Справа № 487/3004/23
Провадження № 1-кс/487/2361/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000828, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000828, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави. Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваної запобіжного заходу спливає 23.07.2023, однак завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо у зв`язку із значною кількістю процесуальних та слідчих дій, які потребують проведення та завершення. Ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. З урахуванням викладеного, прокурор просив продовжити стосовно підозрюваної строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Захисник та підозрювана у судовому засідання проти задоволення клопотання заперечували у зв`язку з необґрунтованістю підозри; недоведеністю ризиків; відсутністю достатніх доказів на підтвердження вини підозрюваної; невірною, на думку сторони захисту, кваліфікацію дій ОСОБА_5 ; просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000828 від 24.05.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 111-1, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 197-1 КК України.

24.05.2023 матеріали кримінального провадженням №0000828 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 111-1, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 197-1 КК України, виділено з матеріалів досудового розслідування № 0000216 від 23.11.2022.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у вересні 2022 року (більш точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено) керівництвом окупаційної ВЦА Херсонської області (анкетні дані яких під час досудового розслідування не встановлено) з метою забезпечення проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території Херсонської області сформовано склад та організовано роботу так званих дільничних виборчих комісій, задіяно керівників підконтрольних комунальних та приватних підприємств, для здійснення агітації та публічних закликів до проведення референдуму.

Відповідно до указу окупаційного органу влади, який діяв на території Херсонської області - «Военно-гражданской администрации Херсонской области», ОСОБА_7 за його згодою з 17.06.2022 незаконно призначено директором Комунального підприємства «Агрофірма радгосп «Білозерський» (), яке зареєстроване та фактично знаходиться за адресою Херсонська область, Херсонський район, с.Дніпровське, вул. Центральна, 3.

Надалі, ОСОБА_7 на підставі наказу № 90-К від 01.07.2022 «Про прийняття» призначив ОСОБА_5 за її добровільною згодою на посаду заступника директора по оптимізації управлінських процесів Комунального підприємства «Агрофірма радгосп «Білозерський».

ОСОБА_8 , будучи незаконно призначеною з 01.07.2022 на посаду заступника директора по оптимізації управлінських процесів так званого КП «Агрофірма радгосп «Білозерський», маючи можливість проводити збори працівників підприємства та впливати на виплату їм заробітної плати, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, розуміючи, що Херсонська область є частиною території України та, що виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України, вирішуються питання про зміну території України, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період часу з 23 вересня по 27 вересня 2022 року сприяла представникам держави-агресора рф в проведенні на території с. Дніпровське, с. Янтарне, с. Софіївка Херсонського району Херсонської області незаконного референдуму щодо виходу Херсонської області із складу України та приєднання до рф та безпосередньо приймала участь у проведенні такого референдуму.

Так, з метою забезпечення проведення незаконного референдуму, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 23.09.2022 (більш точна дата під час досудового розслідування не встановлена), ОСОБА_5 перебуваючи, як на території КП «Агрофірма радгосп «Білозерский» за адресою: Херсонська область, с. Дніпровське, вул. Центральна вулиця, 3, так і на території майнового комплексу «Фруктосховище» КП «Агрофірма радгосп «Білозерский», за адресою: Херсонська область с. Дніпровське, вул. Центральна, 61-а, а також на полях, де працювали працівники вказаного підприємства, які розташовані на території с. Дніпровське, с. Янтарне, с.Софіївка Херсонського району Херсонської області, діючи умисно та добровільно, приймала участь у проведенні такого референдуму, а саме: отримувала від працівників підприємства паспорти та записувала їх анкетні та паспортні дані; видавала бюлетені працівникам підприємства для голосування; вела облік працівників підприємства, які проголосували.

При цьому, ОСОБА_5 спостерігала за діями інших осіб, які були залучені до проведення незаконного референдуму, серед яких перший заступник директора підприємства ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), за вказівкою якого виплачувалась заробітна плата лише тим працівникам підприємства, які приймали участь в референдумі.

27 вересня 2022 року так звана ЦВК Херсонської області за результатами підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів задекларовано 497051 громадян, що становить 87.05 % від загальної кількості виборців, які прийняли участь у голосуванні, виявили бажання за входження Херсонської області у склад рф.

23.05.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

12.06.2023 року слідчим суддею Заводського районного суду міста Миколаєва до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави строком до 23.07.2023.

