Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3648/23
Провадження №: 1-кп/332/317/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000055 від 08 лютого 2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину 2017 року народження, який проходить військову службу за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 на посаді стрільця 1 стрілецького відділення, 3 стрілецького взводу, 3 стрілецької роти, солдата, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, затриманого 24.05.2023

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2022 року за № 30 солдата ОСОБА_4 з 25 лютого 2022 року зараховано в списки особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , обіймав посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст, 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 , 02 листопада 2022 року, будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 на околицях АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 (місця служби) до 23 травня 2023 року, а саме до моменту прибуття за викликом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

В подальшому, 23 травня 2023 року солдат ОСОБА_4 , прибув за викликом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, тим самим останній закінчив вчинення кримінального правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану (в редакції чинній до 26.01.2023).

У підготовчому судовому засіданні судом розглянуто угоду про визнання винуватості від 20.06.2023 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, за участю захисника - ОСОБА_5 .

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій останнього за ч.5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, та отримана згода останнього на його призначення. В угоді передбачено та роз`яснено наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим, думку обвинуваченого, який просить затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, думку захисника, які проти затвердження угоди не заперечували, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, в тому числі, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в обсязі обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Захисник не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в його присутності, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, оскільки інкримінованим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням шкоду завдано лише суспільним інтересам.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї винуватості, прийняття безпосередньої участі у відсічі збройної агресії російської федерації, задовільну характеристику обвинуваченого , відсутність судимостей, наявність на утриманні неповнолітньої дитини..

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, на обліку у нарколога , психіатра не перебуває , з 02.06.2022 по 04.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом посттравматичний стресовий розлад, що розв*язався, позитивно характеризується за місцем служби.

Аналізуючи узгоджену в угоді міру покарання, суд бере до уваги, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, сприяв розкриттю злочину, приймав участь у відсічі збройної агресії Російської федерації на території України, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає можливим застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України, та призначити покарання нижче найнижчої межі , передбаченої санкцією статті за дане кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі строком 2 роки . Відповідно до ст. 62 КК України з урахуванням особи обвинуваченого, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, конкретних обставин кримінального провадження, наявність пом*якшуючих кримінальне покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне замінити покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк та призначити ОСОБА_4 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком два роки.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 20.06.2023 року, у кримінальному провадженні № 0000055 від 08 лютого 2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України та призначити узгоджене покарання з застосуванням ст. ст. 69, 62 КК України у виді у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком два роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 24.05.2023 року.

Зарахувати в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 24.05.2023 з розрахунку один день перебування під вартою за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, що перебуває під вартою протягом 30 дняв з дня отримання копії вироку:

1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1