Справа № 274/1835/15-к
Вирок

Іменем України

26 червня 2023 року м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000436 за обвинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.04.2010 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років виправних робіт;

- 05.08.2010 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289 КК України ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за правилами ст. 72 КК України приєднано частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно встановлено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна;

- 04.12.2020 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років одного місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,-

встановив:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини.

19 березня 2015 року близько 05 год, з метою послідуючого незаконного заволодіння транспортним засобом та особистим майном потерпілого, ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці Шевченка в м. Бердичеві біля універмагу «Ювілейний», ввівши в оману власника автомобіля «3A3 Daewoo» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , під приводом поїздки в с. Садки Бердичівського району, домовився з останнім про здійснення транспортної послуги. По приїзду в с. Садки Бердичівського району, біля 05 год 30 хв, запропонував ОСОБА_8 зупинитись біля будинку № 31 по вул. Леніна, де реалізуючи свій злочинний намір, використовуючи ніж, який носив при собі, приставив його, утримуючи в руці, до шиї ОСОБА_8 , виказав погрозу в застосуванні насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, та виказав вимогу про передачу йому речей та цінностей, які належали останньому. Побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_6 виклав на переднє пасажирське сидіння власні кошти у сумі 300 грн та мобільний телефон «Леново А 800» вартістю 1800 грн, обладнаний сім карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн, на рахунку якої знаходилось 15 грн, та картою пам`яті «Micro SD» об?ємом 4 Гб вартістю 80 грн.

Після чого, продовжуючи утримувати в руці ніж та демонструючи намір його застосування, змусив ОСОБА_8 вийти з автомобіля, а коли останній намагався при залишенні автомобіля забрати із собою ключ від замка запалювання, ОСОБА_6 виказав словесну вимогу залишити ключі від автомобіля в замку запалювання і завести двигун. Потерпілий ОСОБА_8 своїм ключем завів двигун, після чого ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля, почав рух на автомобілі та поїхав з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 незаконно заволодів майном потерпілого на загальну суму 2215 грн, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_6 повторно незаконно заволодів автомобілем «ЗАЗ Daewoo» д.н. НОМЕР_1 , вартістю 60300,30 грн., що належить ОСОБА_8 , чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому на вищевказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого та незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Також визнав у повному обсязі цивільний позов потерпілого щодо стягнення з нього спричинену майнову шкоду у сумі 19567, грн та моральну шкоду в сумі 2000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_6 надав показання, що у березні 2015 році м. Бердичеві сів у автомобіль таксі, яким керував потерпілий, та поїхав у с. Садки Бердичівського району. Приїхавши на місце сказав водію вийти з автомобіля, після чого заволодів транспортним засобом та поїхав у власних справах. Чи застосовував до потерпілого фізичну силу та чи погрожував іншими предметами не пам`ятає, оскільки з моменту події минуло багато часу. Також заволодів речами потерпілого, а саме: грошовими коштами та мобільним телефоном, які знаходились у салоні автомобіля. Через кілька годин працівники поліції автомобіль зупинили, а його доставили до відділу поліції.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду з заявою, згідно якої просив судовий розгляд провести без його участі. Щодо міри призначення покарання покладається на розсуд суду.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає винність обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд бере до уваги, що обвинувачений є особою молодого віку, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, тяжкі наслідки від його неправомірних дій не настали.

Водночас суд враховує, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення за тяжкістю відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, вчинені умисно з корисливим мотивом. Крім того, обвинувачений раніше судимий та наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком.

Оцінюючи зазначені обставини в їх сукупності, враховуючи суспільну небезпеку протиправних діянь, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинені кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

З урахуванням майнового стану обвинуваченого, відсутності обтяжуючих обставин, думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні, суд не застосовує додатковий вид покарання за ч. 3 ст. 289 КК України у виді конфіскації майна.

При визначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд враховує дані про особу винного та застосовує принцип, визначений у ч. 1 ст. 70 КК України, у виді поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначає у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років без конфіскації майна.

Враховуючи, що ОСОБА_6 засуджений вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2020 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років одного місяця позбавлення волі, суд призначає остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуючи принцип поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким, та визначає у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років без конфіскації майна.

При вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні суд зазначає наступне.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, в якому він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 19567,15 грн та моральну шкоду в сумі 2000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).

На думку суду, внаслідок злочинних дій обвинуваченого потерпілому була спричинена як майнова шкода внаслідок заволодіння майном та пошкодження транспортного засобу, так і моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях.

Враховуючи, що визнання цивільного позову обвинуваченим не суперечить вимогам закону, суд доходить висновку, що цивільний позов щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2020, більш суворим , призначеним цим вироком, ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років без конфіскації майна.

У строк остаточно призначеного покарання зарахувати покарання, відбуте частково обвинуваченим ОСОБА_6 за попереднім вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2020 за період з 13.08.2020 до 26.06.2023, а саме 2 (два) роки 10 (десять) місяців 14 (чотирнадцять) днів.

Також у строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання за даним вироком зараховувати строк його перебування у попередньому ув`язненні з 19.03.2015 до 26.06.2019 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а всього 8 (вісім) років 6 (шість) місяців 16 (шістнадцять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання, з 19 березня 2015 року.

ОСОБА_6 вважати таким, що відбув покарання, призначеного за даним вироком, у зв`язку з перевищенням строку попереднього ув`язнення строку фактично призначеного йому основного покарання, до якого зараховане покарання, відбуте обвинуваченим частково за попереднім вироком.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти в залі судового засідання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 19567 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень 15 копійок та моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Речові докази: 1) автомобіль «3A3 Daewoo» д.н. НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Леново А 800», обладнаний сім карткою мобільного оператора «Київстар» та картою пам?яті «Micro SD» об?ємом 4 Гб, - залишити потерпілому ОСОБА_8 ; 2) кухонний ніж знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 245 грн 52 коп витрат за проведення експертизи холодної зброї та 429 грн 66 коп за проведення судової дактилоскопічної експертизи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3