Справа № 755/5664/16-к
Провадження №: 1-в/755/381/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" серпня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про встановлення обмежень адміністративного нагляду відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установив:

І. Історія питання

За вироком Дніпровського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_4 від 29 вересня 2016 року, зокрема,

(1) визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

(2) на підставі ст. 70 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року більш суворим за цим вироком у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

(3) строк відбування покарання відраховано з моменту приведення вироку до виконання.

24 липня 2020 року ОСОБА_4 звільнився з місць позбавлення волі.

ІІ. Суть подання

07 серпня 2023 року до місцевого суду надійшло подання начальника Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , у порядку Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» (надалі - Закон), про встановлення обмежень адміністративного нагляду відносно особи, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду відповідно до Закону, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчиненні адміністративні правопорушення, тож з метою ефективного контролю за особою, щодо якої внесено подання про встановлення адміністративного нагляду, необхідно встановити на 1 рік наступні обмеження:

1. з`являтися на реєстрацію по нагляду з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 1 четвер кожного місяця до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві;

2. заборонити виїзд за межі міста в особистих та службових справах без дозволу ОНП;

3. заборонити відвідувати кафе, бари, ресторани та інші розважальні заклади, де реалізуються спиртні напої на розлив;

4. заборонити залишати місце проживання з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

ІІІ. Позиції сторін

Згідно з ст. 5 Закону у судове засідання викликається особа, щодо якої внесено подання про встановлення адміністративного нагляду, а за її клопотанням - і захисник, а також представник органу, начальник якого вніс подання.

В судовому засіданні представник органу, начальник якого вніс подання - ОСОБА_5 та особа, щодо якої внесено подання про встановлення адміністративного нагляду подання підтримали.

IV. Джерела права та акти їх застосування

Пунктом в) ст. 3 Закону визначено, що адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.

Згідно з п. в) ст. 4 Закону підставами для встановлення адміністративного нагляду є матеріали органів Національної поліції - щодо осіб, зазначених у пункті "в" статті 3 цього Закону.

V. Мотиви суду

Розгляд питання починається, відповідно до ст. 5 Закону, доповіддю про зміст подання та матеріалів, що надійшли разом з ним (з поданням до суду надсилаються копія вироку та матеріали, що свідчать про необхідність встановлення адміністративного нагляду), після чого заслуховуються пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання.

Відповідно Суд розглянувши подання, у порядку положень ст. 5 Закону, приходить до наступного:

(і) щодо підсудності

Відповідно до ст. 5 Закону адміністративний нагляд встановлюється: щодо осіб, зазначених у пункті "в" статті 3 цього Закону, - за місцем проживання особи, звільненої з місць позбавлення волі, за поданням начальника органу Національної поліції.

З подання слідує, що адреса проживання особи, звільненої з місць позбавлення волі визначена у межах Дніпровського району міста Києва, тобто подання начальника органу Національної поліції підсудне цьому місцевому суду.

(іі) щодо потреби в адміністративному нагляді

Згідно положень ст. 1 Закону, адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Статтею 2 Закону передбачено, що адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

У даному випадку, з наявних матеріалів провадження у відношенні особи з`ясовано такі дані про неї та обставини її дій після звільнення з місць позбавлення волі, як-то:

- ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Києві, громадянин України, з середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- раніше судимий:

а) 18 липня 2005 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнений у порядку ст. 75 КК з іспитовим строком на 2 роки;

b) 19 березня 2014 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 1, 2 ст. 309, 70, 75 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

с) 14 березня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва зач. 2 ст. 309, 71 КК України до 4-х років в 1-го місяця позбавлення волі;

d) 29 вересня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва зач. 3 ст. 309, 70 КК України до 5-ти років позбавлення волі;

- 28 жовтня 2022 року працівниками поліції відносно раніше судимого ОСОБА_4 була винесена постанова за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження та одночасно винесено попередження про припинення антигромадської поведінки, та щодо якого може бути встановлено адміністративний нагляд;

- 09 березня 2023 року були винесені постанови за вчинення адміністративних правопорушень ч. 1 ст.178, ч. 1 ст. 182 КУпАП та накладені адміністративні стягнення у вигляді - попереджень й одночасно винесено попередження про припинення антигромадської поведінки, та щодо якого може бути встановлено адміністративний нагляд;

- 09 квітня 2023 року була винесена постанова за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн. й одночасно винесено попередження про припинення антигромадської поведінки та щодо якого може бути встановлено адміністративний нагляд.

Таким чином Суд, проаналізувавши надані матеріали органів Національної поліції, приходить до висновку, що особа, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду будучи засудженою до позбавлення волі після відбування покарання незважаючи на попередження органів Національної поліції систематично порушував громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення у порядку КУпАП, у зв`язку з чим, на переконання суду, є необхідним встановити адміністративний нагляд з метою запобігання вчинення нею злочинів і здійснення виховного впливу.

