ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 642/2743/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/803/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілої, належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 25 05 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, а саме до 23 07 2023 року.

Визначено суму застави у розмірі 134 200 гривень, з покладенням у разі внесення застави на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка їх подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді підозрюваним ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкові від 25 травня 2023 року та про постановлення нової, якою просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт чи на особисте зобов`язання.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисник вказує, що він, шкодуючи про вчинене, має намір відшкодувати потерпілій завдані збитки. Крім того, вказує про свій намір вступити до лав Збройних Сил України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, підозрюваний ОСОБА_7 просив про задоволення його апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість ухвали слідчого судді.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_8 про дату та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останньої не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності потерпілої, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи підозрюваного, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000687 від 28 04 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому 25 05 2023 року, належним чином повідомлено про підозру.

Досудовим розслідуванням встановлено, що, ОСОБА_7 , у період часу з січня 2023 року по квітень 2023 року більш точного часу та дати під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 - 30 години 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжувався у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (дійсний на даний час), під час проживання у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі побачив акустичну систему колонок у кількості 2 штук, марки Microlab, моделі SOLO7, роутер TP-Link TL-WR841N, та дві спортивні, металеві гирі округлої форми з ручкою зверху, старого зразка (виготовлені у СССР), одна вагою 24 кілограми, а друга 32 кілограми, які належать ОСОБА_9 , та у нього раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Далі ОСОБА_7 , у період часу з січня 2023 року по квітень 2023 року більш точного часу та дати під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, проживаючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , та вільно пересуваючись по усій площі квартири, шляхом вільного доступу, викрав акустичну систему колонок у кількості 2 штук, марки Microlab, моделі SOLO7, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 481 М від 02.05.2023 4400,00 гривень, роутер TP-Link TL-WR841N вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 481 М від 02.05.2023 266,00 гривень, гирю спортивну, металеву округлої форми з ручкою зверху, старого зразка (виготовлену у СССР), вагою 24 кілограми вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 481 М від 02.05.2023 1000,00 гривень, гирю спортивну, металеву округлої форми з ручкою зверху, старого зразка (виготовлену у СССР), вагою 32 кілограми вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 481 М від 02.05.2023 1366,67 гривень.

Після цього, ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 7366,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

24 квітня 2023 року слідчий звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, слідчий посилався на долучені до клопотання докази, а саме: протокол огляду місця події, протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 , протоколи допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновок судової товарознавчої експертизи № 481 М від 02 05 2023 року, згідно якого ОСОБА_7 , завдав збитки на загальну суму 4400,00 гривень.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у розмірі 134 200 гривень, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, а також вчинення останнім кримінального правопорушення, яке є тяжким та вчинене в умовах воєнного стану.

Разом з тим, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення останньому розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 134 200 грн.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема враховуючи повідомлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти зазначеним в клопотанні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Істотних же порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Що стосується посилання апелянта на його намір вступити до Збройних Сил України, то вказаний факт не є безумовною підставою для скасування чи зміни підозрюваному запобіжного заходу.

Твердження ж ОСОБА_7 про те, що він бажає відшкодувати завдану шкоду потерпілій є голослівним та не підтверджується жодним доказом, враховуючи, що з моменту вчинення кримінального правопорушення до теперішнього часу підозрюваний не підкріпив вказаний намір жодною дією зі свого боку.

Що стосується обґрунтованості призначеного слідчим суддею розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у виді застави та призначення її розміру, викладену у рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року.

У цій справі, ЄСПЛ, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, при визначенні розміру застави враховуються обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із мотивувальної та резолютивної частини ухвали зазначених вище вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, визначив заставу в межах, передбачених вищенаведеним п.2 ч.5 ст.182 КПК України, зокрема, у розмірі 134 200 грн., належним чином обґрунтувавши своє рішення та навівши вичерпні підстави для його прийняття.

На даний час саме такий розмір застави, визначений судом першої інстанції як альтернативного запобіжного заходу в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про необхідність, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, особу підозрюваного призначення ОСОБА_7 застави саме у такому розмірі.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни та обрання більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 170-175, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 25 05 2023 року про застосування до підозрюваного за ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 23 07 2023 року, включно, з визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4