Справа №582/357/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/263/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 02.08.2021 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 серпня 2021 року відносно ОСОБА_8 , в якій він просив скасувати вирок Недригайлівського районного суду від 02.08.2021 року та застосувати до нього ст.66 КК України та призначити максимальний строк покарання.

Даним вироком визнано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років;

- за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня проголошення вироку з 02 серпня 2021 року.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання за цим вироком строк перебування під вартою з 08 березня 2021 року по 01 серпня 2021 року включно із розрахунку день за день відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили визначено залишити тримання під вартою.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2021 р.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 вказував, що його визнання вини та щирого каяття не було взято судом до уваги.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 23.09.2021 року доповнив свою апеляційну скаргу та просив застосувати до нього ст.66, 1, 2, 7 КК України, скасувати вирок Недригайлівського суду від 02.08.2021 року та повернути справу для більш точного дослідування.

11.07.2022 року ОСОБА_8 подав ще одне доповнення до апеляційної скарги, в якому просив скасувати вирок Недригайлівського районного суду Сумської області, прийняти відмову від адвоката ОСОБА_9 , в зв`язку з його халатного відношення до його кримінального провадження, а саме: в його присутності ОСОБА_8 було передано ? частину будинку за адресою пр.Лесі Українки, 18 ОСОБА_10 в якості відшкодування матеріальних збитків, це було приховано від суду. Також просив роз`яснити, чому вирок набрав законної сили, хоча він подав апеляційну скаргу, тому по відношенню до нього була порушена ст.400 КПК України.

Також 21.07.2022 року ОСОБА_8 подав ще одне доповнення до апеляційної скарги, в якому він просив скасувати вирок Недригайлівського суду Сумської області від 02.08.2021 року для встановлення причин скоєного ним злочину та замінити ч.1 ст.115 КК України на ст..116 КК України згідно ст.47 КПК України. Просив прийняти відвід захисника ОСОБА_9 та призначити іншого захисника для розгляду його апеляційної скарги. Також просив етапувати його до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» та призначити повне психіатричне обстеження для встановлення психологічного та морального стану для встановлення причин скоєння ним злочину та дати правильну оцінку його діям і кваліфікації статті.

Крім цього, 13.12.2022 року ОСОБА_8 подав доповнення до апеляційної скарги, в якому вказував, що судом не було враховано визнання ним вини, допомога слідству, щире каяття. Потерпіла разом з адвокатом приховали від суду те, що ним було добровільно підписано договір про користування його частиною будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на користь потерпілої. Судом також не були враховані покази потерпілої ОСОБА_10 , не були перевірені іншими показами та фактами. Просив скасувати вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 02.08.2021 і направити справу на новий розгляд, а також застосувати до нього ст..116 КК України або п.7 ст.69 КК України.

19.01.2023 року ОСОБА_8 подав клопотання про призначення йому повторної медичної експертизи для встановлення усіх фактів до моменту та в момент скоєння ним злочину.

04.04.2023 року ОСОБА_8 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких вказував, що він не згоден з вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 02.08.2021 року. Зазначав, що слідством та судом не були допитані свідки, не було враховано визнання ним вини, допомога слідству, щире каяття, добровільно підписав договір про користування його частиною будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на користь потерпілої, що є обставинами, передбаченими ст..66 КК України. Потерпіла надавала під час допиту неправдиві свідчення, які судом не були перевірені іншими показами та фактами. Просив скасувати вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 02.08.2021 року і застосувати ст..116, 66 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 04.03.2021 близько 15-00 ОСОБА_8 прийшов до місця мешкання своєї сестри ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи у дворі, ОСОБА_8 на грунті тривало існуючих неприязних відносин, вчинив по відношенню до останньої сварку з приводу розподілу та продажу батьківського будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У процесі сварки, яка почалася у дворі господарства за вище вказаною адресою, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 поступово перемістилися до приміщення господарської будівлі, що ззовні являє собою «дровник». Під час перебування у приміщенні «дровника», продовжуючи сварку та в її ході, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , спілкуючись на підвищених тонах, почали взаємно відштовхуватися руками один від одного. Під час продовження сварки, ОСОБА_11 взяла у свою руку дерев`яне поліно та, утримуючи його в руці, нанесла ним один удар ОСОБА_8 в область лівого ока. У відповідь на дії останньої, ОСОБА_8 наніс їй три удари кулаком правої руки в обличчя, від чого ОСОБА_11 поточилася назад, проте втримала рівновагу. Після нанесення ударів, ОСОБА_8 помітив на грунтовому покритті підлоги дровника, при вході, кухонний ніж.

У цей момент у ОСОБА_8 , на ґрунті тривало існуючих особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні «дровника», діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої особи, та бажаючи його настання, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , взяв до рук кухонний ніж, який був на підлозі вказаного вище приміщення, та утримуючи його у правій руці, наніс ним два удари в область життєво важливих органів ОСОБА_11 , а саме в область грудної клітки та бічної поверхні тулуба зліва, внаслідок чого завдав останній тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_11 впала на підлогу та померла на місці.

