ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1638/23 Справа № 172/449/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 0000102 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2023 року, в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2023 року, зокрема продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 травня 2023 року.

Разом з цим, суд визначив ОСОБА_7 заставу у розмірі 214720 гривень, у разі внесення якої на обвинуваченого будуть покладені обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати за кожною вимогою до суду; утриматись від спілкування зі свідками обвинувачення, які не допитані у судовому засіданні як безпосередньо так і за допомогою інших осіб чи засобів.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції врахував ОСОБА_7 , який є раніше судимим, обвинувачується у вчиненні нетяжкого і тяжкого злочинів, за які передбачені як покарання, не пов`язані з реальним позбавленням волі, так і у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, зареєстрований у с. Манвелівка у будинку не придатному до житла, а фактично проживає у сел. Письменна у садовому будиночку, який наданий йому для користування місцевим жителем, свідки на цей час судом ще не допитні, та дійшов висновку, що у існують ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу обвинуваченого на свідків, продовження кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Разом з цим, суд зазначив, що жоден більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , тому суд прийшов до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого строком на 60 (шістдесят) діб, з визначенням розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати щодо обвинуваченого альтернативний, не пов`язаний із триманням під вартою запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, або визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, апелянт зазначає, що ризики встановлені судом є недоведеними та нічим не підтверджується їх існування, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання та не має наміру переховуватися від слідчого та/або суду. До того ж, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_7 є протоієреєм Дніпропетровської єпархії УПЦ, настоятелем храму "Святого Іоанна Милостивого".

Також прокурор вказує на відсутність підстав вважати, що ОСОБА_7 може знищити, сховати чи спотворити будь-які з речей чи документів які мають істотне зазначення для кримінального провадження, водночас клопотання прокурора в цій частині, на думку захисника взагалі не кокретизоване. Адвокат зазначає, що ризики впливу на свідків у цьому провадженні також відсутній, а прокурором не надано жодних доказів на вчинення будь-яких дій обвинуваченим направлених на незаконний вплив на свідків.

На переконання захисника, вищенаведене свідчить про те, що задля досягнення мети застосування запобіжного заходу можливо застосувати до обвинуваченого і інший більш м`який запобіжний захід.

При цьому, захисник вказує, що визначений судом розмір застави не відповідає вимогам розумності та особі обвинуваченого, виходячи з його доходу.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав апеляційну скаргу захисника, просив ухвалу суду скасувати та змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Захисник ОСОБА_8 , належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, до зали суду не з`явився, та обвинувачений не заперечував проти проведення апеляційного розгляду за його відсутності, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Прокурор вважав, що вказана апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню та просив ухвалу суду - залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 були дотриманні в повній мірі.

В провадженні Васильківського районного суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000102, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

На стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду від 30.09.2022 щодо ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався, останній раз до 28 березня 2023 року.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 27.03.2023 було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що на цей час ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, тяжкість покарання, яке йому загрожує, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність у нього місця реєстрації, яке за поясненнями обвинуваченого, на цей перебуває в стані не придатному до житла, та він фактично проживає у сел. Письменна у садовому будиночку, а також, стадію судового провадження, й свідків ще не було допитано безпосередньо в суді, та дійшов обґрунтованого дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити вчинення кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не зменшилися та продовжують існувати.

Водночас, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обгрунтованим.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості, заявлених прокурором ризиків, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшились та не припинили існувати, є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобігання було продовжено застосування щодо нього саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 й належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що суд належним чином не врахував особу обвинуваченого, зокрема те, що він має постійне місце проживання та є протоієреєм Дніпропетровської єпархії УПЦ, настоятелем храму "Святого Іоанна Милостивого", то вони не заслуговують на увагу, а судом вказані обставини були враховану у сукупності із іншим та надано їм належну оцінку. До того ж, на переконання апеляційного суду, вказані обставини, із врахуванням пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, в цьому випадку, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, й не спростовують висновків суду про необхідність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості на цей час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

При цьому, твердження захисника про непомірність для обвинуваченого розміру, визначеної судом застави, також не заслуговують на увагу, оскільки, суд належним чином врахувавши обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого його особу, дійшов обгрунтованого висновку про визначення застави, у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, яка зменшенню з зазначених в апеляційній скарзі захисника мотивів не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Будь-яких порушень КПК України при постановлені оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2023 року, в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4