Позаяк вказані у поданні дані свідчать про вчинення громадянином ОСОБА_4 вказаних адміністративних право рушень, засвідчують не бажання стати на шлях виправлення та ймовірну можливість вчинення ним, в подальшому, адміністративних та кримінальних правопорушень.

Отже, з огляду на з`ясування у справі обставин визначених ст. 3, 5 Закону є дійсною необхідність установлення адміністративного нагляду щодо засудженого.

Відповідно до ст. 6 Закону, адміністративний нагляд встановлюється у визначеному статтею 5 цього Закону порядку терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості.

ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 309 КК, тобто тяжкий злочин, в силу ст. 12 КК, а згідно з ст. 89 КК такими, що не мають судимості, визнаються: 8) особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення, тобто в цій справі вказаний термін настає після 24 липня 2026 року.

За таких умов, Суд враховуючи конкретні обставини справи та дані, які характеризуються особу, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду, з урахуванням особи піднаглядного, його способу життя і поведінку, враховуючи терміни передбачені законом для погашення або зняття судимості, вважає за необхідне встановити адміністративний нагляд строком на 1 рік, з дня постановлення цього судового рішення.

(ііі) щодо об`єму обмежень

Аналізуючи запропоновані обмеження у поданні, Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 5 Закону у поданні мають бути визначені обмеження, які пропонує встановити на підставі статті 10 цього Закону відповідно начальник установи виконання покарань чи начальник органу Національної поліції щодо поведінки піднаглядного, та обґрунтування доцільності таких заходів.

Згідно ст. 10 Закону до осіб, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, за постановою суду можуть бути застосовані частково або у повному обсязі такі обмеження: а) заборона виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; б) заборона перебування у визначених місцях району (міста); в) заборона виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі району (міста); г) реєстрація в міліції від одного до чотирьох разів на місяць.

Так, обмеження вказані у поданні визначені ст. 10 Закону та є, на переконання суду, пропорційними та помірними, тобто такими, що не становить надмірний тягар для особи, у зв`язку з чим не суперечать ст. 10 Закону, оскільки є пропорційними переслідуваній меті, тобто запобіганню злочинності.

(іv) щодо наслідків встановлення адмінстратвиного нагляду

Аналізуючи наслідки визначення особі адміністративного нагляду Суд вивчав їх через призму

- статті 7 Конвенції (ніякого покарання без закону), а саме чи становило його встановлення покарання, яке не існувало на момент вчинення злочину;

- статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції (свобода пересування) щодо права на свободу пересування та вільного вибору місця проживання з огляду на обмеження, котрі на нього накладаються в контексті встановлення адміністративного нагляду;

- статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції у відношенні права не бути притягненим до суду або покараним двічі, у зв`язку з установленням адміністративного нагляду, та враховуючи рішення Європейського суду з прав людини в справі «TIMOFEYEV AND POSTUPKIN v. Russia» (№ 45431/14; 22769/15, від 19 січня 2021 року (набуло статусу остаточного 31 травня 2021 року), https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-221594) зауважує наступне:

? стаття 7 Конвенція (ніякого покарання без закону)

Основне питання, яке слід з`ясувати, чи будуть заходи щодо адміністративного нагляду «покаранням» у розумінні статті 7 Конвенції, чи вони виходили за межі положення зазначеної статті.

ЄСПЛ постановив, що основною метою оскаржуваних заходів було запобігання рецидиву злочинів. Тому вони мали превентивну мету й не можуть вважатися каральними чи становити покарання.

Щодо подібності між цими заходами та заходами покарання у виді обмеження/позбавлення волі, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до КК при призначенні покарання мають бути враховані будь-які обтяжувальні або пом`якшувальні обставини вчинення правопорушення, а отже, і ступінь вини особи, однак здійснення адміністративного нагляду залежить не від вини даної особи, а від суспільної «небезпеки» особи.

Отже, ураховуючи наведене вище, такі дії не мали карального характеру.

З приводу процедури встановлення та здійснення адміністративного нагляду ЄСПЛ зазначив, що така процедура відноситься до сфери регулювання адміністративного, а не кримінального законодавства. Зрештою, що стосується суворості заходів, ЄСПЛ зазначив, що хоча встановлені вимоги були обтяжливими й супроводжувалися додатковими обмеженнями, що суттєво впливали на життя заявника, суворість оскаржуваних заходів сама по собі не була визначальною, враховуючи те, що багато некримінальних заходів превентивного характеру можуть, як і належні кримінальні заходи, мати значний вплив на відповідну особу.

Отже, ЄСПЛ вважав, що зобов`язання та обмеження, накладені в межах адміністративного нагляду, не становили «покарання» у розумінні пункту 1 статті 7 Конвенції, а натомість їх слід розглядати як запобіжні заходи, до яких принцип незворотності, викладений у цьому положенні, не був застосовним. Тому заява щодо порушення за статтею 7 Конвенції була несумісною ratione materiae з положеннями Конвенції.