17.07.2023 першим заступником керівника Херсонської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 23.08.2023 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , копією виписки з Реєстра юридичних осіб, які здійснюють діяльність в Херсонській області № 1000-249 від 27.06.2022, відповідно до якої підтверджується перереєстрація КП «Агрофірма Радгосп «Білозерський» () - у незаконно створене органами країни агресора підприємство, а саме «КОМУНАЛЬНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ АГРОФИРМА СОВХОЗ «БЕЛОЗЕРСКИЙ» (код )», директором якого є ОСОБА_7 ; копією Указа № 091-р від 16.06.2022 «Военно-граджанской администрации Херсонской области» «О назначении ОСОБА_18 директором Коммунального предсприятия Агрофирма совхоз «Белозерский»»; заявою ОСОБА_5 від 01.07.2022 про прийняття її на посаду заступника директора по оптимізації управлінських процесів КП Агрофірма радгосп «БІЛОЗЕРСЬКИЙ»; наказом директора КП Агрофірма радгосп «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» ОСОБА_7 № 90-к від 01.07.2022 про призначення ОСОБА_5 на посаду заступника директора по оптимізації управлінських процесів КП Агрофірма радгосп «БІЛОЗЕРСЬКИЙ»; протоколами пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 .

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 могла вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. 2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання особи під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 5 ст. 111-1 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних щодо особи підозрюваної, яка має стійкі зв`язки з особами, які перебувають на тимчасово окупованій території та співпрацюють з окупантами, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрювана може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь - яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на сьогоднішній день здійснюються заходи для встановлення місцезнаходження та вилучення документів, які стосуються протиправної діяльності ОСОБА_5 з метою подальшого визнання їх речовими доказами та проведення з ними судових експертиз. Знаходячись на свободі ОСОБА_5 може знищити чи сховати дані документи.

Також прокурором у судовому засіданні доведено, що продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженою у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в разі визнання винуватою у вчиненні якого підозрюваній загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_5 , яка народилася у 1966 році; на обліку за станом здоров`я, в тому числі у Наркологічному центрі КНП «ХОЗНПД» ХОР та Херсонській міській психоневрологічній поліклініці, не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місці її постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 заміжня, має повнолітніх дітей. ОСОБА_5 має зареєстроване місце мешкання, за яким не проживає. Фактично, зі слів підозрюваної, мешкає у квартирі брата у місті Херсоні з чоловіком 1958 року народження, батьками 1937 року народження, свекрухою 1933 року народження, тещею брата 1941 року народження. ОСОБА_5 не працює, має вищу освіту, за зареєстрованим місцем проживання характеризується посередньо. Повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення ОСОБА_5 не має, раніше не засуджувалася.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо завершити досудове слідство у даному кримінальному провадженні у зв`язку із необхідністю проведення значної кількості процесуальних дій, зокрема, необхідно: встановити та допитати у якості свідків осіб: « ОСОБА_19 », « ОСОБА_20 », які відповідно до показів свідків разом із ОСОБА_5 приймали участь у проведенні незаконного референдуму на території та полях КП «Агрофірма Радгосп «Білозерський», а також відвозили до окупаційної військово-цивільної адміністрації Білозерської селищної територіальної громади документацію за результатами проведення псевдо референдуму; встановити та допитати у якості свідків осіб - представників окупаційної військово-цивільної адміністрації Білозерської селищної територіальної громади, яким ОСОБА_5 передавала документацію за результатами проведення псевдо референдуму; у разі встановлення вищевказаних свідків, провести за їх участю впізнання ОСОБА_5 за фотознімками; у разі виникнення розбіжностей у показах свідків, провести між ними одночасні допити; виконати вимоги ст. 290 КПК України; виконати інші слідчі (розшукові) дії, спрямовані на швидке, повне та неупереджене розслідування вказаного кримінального провадження.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, мають значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження.

Обставинами, що перешкоджали здійснити вищевказані процесуальні дії раніше, є складність кримінального провадження, військовий стан, постійні артобстріли території де проживають свідків, перебування свідків в різних областях держави, тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення її належної процесуальної поведінки. За вказаних вище обставин, обраний щодо обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченої та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію її належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 111-1 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України - тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме: у колабораційній діяльності, беручи до уваги дані про особу підозрюваної, характер протиправних дій, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_5 , та вагомість доказів на обґрунтування підозри з точки зору об`єктивного спостерігача, слідчий суддя не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового слідства підлягає задоволенню оскільки слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити застосування до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави строком до 23.08.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 25.07.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1