ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2078/23 Справа № 192/171/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

у провадженні за клопотанням засудженого про умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ст. 81 КК та звільнення останнього від відбування покарання умовно-дострокового.

Мотивуючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з положень статей 65, 81 КК, ст. 8 КВК та зазначив, що засуджений ОСОБА_6 поведінкою не довів свого виправлення, а саме що останній раніше неодноразово судимий, крім того, ОСОБА_6 посередньо характеризується, заохочень не має, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. 05 листопада 2021 року комісія установи відмовила засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що не стає на шлях виправлення, 21 січня 2022 року - відмовила у направленні матеріалів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, 01 липян 2022 року - відмовила засудженому у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність суттєвих позитивних змін у поведінці засудженого, протягом всього строку відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

За змістом апеляційної скарги засуджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги його позитивні характеристики, думку представників установи, які підтримали його клопотання про звільнення, що він був працевлаштований в установі. Вважає, що суд безпідставно відмовив йому в задоволенні клопотання, не мотивувавши свого рішення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 21.02.2021, кінець строку відбування покарання: 21.09.2023.

Раніше неодноразово засуджений:

- 31.01.2020 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців;

- 03.12.2020 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 31.01.2020 та остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 26.04.2021 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2020 остаточно призначено до відбування покарання за сукупністю злочинів у вигляді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі, за яким відбуває наразі покарання.

Станом на день розгляду клопотання в суді першої інстанції, невідбута частина покарання становить три місяці шість днів. За час відбування покарання в ДУ СВК № 21 засуджений характеризується посередньо, за період відбування покарання до засудженого стягнення та заохочення не застосовувались. Відповідно до характеристики, складеної у лютому 2023 року, в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 22.02.2021. За період перебування у Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 18 березня 2021 року. Працевлаштований на виробництві установи до цеху ССЦ-3 електриком.

ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався, в тому числі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, проте належних висновків для себе не зробив та вчиняв нові в період іспитового строку, у зв`язку з чим суд призначав йому покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК.

Крім того, за період 2020-2021 роки стосовно ОСОБА_6 ухвалено три вироки, що свідчить про його стійку протиправну поведінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК, призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Статтею 6 КВК передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Статтею 81 КК чітко передбачено, що засуджений своє виправлення доводить ставленням до праці та сумлінною поведінкою, не за певний період, а протягом всього строку відбування покарання, крім випадків коди він за станом здоров`я не може бути працевлаштованим в установі.

Апеляційний суд оцінює поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, а не за окремий період. Протягом відбування покарання ОСОБА_6 працював не весь період строку, зокрема в період листопад 2021 по квітень 2022 року, червень 2022 року, не працював, що не може свідчити про те, що він своїм ставленням до праці довів своє виправлення.

Обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що за відсутності відомостей щодо системних заохочень та постійного працевлаштування, які б давали підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення, колегія суддів позбавлена можливості застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення, оскільки на даний час, це буде суперечити меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також положенням ст. 81 КК.

Крім того, станом на день розгляду його апеляційної скарги строк невідбутого покарання становить три місяці і шість днів, тому строк умовно-дострокового звільнення є не значним.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку не є доцільним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого є необґрунтованими, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 81 КК, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4