Справа 755/1802/20 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2338/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

21.09.2022 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, засуджено:

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання ОСОБА_9 визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності;

на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 21.09.2022 року, більш суворим покаранням, призначеного за цим вироком, остаточне покарання ОСОБА_9 визначене у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, судимого останній раз:

21.09.2022 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності;

на підставі ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 21.09.2022 року, більш суворим покаранням, призначеного за цим вироком, остаточне покарання ОСОБА_10 визначене у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , 23 січня 2020 року, близько 17 години 12 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Смік», що знаходиться у ТРЦ «Sky Mall» за адресою: м. Київ, пр-т Г.Ватутіна, 2-Т, з метою незаконного заволодіння чужим майном, повторно, взяв з полиці навушники, закупівельною вартістю 520 грн 40 коп, які належать ТОВ «Паритет-Смік», та сховавши їх під куртку і не розрахувавшись, вийшов з торгового залу магазину. Таким чином, ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки поза межами приміщення торгового залу був зупинений працівником охорони магазину.

Крім того, ОСОБА_9 разом зі своїм братом ОСОБА_10 , 11.08.2020 року, приблизно о 23 годині, знаходячись в АДРЕСА_2 , маючи на меті незаконне заволодіння чужим майном, здійснили напад на ОСОБА_12 , поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого в момент нападу, що виразилося у нанесенні кількох ударів по тілу потерпілого, а після подолання опору, заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 в сумі 900 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 указав на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції не враховано показання обвинувачених, які зазначили, що вони дійсно домовились на вчинення відкритого викрадення чужого майна, при цьому без застосування фізичного насильства до потерпілого. Однак, ОСОБА_9 при вчиненні кримінального правопорушення вийшов за межі домовленості та застосував фізичне насильство до потерпілого, а ОСОБА_10 , в свою чергу, добровільно відмовився від подальшої участі у вчиненні кримінального правопорушення і втік з місця події. На думку апелянта, відкинувши показання обох обвинувачених на користь показань потерпілого, суд першої інстанції дійшов висновку, який не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження щодо кваліфікації дій обвинувачених і застосував закон, який не підлягає застосуванню, не застосувавши закон, який підлягає застосуванню. Просив вирок змінити та визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у межах санкції норми закону. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_10 визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , відтворивши зміст апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 , просив вирок змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України та призначити мінімальне покарання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити; підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , також просив її задовольнити;

захисника ОСОБА_8 , яка підтримала обидві апеляційні скарги і просила їх задовольнити;

обвинувачених, які підтримали обидві апеляційні скарги і просили їх задовольнити;

прокурора, який апеляційні скарги захисників вважав необґрунтованими, просив залишити їх без задоволення, а вирок без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновкупро відсутність підстав для задоволення апеляційних скаргз огляду на таке.

Вирок в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, обставин вчинення цього злочину та правильності кваліфікації його дій за цим епізодом учасниками судового провадження не оскаржений, а тому у цій частині вирок, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, колегією суддів не перевірявся.

Щодо доводів апеляційних скарг про недоведеність участі обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні розбою та неправильності кваліфікації дій по цьому епізоду обвинуваченого ОСОБА_9 , то вони не ґрунтуються на зібраних у справі доказах. Так, за твердженням обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисту, між обвинуваченими відбулася домовленість на вчинення відкритого викрадення чужого майна, без застосування насильства. Проте, обвинувачений ОСОБА_9 вийшов за межі домовленостей, застосувавши щодо потерпілого насильство. Між тим, указані доводи спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 відповідно до яких, обидва обвинувачені діяли узгоджено між собою і обидва застосовували щодо нього насильство. Указані показання потерпілий підтвердив у ході слідчого експерименту, пояснивши те, що обидва обвинувачені, у ході вчинення злочину діяли узгоджено між собою, спільно застосовували щодо нього насильство, ОСОБА_10 вчиняв дії, направлені на те, щоб повалити його (потерпілого) на землю, а потім вони спільно наносили йому удари. Як відбувалися указані події потерпілий показав на місцевості, у ході проведення цієї слідчої дії. Аналізуючи ці показання колегія суддів звертає увагу на те, що вони є логічними і послідовними, не містять суперечностей та перебувають у відповідності із іншими доказами, дослідженими у ході судового розгляду. Колегія суддів звертає увагу на те, що у ході судового розгляду не було встановлено підстав, які би указували на можливість оговору потерпілим обвинувачених. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про прийняття показань потерпілого у якості доказу вини обох обвинувачених у вчиненні злочину.

Винність обох обвинувачених у вчиненні злочину та правильності їх кваліфікації за ч.2 ст. 187 КК України стверджується сукупністю інших зібраних у справі доказів, зокрема фактичними даними, встановленими внаслідок проведення огляду 12.08.2020 місця події, де був вчинений розбій; внаслідок проведення впізнання потерпілим обох обвинувачених, як осіб, які вчинили на нього напад, застосували насильство та заволоділи його коштами; висновком судово-медичного експерта щодо наявності, локалізації та ступеню тяжкості виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень; іншими, зібраними у справі доказами.

Сукупність указаних доказів указує на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини обох обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Покарання обом обвинуваченим призначене у відповідності до положень ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, сприяє досягненню мети покарання, визначеній у ст. 50 КК України, за своїм видом та розміром відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так і даним про особи обвинувачених.

Апеляційні скарги захисників не містять доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Судом першої інстанції обґрунтовано прийняті показання потерпілого щодо обставин вчинення злочину про що колегією суддів зазначено вище. Щодо показань обвинувачених, то колегія суддів сприймає їх як намагання обвинувачених зменшити ступінь своєї відповідальності за вчинений злочин. Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині відкидання цих показань.

Інших доводів про незаконність ухваленого рішення апеляційні скарги захисників не містять. Це указує на необґрунтованість обох апеляційних скарг та необхідність відмови у їх задоволенні.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідає вимогам закону, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні апеляційних скарг та залишає цей вирок без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

В задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 відмовити.

В задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 відмовити.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, обвинуваченими протягом того ж строку із моменту отримання копії цієї ухвали.

СУДДІ

____________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4