Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5376/23
У Х В А Л А

18 липня 2023 року

Подільський районний суд міста Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 0000303 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368-3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

15 травня 2023 року до Подільського районного суду міста Києва надійшло кримінальне провадження № 0000303 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначених у ст. 219 КПК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник мотивувала своє клопотання тим, що 12 квітня 2023 року закінчилися строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, 20 квітня 2023 року стороні захисту було надано доступ до матеріалів відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України за межами строку досудового слідства. Захисник стверджує, що як повідомлення про завершення досудового розслідування, так і відкриття матеріалів досудового розслідування, так і складання, вручення і подання обвинувального акту вчинені стороною обвинувачення після завершення строків досудового розслідування, тобто підлягає застосуванню п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Адвокат ОСОБА_5 - захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 78 000 гривень на особисте зобов`язання, при цьому перерахувавши грошові кошти в сумі 18 000 гривень на підтримку Збройних Сил України, а решту застави в розмірі 60 000 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Крім того, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_10 заявив клопотання про скасування арешту, накладеного на грошові кошти, які є власністю ОСОБА_10 .

Захисники та обвинувачені підтримали повністю захисника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та просили клопотання задовольнити.

Прокурор заперечував щодо клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України та щодо задоволення клопотань адвоката ОСОБА_5 .

Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

І. Вирішення питання стосовно закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у випадках встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою ст. 284 цього Кодексу.

У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до п. 2 абз. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК України про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчинені тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з Реєстром матеріалів досудового розслідування постановою керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 від 05 грудня 2022 року було продовжено строк досудового розслідування до 3-ох місяців /п. 31 Розділу ІІ/. Як зазначається в клопотанні сторони захисту, так і в письмових запереченнях прокурора, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року продовжено строк досудового розслідування до 12 квітня 2023 року.

Як вбачається з матеріалів, наявних в розпорядженні суду, повідомлення про завершення досудового розслідування адвокатом ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_7 отримано 07 квітня 2023 року. Тобто, завершення досудового розслідування мало місце в межах строку досудового розслідування. 20, 24, 27, 28 квітня, 01 та 11 травня 2023 року ознайомлювалася з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Обвинувальний акт направлено до суду 12 травня 2023 року.

Таким чином, як відкриття матеріалів досудового розслідування, так і направлення до суду обвинувального акту мало місце в межах строку досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання захисника про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначених у ст. 219 КПК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 285 КПК України підлягає відхиленню.

ІІ. Вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу.

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України протягом усього часу з моменту набуття певною особою статусу обвинуваченого, на неї покладено певні процесуальні обов`язки, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

За ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. За ч. 6 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

При цьому за ч. 3 ст. 201 КПК України, до клопотання мають бути додані, зокрема, копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання, а за ч. 4 ст. 201 КПК України, клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тобто, обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення. Однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Також, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, судді слід мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Також практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу.

Відтак суд наголошує, що належне виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків само по собі не може бути підставою для зміни чи скасування запобіжного заходу, більш того, сумлінне виконання обвинуваченим таких обов`язків жодним чином не свідчить про те, що ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу, перестали існувати, а свідчить саме про те, що обраний запобіжний захід достатньо забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, на теперішній час відсутні підстави вважати, що у разі зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який він буде продовжувати виконувати свої процесуальні обов`язки належним чином, а тому суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

ІІІ. Вирішення питання щодо скасування арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається, в тому числі, з метою конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК iз клопотанням про скасування арешту майна може звернутися підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що на грошові кошти, які були вилучені під час проведення обшуків, було накладено арешт.

В той же час, відповідно до постанов про визнання речових доказів від 12 жовтня 2022 року, копії яких надані прокурором, грошові кошти, про які йде мова в клопотанні сторони захисту про скасування арешту, визнані речовими доказами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

З огляду на вказане, в задоволенні клопотання слід відмовити.

ІV. Обґрунтування можливості призначення судового розгляду.

Вказане кримінальне провадження підсудне Подільському районному суду м. Києва, підстав для його закриття немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, угоди, передбачені ст. 468 КПК України учасниками кримінального провадження не укладались.

З огляду на те, що клопотань від учасників про розгляд провадження у закритому судовому засіданні не надходило, а будь-яких підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні під час підготовчого судового засідання не встановлено, воно має бути розглянуте у відкритому судовому засіданні із забезпеченням повного його фіксування за допомогою технічних засобів.

З`ясувавши думку учасників про склад осіб, які братимуть участь в судовому засіданні, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду за участю прокурора, обвинувачених та їх захисників.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд,

постановив:

в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначених у ст. 219 КПК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000303 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368-3 КК України, одноособово суддею ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду м. Києва на 25 липня 2023 року о 13 годині 00 хвилин.

Відмовити в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_8 .

У задоволенні клопотання про скасування арешту на грошові кошти відмовити.

Про дату та місце розгляду справи повідомити всіх учасників процесу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1