Справа № 203/4121/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, подана в порядку ст.303 КПК України, в якій заявник просив визнати протиправною та скасувати постанову слідчого від 10.07.2023 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000283, постановити ухвалу про залучення його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. В обгрунтування скарги посилався на необгрунтованість та невмотивованість оскаржуваної постанови.

В призначене судове засідання скаржник не з`явився. В наданому разом зі скаргою клопотанні просив розглядати справу за його відсутності.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

В зв`язку з цим, враховуючи положення ч.6 ст.9, ст.ст.26,28 КПК України, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дану скаргу без участі скаржників.

Також слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого, неявка якого в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги за його відсутності.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ч.ч.1-3 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч.ч.3,5 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000283, відомості про яке внесено до ЄРДР 04.07.2022 року з правовою кваліфікацією за ч.5 ст.42601 КК України, за фактом умисного вчинення службовими особами військової частини дій, які явно виходять за межі наданих їм повноважень та призначення обмежено придатного до військової служби ОСОБА_3 на посаду гранатометника і направлення його в зону активних бойових дій.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 до слідчого було подано клопотання від 29.06.2023 року про залучення його в якості потерпілого у кримінальному проваджені, яке надійшло та зареєстровано в ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, 04.07.2023 року.

За наслідками розгляду вказаного клопотання слідчим 10.07.2023 року було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання, з посиланням на те, що на теперішній час в ході здійснення досудового розслідування встановлюється ймовірність завдання відповідної шкоди.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що при прийнятті рішення слідчим не було надано оцінку фактичним обставинам кримінального провадження та наявним у ньому доказам, а також доводам клопотання. Зокрема, не надано оцінку доводам щодо направлення ОСОБА_3 , всупереч нормам діючого законодавства, як обмеженого придатного до військової служби в зону активних бойових дій; наявним медичним документам щодо його стану здоров`я та його погіршення під час подальшого проходження військової служби та отриманих травм в зоні бойових дій.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова слідчого від 10.07.2023 року скасуванню, як передчасна та невмотивована.

Поряд з цим, слід відмовити в задоволенні скарги в частині визнання постанови протиправною, оскільки така вимога не грунтується на положеннях ч.2 ст.307 КПК України, якою визначено виключний перелік ухвал, які можуть бути винесені слідчим суддею за наслідками розгляду скарг в порядку ст.303 КПК України.

Також слід відмовити в задоволенні скарги в частині винесення ухвали про визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки вказане питання виходить за межі повноважень слідчого судді та відноситься до повноважень слідчого, який в силу ст.40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,26,303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 10 липня 2023 року у кримінальному провадженні №0000283, про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 29 червня 2023 року про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1