ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1572/23 Справа № 212/3906/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, зі слів працевлаштований НКГОК, слюсар рухомого складу, одружений, на утриманні має малолітнього сина 2019 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000176,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2023 року клопотання слідчого задоволено частково та застосований до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до 01.08.2023 року з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри та доведеність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та з урахуванням даних про особу підозрюваного дійшов висновку про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів з метою запобігання ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.

В апеляції:

- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вважає, що з огляду на обґрунтованість підозри та наявність ризиків застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не надасть в повній мірі органу досудового розслідування виконати завдання кримінального провадження.

Заслухавши сторони кримінального провадження, прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які кожен окремо та разом заперечували проти задоволення апеляції, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, за матеріалами, долученими до клопотання, вбачається, що 01 червня 2023 року до ЄРДР за № 0000176 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

01 червня 2023 року ОСОБА_6 о 20:11 год. в порядку ст. 208 КПК України був затриманий та 02 червня 2023 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке виразилось у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту у великих розмірах.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри за ч. 2 ст. 307 КК України, як підставу для застосування запобіжного заходу, враховується відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталена практика Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З`ясовано, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на наявність відповідних доказів, а саме: протоколом проведення огляду місця події; протоколом обшуку, висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, іншими даними, які достатньо дають підстави дійти висновку, що дана особа могла б скоїти інкримінований їй злочин, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до його вчинення.

Перевіряючи наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування» та погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризику переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду, який обумовлений тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, та існує ризик того, що підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке відповідно до діючого законодавства, пов`язане, із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

З урахуванням віку підозрюваного, який офіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки: одружений, має малолітнього сина на утриманні, постійне місце проживання, ОСОБА_6 не судимий та раніше до кримінальної відповідальності не притягався, з метою запобігання вказаного ризику необхідним та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків можливо застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий висновок в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

З матеріалів провадження колегією суддів не встановлено та не доведено прокурором під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали, що підозрюваний будь-яким чином переховувався від органу досудового розслідування чи суду, у зв`язку з чим обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є обґрунтованим.

Прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційної інстанції не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для запобігання визначеним ризикам.

Таким чином, часткове задоволення клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до нього більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

З урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, положень кримінального процесуального закону, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених прокурором в апеляційній скарзі.

За наведеного, вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4