Провадження №1-р/127/13/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року щодо повернення грошових коштів, які було вилучено як речові докази в кримінальному провадженні по обвинувачені ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_4 про роз`яснення вироку суду щодо повернення грошових коштів в сумі 2 700 доларів та 2 700 євро, які було вилучено як речові докази в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 .

Заява мотивоване тим, що відносно ОСОБА_6 було відкрито кримінальне провадження №0006970, під час обшуку за адресою проживання заявника: АДРЕСА_1 було вилучено, визнано речовими доказами та передано для зберігання грошові кошти, а саме 2 700 доларів та 2 700 євро.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року засуджено ОСОБА_5 , вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Заявниця ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор вважає, що правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_4 відсутні, оскільки нею не надано належних доказів того, що речові докази, зазначені в заяві, а саме грошові кошти належать заявнику. Також зазначив, що ст. 539 КПК України визначено коло осіб, які мають право звернутися до суду з відповідним клопотанням, заявниця ОСОБА_4 не була учасником кримінального провадження, також не є особою, яка має право на звернення до суду, просив відмовити в задоволенні заяви.

Заслухавши прокурора, дослідивши заяву та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) питання про долю речових доказів вирішується під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Зі змісту статті 78 КПК випливає, що речовими доказами є предмети, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об`єктом злочинних дій, а також гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, і всі інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних або для спростування обвинувачення чи пом`якшення відповідальності, зокрема будь-які предмети матеріального світу, якщо вони містять у собі важливі для вирішення справи відомості.

Згідно ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 9 ст. 539 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» у порядку, передбаченому для виконання вироків, суд вправі вирішити і долю речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 28 листопада 2022 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 309 КК України та, з урахуванням ст. 70,72 КК України, призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання. Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 10 березня 2017 року по 03 липня 2017 року та з 30 вересня 2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Долю речових доказів, які надані прокурором, вирішено в порядку ст. 100 КПК України. Стягнуто на користь держави витрати за проведення експертних досліджень та експертиз з ОСОБА_5 - в сумі 10 767, 92 грн. (десять тисяч сімсот шістдесят сім грн. 92 коп.)

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2023 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року залишено без змін.

Аналізуючи заяву та матеріали кримінального провадження, суд встановив, що грошові кошти, про повернення яких ОСОБА_4 просить в своїй заяві, не є речовими доказами в кримінальному провадженні №0006970,, в якому Вінницьким міським судом Вінницької області від 28 листопада 2022 року було ухвалено вирок.

Враховуючи вищезазначене суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 через необґрунтованість та відсутність будь-якої правової підстави для задоволення.

Разом з тим, суд повідомляє що відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною пятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Крім того, згідно з положенням ч.12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що неповернення йому майна, яке було тимчасово вилучене слідчим, відсутність в матеріалах кримінального провадження рішень слідчого, слідчого судді про визнання речовими доказами вилученого майна, накладення на нього арешту, приводить до того, що законні права особи щодо реалізації нею права власності можуть бути порушені представниками слідчих органів, які безпідставно утримують вилучене майно тривалий час, однак встановлення цього факту не є підставою для прийняття рішення щодо речових доказів в порядку виконання вироку суду, як і не було підставою для вирішення долі цього майна при постановленні вироку. Суд вважає, що встановлені факти є підставою для звернення особи до правоохоронних органів з заявою щодо повернення тимчасово вилученого майна та/або із заявою щодо незаконного утримання представниками слідчих органів тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 371, 539 КПК, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року щодо повернення грошових коштів, які було вилучено як речові докази в кримінальному провадженні по обвинувачені ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: