Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/494/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.389 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000088 заапеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2023, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Новоукраїнка Кіровоградської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , українка, громадянка України, освіта повна загальна середня, не працююча, не одружена, утриманців не має, позбавлена батьківських прав стосовно 3 неповнолітніх дітей, раніше судима:

- 18.03.2020 року Компаніївським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. визначено виконувати самостійно;

- 29.07.2020 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст. 185. ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18.03.2020 року, складанню не підлягає і виконується самостійно.

засуджена за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного покарання, з застосуванням положень ст. 72 КК України, не відбутого покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.07.2020 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 ухилилась від відбування покарання у виді громадських робіт, за наступних обставин.

Відповідно до вироку Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18.03.2020 року ОСОБА_8 була засуджена за ч. 2 ст. 185, ст. 360 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 1700,00 грн.

01.02.2021 року до Компаніївського районного суду надійшло подання начальника Новоукраїнського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_9 про вирішення питання щодо заміни покарання у вигляді штрафу покаранням у вигляді громадських робіт.

12.02.2021 року Компаніївським районним судом було винесено ухвалу, відповідно до якої засудженій ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу було замінено покаранням у виді 100 годин громадських робіт.

03.03.2021 року ухвала Компаніївського районного суду від 12.02.2021 року відносно засудженої ОСОБА_8 надійшла на виконання до Новоукраїнського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області (далі Новоукраїнський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області) за адресою вул. Соборна, 70 м. Новоукраїнка Кіровоградської області та цього ж дня засуджена була взята на облік та викликана до Новоукраїнського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання та отримання направлення для відбування визначеного судом покарання.

10.03.2021 року засуджена ОСОБА_8 була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, про що, в неї була відібрана під особистий підпис підписка та видано направлення до Новоукраїнського ЖКП за адресою вул. Покровська, 83/14 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області для відпрацювання громадських робіт за місцем проживання.

Засуджена ОСОБА_8 зобов`язувалася приступити до відпрацювання громадських робіт з 11.03.2021 року, а також під підпис ОСОБА_8 попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання настає кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України.

10.03.2021 року засуджена ОСОБА_8 з`явилася до Новоукраїнського ЖКП для відпрацювання громадських робіт, де їй було складено та затверджено графік виходу на роботу з березня 2021 року по квітень 2021 року з зазначенням конкретних днів для відпрацювання по 4 години в день.

У період з 11.03.2021 року по 09.04.2021 року засуджена ОСОБА_8 для відбуття покарання без поважних причин до Новоукраїнського ЖКП не з`явилася.

Так, ОСОБА_8 приступила до відбування громадських робіт з 12.04.2021 по 15.04.2021 та відпрацювала 4 дні по 4 години, що складає 16 годин. У подальшому, з 16.04.2021 року без будь-яких поважних причин умисно ухилилася від покарання у виді громадських робіт та кількість невідпрацьованого нею покарання становить 84 (вісімдесят чотири) годин.

Старшим інспектором Новоукраїнського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області 18.03.2021, 12.04.2021 та 19.04.2021 складено акти перевірки виконання покарання у вигляді громадських робіт, відповідно до якого було встановлено, що засуджена ОСОБА_8 відпрацювала лише 16 год. із 100 год. громадських робіт та при перевірці була присутня лише 12.04.2021 року, таким чином покарання відбула частково.

Засуджена ОСОБА_8 з самого початку перебування на обліку в Новоукраїнському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області безвідповідально поставилася до встановлених законом обов`язків, а саме без поважних на те причин, - не прибула згідно табелів виходу на роботу до Новоукраїнського ЖКП для відбування призначеного судом покарання. У зв`язку з чим 26.03.2021 року, 02.04.2021 року та 09.04.2021 року працівниками Новоукраїнської РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області було відібрано пояснення та винесено письмове попередження засудженій ОСОБА_8 за ухилення від відбування покарання та порушення умов відбування покарання.

Дії обвинуваченої за зміненим прокурором обвинуваченням в порядку ст.ст.338, 341 КПК України кваліфіковано за ст.389 ч.2 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить переглянути її справу.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вона не згодна з вироком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим, оскільки до винесення вироку по вказаній справі повністю відбула покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які просили ухвалити виправдувальний вирок, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитана в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_8 вину у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України не визнала, пояснивши, що вироком Кампаніївського районного суду вона була засуджена до двох років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та штрафу в сумі 1700 грн та потім ухвалою Кампаніївського районного суду їй було замінено штраф на сто годин громадських робіт.

В подальшому в відділі пробації їй дали направлення до Новоукраїнського ЖКП для відпрацювання громадських робіт, а також було роз`яснено, що в разі ухилення від відпрацювання громадських робіт вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності.

В подальшому вона відпрацювала чотири дні по чотири години, що разом становить 16 годин та потім перестала ходити до Новоукраїнського ЖКП для відпрацювання громадських робіт.

Крім того, вказала, що після нового року на початку 2022 року вона відпрацювала повністю всі години громадських робіт, які їй були призначені ухвалою суду.

Крім даних показань обвинуваченої, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- поданням заступника начальника Новоукраїнського районної філії ДУ "Центр пробації" в Кіровоградській області від 14.05.2021 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 (а.с. 53-54);

- розпорядженням про виконання судового рішення, що набрало законної сили від 22.02.2021 року (а.с. 54а);

- ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_8 замінено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн на 100 годин громадських робіт (а.с. 55-56);

- підпискою, наданою ОСОБА_8 від 10.03.2021 року про те, що вона ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт на 100 годин, а також попереджена, що в разі ухилення від відбування покарання може бути притягнута до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України (а.с. 58);

- поясненням ОСОБА_8 від 10.03.2021 року (а.с. 59);

- направленням ОСОБА_8 до Новоукраїнського ЖКП для відпрацювання громадських робіт від 11.03.2021 року (а.с. 60);

- підтвердженням від 11.03.2021 року (а.с. 61);

- довідкою Новоукраїнського ЖКП від 11.03.2021 року (а.с. 62);

- наказом № 39 від 11.03.2021 року виданим Новоукраїнським ЖКП (а.с. 63);

- графіком виходу на роботу в березні 2021 року засудженої до громадських робіт ОСОБА_8 (а.с. 64);

- актом перевірки виконання вироку суду щодо особи, засудженої до покарання у виді громадських робіт від 18.03.2021 року, відповідно до якого перевіркою встановлено, що засуджена була відсутня на об`єкті відпрацювання громадських робіт, а саме Новоукраїнське ЖКП (а.с. 69);

- попередженням засудженій ОСОБА_8 від 26.03.2021 року (а.с 70);

- поясненням ОСОБА_8 від 26.03.2021 року (а.с. 71);

- графіком виходу на роботу в квітні 2021 року засудженої до громадських робіт ОСОБА_8 (а.с. 72);

- табелем виходу на роботу в березні 2021 року засудженої до громадських робіт ОСОБА_8 (а.с. 73);

- попередженням засудженій ОСОБА_8 від 02.04.2021 року (а.с 74);

- поясненням ОСОБА_8 від 02.04.2021 року (а.с. 75);

- попередженням засудженій ОСОБА_8 від 09.04.2021 року (а.с 76);

- поясненням ОСОБА_8 від 09.04.2021 року (а.с. 77);

- графіком виходу на роботу в квітні 2021 року засудженої до громадських робіт ОСОБА_8 (а.с. 78);

- актом перевірки виконання вироку суду щодо особи, засудженої до покарання у виді громадських робіт від 12.04.2021 року, відповідно до якого перевіркою встановлено, що засуджена була присутня на об"єкті відпрацювання громадських робіт, а саме території Новоукраїнського ЖКП - займалась прибиранням (а.с. 79);