Таким чином, наносячи удари ножем ОСОБА_11 в область грудної клітки та бічної поверхні тулуба зліва, ОСОБА_8 усвідомлював, що завдає удари останній в область життєво важливих органів і в результаті цих дій може бути заподіяно смерть, та бажав настання вказаних вище наслідків.

Після заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , з метою приховати та знищити сліди скоєного ним злочину, перевіривши чи дійсно ОСОБА_11 мертва, завантажив труп останньої до багажного відділення автомобіля ВАЗ 11193, д.р.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_11 , який на той момент перебував у дворі господарства за місцем мешкання останньої, після чого вивіз його (труп) на цьому автомобілі за межі смт Недригайлів на відстань 2,5-3 км в напрямку с. Козельне Роменського (кол. Недригайлівського) району, де в чагарниках облив труп ОСОБА_11 заздалегідь заготовленим бензином, обклав наявними у місці розташування трупа гілками, та здійснив його підпал.

Крім того, позбавивши життя ОСОБА_11 , ОСОБА_8 04.03.2021, у невстановлений в ході судового розгляду час, з метою транспортування тіла померлої, вирішив заволодіти транспортним засобом марки ВАЗ моделі 11193 бежевого кольору, д.р.н. НОМЕР_1 , вартістю, згідно висновку експерта № СЕ-19/119-21/3143-АВ від 17.03.2021, 73240,00 грн, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є померла ОСОБА_11 , та який на той момент перебував у дворі господарства за місцем мешкання останньої.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, скориставшись не замкнутістю автомобіля та перебуванням ключів від нього у замку запалення, умисно, без дозволу власника, таємно для сторонніх осіб, незаконно заволодів вказаним транспортним засобом та за кермом вказаного транспортного засобу залишив господарство ОСОБА_11 .

Викраденим транспортним засобом ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду.

У подальшому ОСОБА_8 був виявлений та затриманий разом з вказаним вище автомобілем працівниками поліції.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які частково підтримали подану апеляційну скаргу обвинуваченого з додатками, та просили призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання, інших доводів своєї апеляційної скарги з доповненнями обвинувачений в судовому засіданні апеляційної інстанції вже не підтримував, як не підтримав і раніше подані клопотання про повне психіатричне обстеження для встановлення психологічного та морального стану для встановлення причин скоєння ним злочину та дати правильну оцінку його діям і кваліфікації статті,та клопотання про призначення йому повторної медичної експертизи для встановлення усіх фактів до моменту та в момент скоєння ним злочину, засухавши прокурора, яка заперечила проти вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

В ході апеляційного розгляду, учасники судового засідання клопотань про дослідження доказів не заявляли.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, ч.1 ст.289 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, ч.1 ст.289 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного судом покарання, то колегія суддів звертає увагу наступне.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст.115, ч.1 ст.289 КК України у виді 10 років позбавлення волі, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так при призначенні покарання судом правильно встановлено та враховано, що відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин та нетяжкий злочин.

Судом також належним чином враховано особу обвинуваченого, який має молодий вік; раніше не судимий; на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває; не одружений; не працюючий.

Обставиною, що пом`якшує покарання судом першої інстанції визнано активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. При цьому, судом не встановлено щирого каяття з боку ОСОБА_8 по відношенню до вчиненого, а тому не враховується судом як обставина, яка могла б пом`якшити покарання, оскільки часткове визнання своєї вини та формальне вибачення перед потерпілою у залі сулу не свідчить про наявність щирого каяття ОСОБА_8 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Однак, підсумовуючи встановлене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому за вчинене слід призначити в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України, однак не в мінімальних розмірах та в межах санкції ч.1 ст.289 КК України.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

Так, санкція ч.1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 15 років.

Санкція ч.1 ст.289 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

З вироку суду вбачається, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України 10 років позбавлення волі та в межах санкції ч.1 ст.289 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, суд остаточно призначив ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 10 років.При цьому, суд навів мотиви свого рішення, які колегія суддів вважає достатніми для обрання саме такої міри покарання.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений зазначав, що вину визнав повністю, щиро розкаявся.

У відповідь на вказане, колегія суддів увагу апелянта звертає на те, що перелічене ним не повністю відповідає дійсності, оскільки свою вину в суді першої інстанції обвинувачений визнав не повністю, а частково, а з доповнень до апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів також не вбачає визнання ним своєї вини. При цьому, судом першої інстанції не встановлено щирого каяття з боку ОСОБА_8 по відношенню до вчиненого, оскільки часткове визнання своєї вини та формальне вибачення перед потерпілою у залі суду не свідчить про наявність щирого каяття ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів.

Також колегія суддів, в даному випадку, не вважає підставою, яка пом`якшує покарання і той факт, що ОСОБА_8 добровільно підписав договір про користування його частиною будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на користь потерпілої, враховуючи всі обставини, за яких було вчинено вбивство.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог обвинуваченого відмовити, а вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 02.08.2021 року, залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 серпня 2021року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який утримується під вартою, протягом трьох місяців з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4