? стаття 2 Протоколу № 4 до Конвенції (свобода пересування)

Відповідно до практики ЄСПЛ будь-який захід, що обмежує право на свободу пересування, повинен бути передбачений законом, переслідувати законну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві.

ЄСПЛ зазначив, що оскаржувані заходи мали юридичне обґрунтування в національному законодавстві і відповідали вимозі доступності.

Ураховуючи висновок про те, що оскаржувані заходи не становили покарання у значенні статті 7 Конвенції, ЄСПЛ визнав безпроблемним застосування передбачених Законом превентивних заходів до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі з урахуванням їхньої поведінки до набрання чинності цим Законом.

ЄСПЛ зазначив, що Закон детально регламентував категорії осіб, яких стосувався адміністративний нагляд, і посилався на об`єктивні критерії, такі як наявність «статусу засудженої особи», судимість якої не знята або не погашена, серйозність правопорушення, вчинення конкретних кримінальних чи адміністративних правопорушень. Жоден із цих критеріїв не залишав свободи розсуду для національних судів щодо осіб, до яких слід застосовувати такі превентивні заходи. Відповідно тривалість адміністративного нагляду не може перевищувати тривалості «статусу засудженої особи» відповідно до КК.

Отже, ЄСПЛ вважав, що положення Закону і їхні часові межі були достатньо передбачуваними щодо категорії осіб, до яких вони могли застосовуватися.

Щодо цілей оскаржуваних заходів ЄСПЛ вважав, що заходи, які обмежують свободу пересування переслідували мету «попередження злочинності».

У контексті пропорційності заходу, який обмежує свободу пересування, ЄСПЛ зазначив, що згідно з національним законодавством тривалість адміністративного нагляду встановлюється законом і не є дискреційним питанням для судді, який не має повноваження зменшувати таку тривалість залежно від конкретних обставин у справі даної особи.

ЄСПЛ постановив, що заходи адміністративного нагляду були пропорційними цілям, яких прагнули досягти. Отже, порушення статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції встановлено не було.

? стаття 4 Протоколу № 7 до Конвенції (право не бути притягненим до суду або покараним двічі)

ЄСПЛ зазначив, що заходи адміністративного нагляду не становлять покарання в розумінні статті 7 Конвенції (ніякого покарання без закону). Відповідно ЄСПЛ вирішив, що накладання цих заходів не є рівнозначним «повторним покаранням у кримінальному провадженні» у значенні статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції.

Отже, ця скарга була несумісною ratione materiae із цим положенням.

Обставини цієї справи не є настільки відмінними, аби Суд у ній дійшов протилежних висновків, ані ж ЄСПЛ у вказаній справі.

Відповідно Суд не убачає певної невідповідності у разі встановлення адміністративного нагляду щодо особи з її конвенційними правами.

VІ. Висновок

У провадженні є дійсними обставини визначені Закону для встановлення адміністративного нагляду.

Згідно ст. 5 Закону після розгляду справи судя, зокрема, оголошує постанову про встановлення адміністративного нагляду та обмежень, які встановлюються щодо поведінки піднаглядного.

Відповідно Суд, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 369 КПК України, щодо видів судових рішень, зауважує, що враховуючи положення Закону, які регламентують, що адміністративний нагляд встановлюється судом шляхом ухвалення постанови, вважає за необхідне, при розгляді даного подання за його результатами, постанови судове рішення у формі постанови.

Статтею 5 Закону визначено, що постанова судді надсилається для виконання начальнику органу Національної поліції України за місцем проживання особи, щодо якої встановлено нагляд, тобто в цьому випадку до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" від 01 грудня 1994 року (зі змінами та доповненнями), Суд постановив:

подання - задовольнити.

Встановити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік з наступними обмеженнями:

1. з`являтися на реєстрацію по нагляду з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 1 четвер щомісяця до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві;

2. заборонити виїзд за межі міста Києва в особистих та службових справах без дозволу органів Національної поліції України;

3. заборонити відвідувати кафе, бари, ресторани та інші розважальні заклади, де реалізуються спиртні напої на розлив;

4. заборонити залишати своє місце проживання з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Роз`яснити сторонам, що:

? у разі злісного порушення правил адміністративного нагляду, передбачених статтями 9 і 10 цього Закону, особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, притягаються до відповідальності згідно з законодавством;

? посадові особи, винні у порушенні законодавства України про адміністративний нагляд, притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством;

? адміністративний нагляд припиняється з підстав регламентованих ст. 8 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі".

Копію постанови судді вручити сторонам та надіслати для виконання та забезпечення контролю начальнику Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві.

Постанова судді може бути оскаржена в установленому законом порядку.

С у д д я ОСОБА_1