Справа № 758/1857/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4646/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційні скарги захисника обвинувачених на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 31 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.296, ч.2 ст.187КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.187КК України.

Під час судового прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, що обґрунтоване існуванням ризиків, передбачених п.п.1,3 ст.177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати. Зокрема, продовжує існувати ризик переховування від суду, оскільки обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштовані. ОСОБА_7 після вчинення кримінальних правопорушень, залишив фактичне місце проживання в м. Києві, зібравши власні речі, з метою переховування виїхав на територію Житомирської області, де мав намір переховуватись, а ОСОБА_6 після вчинення кримінальних правопорушень змінив зовнішність. Також суд визнав можливість продовження існування ризику впливу обвинувачених на свідків та потерпілих, оскільки в адресу кожного висловлювались погрози фізичної розправи.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 31 липня 2023 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 28 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого під вартою вказав, що заявлені прокурором ризики продовжують існувати та існують достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, законних представників потерпілих та свідків з метою зміни ними показань на користь обвинувачених, перешкоджати судовому провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_8 подав апеляційні скарги в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

В апеляційних скаргах захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання у період часу з 22:00 до 06:00 чи особисте зобов'язання із застосуванням електронного засобу контролю або без такого.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом безпідставно було зазначено про наявність ризиків, які прокурором не заявлялись, без належного обґрунтування, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Вказує, що судом не було надано оцінки доводам захисту в частині безпідставного затримання, відсутності обґрунтованої підозри, відсутності підстав продовження запобіжного заходу, а також тим обставинам, що прокурором не надано доказів на підтвердження наявності заявлених ризиків, не враховано тривалість тримання обвинувачених під вартою та зменшення ризиків із плином часу, а також рішення ЄСПЛ щодо скарги ОСОБА_7 з приводу тривалості перебування під вартою.

Також зазначає, що суд безпідставно не навів обставин та мотивів використання свого права не визначати розмір застави та не розглянув можливості визначення альтернативного запобіжного заходу - застави.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, захисник та обвинувачені повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду. Крім того, захисник у своїх апеляційних скаргах вказував на розгляд апеляційних скарг без участі сторін кримінального провадженя.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебувати на волі.

Доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинувачених у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання в апеляційних скаргах на не надання належної уваги доводам захисту в частині безпідставного затримання обвинувачених, відсутності обґрунтованої підозри, не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність подальшого перебування під вартою обвинувачених під час судового розгляду.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необхідності зміни запобіжного заходу внаслідок тривалого часу перебування обвинувачених під вартою, оскільки ці доводи в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час, не можуть бути безумовною правовою підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченим не пов`язаного з триманням під вартою.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому цілком обґрунтовано не призначив альтернативного запобіжного заходу у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинувачених залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 31 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: