ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 953/3710/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/668/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора та підозрюваного, з участю захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора та підозрюваного, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 05 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб - до 15 липня 2023 року включно, без визначення застави.

Зобов`язано слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Харківській області негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_7 про тримання під вартою останнього.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що вказана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що органом досудового розслідування при складенні письмового повідомлення про підозру та при зверненні до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не було встановлено наявності в діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 111-1 КК України, оскільки не було доведено факту співпраці ОСОБА_7 із державою-агресором та/або її окупаційною адміністрацією.

Крім того, вважає, що твердження у клопотанні щодо продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є необґрунтованими та нічим не підтверджені.

Зазначив також, що у своєму клопотанні слідчим не було зазначено жодної обставини, яка б перешкоджала завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, що свідчить про неналежне виконання слідчим своїх обов`язків щодо забезпечення здійснення досудового розслідування у розумні строки.

Вказує, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали не враховано обставин, які позитивно характеризують особу ОСОБА_7 , а саме те, що він має вищу освіту, міцні соціальні зв`язки, дружину, двох неповнолітніх дітей, зразкову родину, хорошу репутацію, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, має вищу освіту. Крім того, на його утриманні перебуває його хвора матір похилого віку.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - ОСОБА_7 підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор та підозрюваний ОСОБА_7 про дату, та час розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду апеляційної скарги без їх участі, від останніх не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора та підозрюваного.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника підозрюваного, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді «Главного специалиста сектора внутренней политики Шевченковского территориального управления ВГА Купянского района Харьковской области», знаходячись у смт. Шевченкове Харківської області, під час його окупації, з метою здійснення інформаційної діяльності у співпраці з окупаційною адміністрацією держави-агресора, спрямовані на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації здійснював заходи по розповсюдженню інформаційних газет «Харьков Z» серед місцевих мешканців смт. Шевченкове та Шевченківського району Харківської області.

Згідно з дослідженням спеціаліста - співробітника Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди ОСОБА_8 встановлено, що об`єктивний зміст викладений у інформаційних газетах «Харьков Z» характеризується проросійським наративом і містить висловлювання антиукраїнського змістового наповнення.

В наданих на дослідження матеріалах міститься інформація щодо підтримки держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань, виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішньо громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації території України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, представників збройних формувань російської федерації, та представників підконтрольних російській федерації самопроголошених органів. Інформація, яка зафіксована у наданих матеріалах, містить фактичні твердження з елементами оціночних суджень. Встановлена інформація безпосередньо має публічний характер, який передбачає розповсюдження серед необмеженого кола осіб. Характер поширеної ОСОБА_7 інформації негативно впливає на сприймання цієї інформації особами, які з нею ознайомились та на формування їх ставлення до збройної агресії рф проти України, а також до осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, представників збройних формувань рф та представників підконтрольних рф самопроголошених органів.

Тобто, ОСОБА_7 здійснюючи дії та заходи по розповсюдженню інформаційних газет «Харьков Z» необмеженому колу осіб на окупованій території України чим здійснив інформаційну діяльність у співпраці з окупаційною адміністрацією держави-агресора, спрямовані на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації.

Серед іншого, ОСОБА_7 збирав інформацію про місце розташування виборчих комісій на території Шевченківского району Харківської області та здійснював огляд приміщень для проведення в подальшому референдуму про приєднання території смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області до держави агресора.

Також діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_7 був відповідальним за збір інформації щодо агітаційних приміщень, стендів, флагштоків на території смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області.

Проведення даних заходів було спрямовано на підтримку політики, що проводиться країною агресором по відношенню до України, позитивного ставлення мешканців смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області до окупації міста збройними силами РФ та безпосередньо до військових РФ.

21 лютого 2023 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 02 2023 року стосовно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 днів, тобто до 21 04 2023 року включно, без визначення розміру застави.

17 04 2023 року постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 21 05 2023 року.

19 04 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді триманні під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме по 21 05 2023

16 05 2023 року до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 . Вобґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, необхідність: проведення допиту свідків з числа мешканців смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, проведення допиту з якими ускладнено через активні бойові дії та постійні обстріли російськими окупаційними військами території Куп`янського району Харківської області; отримати висновок судової психолого-лінгвістичної експертизи, призначеної постановою слідчого від 10 04 2022 року від Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса»; отримати відповідь від Шевченківської селищної військової адміністрації щодо надання вільних зразків підпису; призначити та отримати висновок почеркознавчої експертизи з метою встановлення питання, ким виконано підписи від імені ОСОБА_7 у документах, які мають значення для вказаного кримінального провадження (після отримання зразків підпису); зібрати характеризуючі відомості стосовно ОСОБА_7 ; здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування та прийняття рішення в порядку ст. 283 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 111-1 КК України, яке підтверджене зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами, що є наявними в матеріалах справи, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_10 від 17 10 2022 року, ОСОБА_11 від 17 10 2022 року, ОСОБА_12 від 10 12 2022 року, ОСОБА_13 від 22 09 2022 року, ОСОБА_14 від 16 10 2022 року, ОСОБА_15 від 01 10 2022 року, ОСОБА_16 від 18 09 2022 року, ОСОБА_10 від 16 09 2022 року, ОСОБА_17 від 21 09 2022 року, ОСОБА_12 від 10 12 2022 року, ОСОБА_18 від 10 12 2022 року, ОСОБА_19 від 16 11 2022 року, протоколом огляду речей і документів від 11 01 2023 року, висновком спеціаліста від 16.02.2023, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Також, слідчий суддя вважав встановленими продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчим у клопотанні та судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також необхідність проведення ряду слідчих дій для завершення досудового розслідування.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою до 15 07 2023 року включно.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддівбере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах кримінального провадження провадження, ОСОБА_7 хоча і є раніше не судимою особою, маючий міцні соціальні зв`язки, проте підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого проти основ національної безпеки, пов`язаного з колабораційною діяльністю, вчиненого в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується фактичними доказами, що містяться в матеріалах провадження. Вказані докази та обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, свідчать про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого проти основ національної безпеки, пов`язаного з колабораційною діяльністю, вчиненого в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , погоджується і колегія суддів.

Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, згідно яких суд вправі не визначати розмір застави у відповідності до ст. 183 ч. 4 п. 1 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, зазначених в клопотанні ризиків та беручи до уваги необхідність виконати низку процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального правопорушення.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

В апеляійній скарзі захисник ОСОБА_6 наводить доводи про безпідставність продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою через необґрунтованість пред`явленої йому підозри, оскільки стороною обвинувачення не було доведено факту співпраці ОСОБА_7 із державою-агресором та/або її окупаційною адміністрацією, проте, виходячи зі стадії процесу досудового розслідування, колегія суддів не може взяти їх до уваги, оскільки дослідження вказаних питань можливо лише під час розгляду справи по суті, в тому числі наявності та відсутності підстав, які виключають кримінальну відповідальність, а також дослідження доказів з приводу їх належності, процесуальної допустимості та достатності для вирішення питання щодо винуватості або не винуватості підозрюваного в цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, на цьому етапі кримінального процесу, вочевидь є недостатніми суб`єктивні твердження та оціночні судження сторони захисту щодо їх незгоди зі змістом оголошеної підозри.

З огляду на викладене, колегія суддів керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., який встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Твердження захисника щодо наявності у ОСОБА_7 міцних соціальних зав`язків, перебування на утриманні матері похилого віку, вищої освіти та наявності постійного місця роботи, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ці обставини, виходячи із доводів захисника, існували і на час подій, які інкримінуються ОСОБА_7 і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного при вчиненні протиправних діянь.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження дані, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 17 05 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.6 ст. 111-1 КК України про продовження йому строку тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 15 07 2023 року, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4