює на КП «Житомирводоканал» з 10.06.2014 по теперішній час на посаді охоронника першого розряду охорони. Захисник вказує, що зазначене свідчить про наявність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків. Також зазначає, що у разі задоволення слідчим суддею клопотання слідчого, підозрюваний, перебуваючи під вартою, буде позбавлений можливості працювати, та, відповідно, не матиме змоги утримувати себе та свою сім`ю, а будь-яких інших джерел доходів він не має. Щодо посилання слідчого на наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, то зазначене слідчим не підтверджено належними доказами. Підозрюваний самостійно зателефонував на службу 102 та повідомив про факт вчинення ним ДТП, не чинив опору працівникам поліції під час затримання, надавав покази, сприяє досудовому розслідуванню. Підозрюваний не заперечує свою вину у скоєному, щиро розкаюється, ДТП сталася з необережності, в силу незалежних від нього обставин, а саме через засліплення зустрічним автомобілем, підозрюваний застосовував екстрене гальмування, щоб уникнути наїзду на пішоходів, що рухалися по проїжджій частині дороги, однак факту наїзду уникнути не вдалося. Підозрюваний готовий матеріально допомагати потерпілій для найшвидшого її одужання. На момент ДПТ підозрюваний не був у стані алкогольного сп`яніння, вжив алкоголь після ДТП. У вчиненому щиро розкаюється. Також зауважила, що підозрюваний працює за графіком доба через три, тому у разі застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_5 не матиме змоги працювати. Просила відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що у рамках кримінального провадження №0001307 від 27.04.2023 ОСОБА_5 28.04.2023 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч.1 ст.135 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частина 1, 2 ст.177 КПК України визначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частин 1, 2 ст.194 КПК України передбачено обов`язок слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04) від 21 квітня 2011 року, п. 175; яке вказує на те, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До обґрунтувань, які згідно з практикою Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами (окрім наявності обґрунтованої підозри), належать такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (рішення у справі «Корбан проти України» (заява №26744/16) від 04 липня 2019 року, п.155).

Оцінивши зібрані досудовим розслідуванням докази, слідчий суддя вважає за можливе встановити на їх підставі обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч.1 ст.135 КК України, санкції яких передбачають покарання у вигляді, у тому числі, позбавлення волі.

Водночас, вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням у т.ч. обґрунтованості ризиків, на які посилається слідчий, слідчий суддя враховує наступне.

Слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, покарання за які передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років (ч. 2 ст. 286-1 КК України) та обмеження волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк(ч. 1 ст. 135 КК України).

Водночас, згідно з ч.1, п.2 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Обґрунтовуючи необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування посилається на те, що існують ризики, які передбачені 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши клопотання, долучені до нього копії з матеріалів кримінального провадження, вислухавши доводи сторони обвинувачення і захисту, надавши оцінку наведеним обставинам, слідчий суддя вважає частково доведеним наявність ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки особи, які можуть бути обізнані з обставинами кримінального правопорушення та допитані у якості свідків у даному кримінальному провадженні, відомі підозрюваному, таким чином, можливість впливу на них з боку підозрюваного не виключена. Разом з тим, посилання слідчого на те, свідками у кримінальному провадженні є особи з числа його близьких родичів - дружина та дочка, на яких підозрюваний може чинити незаконний вплив, є необґрунтованими, оскільки у ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що вони не були свідками події.

Наявність інших ризиків слідчий суддя вважає недоведеними.

Так, посилаючись на можливість переховуватись від органу досудового розслідування, слідчий послався на тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному, в разі визнання його винуватим у вчиненні злочину.

Слідчий суддя вважає такі доводи сторони обвинувачення неспроможними, оскільки сама по собі тяжкість покарання не може бути єдиною і достатньою підставою вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 01.02.2003. На утриманні підозрюваного перебуває неповнолітній син ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.11.2009. ОСОБА_5 є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання пожиттєво, що підтверджується пенсійним посвідченням від 08.10.2010, раніше не судимий. Згідно з довідкою від 28.04.2023 №7д, виданої КП «Житомирводоканал», ОСОБА_5 працює на КП «Житомирводоканал» з 10.06.2014 по теперішній час на посаді охоронника першого розряду охорони.

Також встановлено, що ОСОБА_5 , хоча і залишив місце кримінального правопорушення, проте у подальшому сам повідомив до поліції про скоєне, у вчиненому розкаюється, співпрацює з органом досудового розслідування, має намір відшкодувати потерпілій завдану шкоду.

Таким чином, зважаючи на вказані обставини, а також на соціальний статус підозрюваного, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя не вбачає підтвердженою наявність ризику, що підозрюваний має переховуватись від органу досудового розслідування.

Не знайшов свого підтвердження і належного обґрунтування заявлений слідчим ризик, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, оскільки доводи слідчого щодо наявності зазначеного ризику не підтверджені жодними обґрунтованими доводами, а рішення слідчого судді не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.

Така правова позиція висловлена в численних рішеннях Європейського суду з прав людини, ухвалених, в тому числі, проти України, згідно яких посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини Клішин проти України від 23.02.2012 вбачається, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 №511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" слідчим суддям нижчих інстанцій надано роз`яснення, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, серед іншого, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про обрання та/або продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою у багатьох випадках навіть не розглядалася.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення на підставі доказів, долучених до клопотання, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, який слідчий суддя вважає доведеним; стороною обвинувачення не доведено, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно шляхом тримання його під вартою. Прокурором під час розгляду клопотання не обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваного альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Встановлені слідчим суддею обставини в їх сукупності не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За правилами ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Беручи до уваги те, що прокурором та слідчим не доведено наявність підстав для застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за можливе застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою. Також слідчий суддя не вбачає за можливе обрати щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 працює за графіком доба через три, тому у разі застосування домашнього арешту підозрюваний не матиме змоги працювати, та, таким чином, буде позбавлений засобів для існування, а також можливості відшкодування завданої потерпілій шкоди. Тому слідчий суддя обирає стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який на переконання слідчого судді, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до частин 1,2 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Одночасно на підозрюваного покладаються визначені обов`язки у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 179, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду, на кожну законну вимогу;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу та покладення на підозрюваного обов`язків до 27.06.2023 включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків на нього може бути накладено грошове стягнення та до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання оскарженню не підлягає, підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду безпосередньо протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-40 год 04.05.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1