ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2321/23 Справа № 233/415/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м.Кривий Ріг

10 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2023 рокуобвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 липня 2023 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився обвинувачений та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід. На обґрунтування вимог вказує, що має стійкі соціальні зв`язки, сім`ю, працює. Зазначає, що здійснювати вплив на свідків не має наміру, крім того не знає місце перебування свідків та потерпілого, який вже допитаний. Крім того, перешкодити кримінальному провадженню також не може, оскільки усі докази та документи зібрані. Зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази його винуватості, а тому щодо нього обрано надто суворий запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні, від учасників судового розгляду, на адресу апеляційного суду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю обвинуваченого, захисника та прокурора.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб із особою, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, заволоділи майном, яке належить громадянину ОСОБА_7 .

За вказаним фактом 15 липня 2018 року, внесені відомості в ЄРДР за № 0000757.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого та обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити викрадені речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , той факт, що обвинувачений, не працює, раніше судимий, скоїв інкриміноване кримінальне правопорушення в період іспитового строку, приховувався від органу досудового розслідування, внаслідок чого перебував у розшуку.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, той факт, що обставини, які були підставою для взяття ОСОБА_6 під варту на даний час не змінилися, обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам інкримінованого кримінального правопорушення, яке є тяжким, скоєним з корисливих мотивів у період дії іспитового строку за попереднім вироком, перебування обвинуваченого у розшуку, тобто не виконання покладених на нього обов`язків як за вказаним кримінальним провадженням так і обов`язків покладених за попереднім вироком, ставлення ОСОБА_6 до скоєного злочину, не визнання останнім вини, намагання ухилитися від кримінальноїх відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Колегією суддів враховано наявність ризиків, які є обґрунтованими та підтвердженими, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що за інкримінований йому злочин передбачено покарання до 10 років з конфіскацією майна, крім того обвинувачений вже перебував у розшуку по даному кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки має схильність до вчинення протиправних діянь, знищити, сховати або спотворити викрадені речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що не всі елементи скоєного злочину розкриті, незаконно впливати на свідків, оскільки обвинувачений перебував із свідком у дружніх стосунках.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи обвинуваченого про недоведеність ризиків не заслуговують на увагу, оскільки заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Доводи обвинуваченого щодо оспорювання його вини в інкримінованому злочині, не заслуговують на увагу, оскільки на даній стадії судового провадження, апеляційний суд оцінює законність ухвали про продовження строків тримання під вартою лише шляхом перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, при цьому належність та допустимість доказів вини обвинуваченого ОСОБА_6 буде оцінена у нарадчій кімнаті при ухвалені рішення по суті.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді