Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000187 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.307 КК України і йому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого та правову кваліфікацію його дій, свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, положення ст.69 КК України, і призначив ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

На переконання прокурора, суд безпідставно визнав обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , те, що він раніше не судимий, зробив для себе належні висновки, влаштувався на роботу, позитивно характеризується за місцем проживання, за час розгляду справи в суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, тощо. Для застосування положень ст.69 КК України необхідна не формальна наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання. Ці обставини повинні істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та в сукупності з даними про особу винного давати підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у відповідній санкції.

Вважає, що суд не в повній мірі врахував конкретні обставини вчиненого правопорушення, яке є особливо тяжким, посягає на здоров`я населення, факт затримання ОСОБА_7 під час вчинення злочину, корисливий мотив та мету особистого збагачення через втягування населення у наркотичну залежність. А тому застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, оскільки за наявності для того підстав суд не застосував положення ст.75 КК України, яка підлягає застосуванню.

Посилаючись на вказану норму та постанову Верховного Суду від 16.08.2016 у справі № 183/163/14, вказує, що особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. При цьому має враховуватись не тільки тяжкість злочину, особа винного, але й інші обставини.

Зокрема, суд встановив низку обставин, які пом`якшують покарання, та дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває під наглядом психіатра та нарколога. ОСОБА_7 після звільнення з-під варти, неухильно виконував процесуальні обов`язки обвинуваченого, дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, працевлаштувався, за місцем роботи характеризувався позитивно. Обвинувачений зробив належні висновки, щиро кається і має намір вступити до лав Збройних Сил України.

Враховуючи викладене, захисник вважає, що покарання із звільненням ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням буде справедливим і достатнім для його виправлення, відповідатиме меті покарання, гуманності тощо.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника і обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу захисника і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора та про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що в листопаді 2020 року ОСОБА_7 з метою здобування коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет в програмі "Telegram" вступив у переписку з користувачем, анкетні дані якого досудовим розслідуванням не встановлено, відповідно до якої ОСОБА_7 повинен був здійснювати збут психотропних речовин шляхом здійснення закладок на території м. Києва.

24 січня 2021 року у невстановлений час ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, через ТОВ "Нова пошта" отримав пакунок з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP в особливо великих розмірах загальною масою не менше 32,537 г, і тим самим незаконно придбав та став незаконно зберігати її з метою збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .?

25 січня 2021 року близько 13 години 30 хвилин у лісопарковій зоні навпроти будинку АДРЕСА_3 у ОСОБА_7 , якого зупинили працівники поліції, було виявлено та вилучено 51 згорток з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP у великих розмірах масою 10,222 г, яку останній незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

У подальшому в період з 20 години 56 хвилин по 21 годину 30 хвилин під час обшуку кімнати АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_7 , працівниками поліції було виявлено та вилучено 50 згортків та 5 полімерних пакетів з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP в особливо великих розмірах масою 22,315 г, яку він незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю наявних у ньому доказів, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України - незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини в особливо великих розмірах - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Всупереч доводам апеляційних скарг прокурора і захисника дотримав суд і вимоги закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винного, який судимості не має, не перебуває на диспансерних обліках нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставин, які обтяжують покарання, встановлено не було. Разом з тим, суд визнав обставинами, які його пом`якшують, те, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, його молодий вік, часткове визнання вини.

Відтак, встановивши декілька обставин, що пом`якшують покарання, і, відповідно, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції, з урахуванням особи ОСОБА_7 , його бездоганної процесуальної поведінки, зваживши на те, що на час вчинення злочину обвинуваченому був 21 рік, тобто на відсутність у нього достатнього життєвого досвіду, обґрунтовано дійшов висновку про можливість застосування до нього положень ст.69 КК України.

На користь позитивних змін в особі обвинуваченого свідчить і те, що він виявив бажання служити у Збройних Силах України, на підтвердження чого захисник долучив копії повістки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , документів про проходження ОСОБА_7 військово-лікарської комісії.

Суд врахував корисливий мотив вчиненого злочину, а тому і призначив ОСОБА_7 покарання у виді конфіскації майна. І вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, тобто фактично, єдина підстава, на якій наголошує прокурор, не може бути в даному випадку перешкодою для призначення покарання нижче він найнижчої межі, встановленої в санкції.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, рішення про що може ухвалити суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, якщо дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Постанова Верховного Суду, на яку посилається захисник, є судовим рішенням у конкретній справі, не містить ніяких висновків про застосування норм права, а тому не враховується судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з тим, що поведінка обвинуваченого після його звільнення з-під варти не викликала жодних нарікань, ОСОБА_7 працевлаштувався, за місцем роботи характеризувався позитивно. Водночас, позиція захисту під час судового провадження в суді першої інстанції, оскільки він вину у пред`явленому обвинуваченні визнав лише частково, свідчить про відсутність щирого каяття, яке, серед іншого, полягає у готовності особи нести відповідальність за свої дії.

Отже, суд взяв до уваги зазначені раніше дані й обставини, в тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі захисника, і правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність, однак яке належить відбувати реально.

Як за видом, так і за розміром це покарання є справедливим, і, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, тому підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора і захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора і захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3