Справа № 184/992/23
Номер провадження 1-кп/184/129/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000020 від 21.03.2023 року за обвинуваченням:

¦ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, на утримані має трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має середньо-спеціальну освіту, працюючого МКП «Добробут», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

13.03.2023 о 16 годині 37 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у приміщенні магазину «Продукти-53» ТОВ «АТБ-маркет», розташованому за адресою вул. Джонсона Бориса, 29, м. Покров Дніпропетровської області, де на ручці дверей біля запасного виходу побачив сумку зі шкіряного замінника синього кольору, яка належить ОСОБА_8 , та яку остання залишила у вищевказаному місці.

В цей же день та час, в період дії воєнного стану, який введений на території України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», знаходячись там же, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на крадіжку вказаної сумки з її змістом, а саме грошовими коштами в сумі 780 гривень, належними ОСОБА_8

13.03.2023 о 16 годині 39 хвилин ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння сумки з її вмістом, а саме грошовими коштами в сумі 780 гривень, що належить ОСОБА_8 , умисно, таємно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій. передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зняв з ручки дверей запасного виходу з магазину «АТБ-маркет», розташованого за адресою вул. Джонсона Бориса, 29, м. Покров, Дніпропетровської області, сумку, яка для потерпілої матеріальної шкоди не представляє, з її вмістом, а саме грошовими коштами в сумі 780 гривень, що належать ОСОБА_8 та поклав її собі під куртку.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник. Грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 780 гривень.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений підтримав клопотання про розгляд справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України, наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в межах оголошеного обвинувального акту визнав повністю та надав показання, що 13.03.2023 близько 16 голини 30 хвилин, він зі своїм сином ОСОБА_9 зайшли у магазин «АТБ-маркет» по вул. Джонсона Бориса, 29 м. Покров, де, пройшовши через автоматичні скляні двері в приміщенні магазина направились до аптеки, яка розміщена праворуч від входу до продуктового магазину. Заходячи до аптеки, він побачив, як на дверях запасного виходу висить сумка жіноча синього кольору. Коли він виходив з аптеки, то сумка все ще висіла на ручці. В цей момент, він вирішив забрати собі дану сумку та все, що в ній було, оскільки подумав, що в середині є цінні речі. Підійшовши до дверей запасного виходу, він зняв сумку з ручки та почав відходити з того місця, при цьому ховаючи сумку собі під куртку. Після чого, він вийшов з приміщення магазину, а за ним йшов син. В подальшому він виявив в сумці грошові кошти, приблизно 700 гривень. Дані кошти він витратив на власні потреби, а саме цього ж дня придбав іграшку для дитини. Саму сумку він залишив собі, але зрізав з неї ручку з метою зробити з неї сумку для дрібних інструментів, яку потім видав працівникам поліції. Свою вину у вчиненні вказаного злочину визнає в повному обсязі. В скоєному щиро розкаюється.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить висновку про те, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу винного. Згідно довідки адміністрації КП «ЦМЛ ПМР ДО» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів: нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває. Скарг та заяв на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його проживання не надходило.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому та відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 4 та статті 185 КК України, за якою кваліфіковано його дії, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів засудженим.

Суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, про що в судових дебатах було зазначено прокурором і зазначене не буде суперечити загальним засадам призначення покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає, оскільки для застосування даної норми необхідною умовою є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 01 (один) рік.

Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-сумку синього кольору із шкіряного замінника на застібці-блискавці, без ручок після набрання вироком законної сили залишити власнику ОСОБА_8 ;

-чотири відео файли на оптичному носії з магазину «АТБ-маркет», розташованому по вул. Джонсона Бориса, 29, м. Покров - зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000020 від 21.03.2023 року - після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1