- актом перевірки виконання вироку суду щодо особи, засудженої до покарання у виді громадських робіт від 19.04.2021 року, відповідно до якого перевіркою встановлено, що засуджена була відсутня на об`єкті відпрацювання громадських робіт, а саме Новоукраїнське ЖКП (а.с. 80);

- табелем виходу на роботу в квітні 2021 року засудженої до громадських робіт ОСОБА_8 (а.с. 81);

- графіком виходу на роботу в травні 2021 року засудженої до громадських робіт ОСОБА_8 (а.с. 82);

- протоколом огляду предмету від 19.05.2021 року (а.с. 85-88);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 19.05.2021 року, відповідно до якої особову справу № 4/2021 року засудженої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано та приєднано до кримінального провадження № 0000088 від 18.05.2021 року ( а.с. 89);

- довідкою № 132 від 19.05.2021 року виданою Новоукраїнським ЖКП (а.с. 101).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення кримінального проступку, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченої ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував її дії, як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.

Тобто, ОСОБА_8 була обізнана про наслідки ухилення від покарання, однак свідомо ухилилась від його виконання, що повністю визнав під час судового розгляду та що знайшло своє підтвердження у досліджених судом доказах.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, його розгляду судом першої інстанції, а також й в ході апеляційного розгляду ОСОБА_8 не надала жодних доказів на підтвердження поважності причин, які перешкодили виконати покарання у встановлений установою виконання покарань графік, що спростовує доводи сторони захисту про відсутність умислу в діях ОСОБА_8 на ухилення від виконання громадських робіт.

Доводи сторони захисту про те, що громадські роботи були виконані обвинуваченою на стадії розгляду справи у суді першої інстанції, не спростовують висновків суду про наявність складу кримінального правопорушення в діянні ОСОБА_8 .

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, є правосуддя в частині встановленого порядку виконання вироків суду.

Об`єктивна сторона полягає в ухиленні від відбування громадських або виправних робіт.

Ухилення від відбування громадських робіт - це невиконання особою, яка засуджена до цього виду покарання, обов`язку у вільний від роботи чи навчання час безоплатно виконувати суспільно корисні роботи, вид яких визначено органами місцевого самоврядування, протягом строку, вказаного у вироку суду. Ухилення у цьому випадку може полягати у нез`явленні для виконання таких робіт, у безпосередній відмові виконувати визначену для засудженого роботу тощо.

Вказане кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту вчинення зазначених у ст. 389 КК України діянь.

Суб`єкт спеціальний, ним може бути тільки особа, засуджена до відповідних видів покарань.

Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Тобто, виходячи з диспозиції ч. 2 ст. 389 КК України, це кримінальне правопорушення не містить у собі як обов`язкову ознаку суспільно небезпечні наслідки, та вважається закінченим з моменту вчинення зазначених у цій статті дій, тобто має формальний склад.

А тому, враховуючи викладене, доводи сторони захисту про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що мало місце повне виконання останньою покарання на стадії розгляду справи у суді першої інстанції, є необґрунтованими.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, яка зазначена у постанові від 16 вересня 2021 року у справі № 185/4698/20.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченої ОСОБА_8 під час розгляду справи.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно із ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особу винуватої, яка за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, неодноразово порушувала громадський порядок, не працює, незаміжня, утриманців не має, фізично здорова та придатна до праці, на «Д» обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на "Д" обліку у лікаря нарколога з 2020 року, раніше неодноразово судима, відсутність обставин , що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також судом першої інстанції правильно призначено покарання ОСОБА_8 на підставі ст. 71 КК України, з застосуванням положень ст. 72 КК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_8 вчинила в період березня - травня 2021 року, тобто в період відбуття покарання у вигляді іспитового строку за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.07.2020 року, призначеного на 2 роки.

Доводи захисника про призначення ОСОБА_8 найсуворішої міри покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє.

Оскільки захисник наполягає на призначенні ОСОБА_8 більш м`якої міри покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ступінь її небезпечності для суспільства на даний час, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченою, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2023щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4