Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000208 від 05.07.2021 року

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с. Ладинь Любомльського району Волинської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, розлученої, непрацюючої, раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.27 п.11 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шацького районного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 27 п. 11 ч. 2 ст.115 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з дня набрання вироком суду законної сили.

В строк відбування покарання зараховано обвинуваченій ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення, з моменту її затримання, тобто з 06.08.2021, до набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді від 13.08.2021 року.

Вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_6 , будучи організатором, тобто особою, яка організувала вчинення злочину, обвинувачується у замаху на вчинення вбивства ? умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого на замовлення, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 п. 11 ч. 2 ст.115 КК України, за наступних обставин.

У квітні 2021 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_6 , на грунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме, її колишнього чоловіка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, ОСОБА_6 , не бажаючи бути викритою працівниками правоохоронних органів, вирішила організувати вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 на замовлення, тобто безпосереднє виконання вбивства останнього покласти на іншу особу, та розпочала підготовку, шляхом підшукування виконавця вбивства за грошову винагороду.

В результаті пошуку ОСОБА_6 віднайшла ОСОБА_10 (дані легендовані), який 14.06.2021 року під час спілкування по мобільному телефону з ОСОБА_6 , переконавшись у реальності злочинних намірів останньої та, з метою попередження вчинення особливо тяжкого злочину, повідомив співробітників СУ ГУНП у Волинській області щодо намірів останньої і з метою перевірки яких, погодився виступити в ролі виконавця вбивства.

В подальшому, 30.07.2021 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, ОСОБА_10 , попередньо узгодивши зустріч з ОСОБА_6 , зустрілися на території села Ладинь Ковельського району (раніше Любомльського району). ОСОБА_6 в черговий раз підтвердила свій злочинний намір, спрямований на вчинення умисного вбивства іншої людини, надавши ОСОБА_10 інформацію щодо потерпілого, а саме, про місце його проживання, спосіб життя та іншу необхідну інформацію для виконання вбивства.

Після цього, 03.08.2021, приблизно о 13 годині ОСОБА_6 та ОСОБА_10 зустрілися у місті Володимир-Волинський, де обговорили суму грошової винагороди за виконання вбивства в сумі 10 000 гривень та направились у місто Нововолинськ, з метою конкретизації місця проживання ОСОБА_9 , по АДРЕСА_2 , де в ході спілкування ОСОБА_6 передала ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1000 гривень номіналом: одна купюра 500 гривень, дві купюри по 200 гривень та одна купюра 100 гривень, як завдаток за вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , чим остаточно підтвердила свій злочинний намір, направлений на організацію вбивства, вчиненого на замовлення.

Після передачі завдатку ОСОБА_6 добровільно не відмовилася від своїх злочинних намірів, тому з метою запобігання вбивства ОСОБА_9 і припинення злочинної діяльності ОСОБА_6 , було проведено імітування обстановки злочину, з використанням імітаційних засобів, які створили в останньої уяву про вчинення реального злочину, а саме: імітацію вбивства з виготовленням фотознімків зі слідами насильницької смерті ОСОБА_9 для подальшої демонстрації їх ОСОБА_6 .

Після проведення імітації обстановки злочину, 06.08.2021 ОСОБА_10 , під час зустрічі з ОСОБА_6 на узбіччі дороги Т-0302 сполученням с. Верба Володимир-Волинського району - м. Любомль Ковельського району Волинської області, поблизу с. Ладинь, через Інтернет-месенджер "Viber" на мобільний телефон надіслав останній фотознімки, на яких зображений нібито вбитий ОСОБА_9 , з метою підтвердження виконання її замовлення на умисне протиправне заподіяння смерті останньому.

ОСОБА_6 , будучи впевненою у вбивстві ОСОБА_9 , знаходячись разом із ОСОБА_10 в автомобілі марки «Wolkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 , передала останньому грошові кошти в сумі 200 гривень за придбання патронів та зобов`язалась перерахувати решту обумовленої суми грошових коштів за виконане вбивство в майбутньому на картковий рахунок, після чого була затримана працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_6 виконала усі дії, які вважала необхідними для завершення організації вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого на замовлення, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 покликається на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції.

На думку захисника, в основу вироку покладені недопустимі докази, зокрема, і протоколи за результатами НСРД, здобуті внаслідок провокативних дій працівників правоохоронних органів.

Вважає, що витяги з ЄРДР є недопустимими доказами, досудове розслідування розпочато на підставі цього витягу з ЄРДР, проводилося незаконно, а тому докази здобуті при проведенні слідчих дій, в тому числі і НСРД, є недопустимими.

Повідомлення про підозру є необґрунтованим, що тягне за собою і необґрунтованість обвинувального акта.

Вказує, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не відповідає вимогам кримінального кодексу, а вина останньої не доведена належними та допустимими доказами.

Звертає увагу колегії суддів на допущені судом першої інстанції порушення вимог КПК України, зокрема, щодо застосування заходів безпеки до свідків, що на думку захисника, вплинуло на повноту допиту свідків.

Вважає, що судом при призначенні обвинуваченій покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, не вмотивовано чому не застосоване відносно останньої більш м`яке основне покарання, не зазначене в санкції ч.2 ст.115 КК України.

Просить скасувати вирок Шацького районного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року відносно ОСОБА_6 та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 .

Просить також дослідити протоколи за результатами НСРД.

Прокурор ОСОБА_8 в апеляційній скарзі покликається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.

Вважає, що судом невмотивовано наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, покликаючись на обставини, які характеризують обвинувачену в загально-соціальному плані. Судом не взято в повній мірі до уваги ті обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої: вчинення злочину щодо колишнього подружжя та тяжкість злочину, який відноситься до особливо тяжких.

Звертає увагу на відсутність позитивних змін у поведінці обвинуваченої після вчинення злочину і до проголошення вироку, оскільки остання так і не визнала вини, позицію потеріплої сторони, яка просила призначити максимальне покарання, що на думку прокурора, свідчить про суспільну небезпечність ОСОБА_6 .

Просить вирок Шацького районного суду Волинської області від 06.12.2022 року відносно ОСОБА_6 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 п.11 ч.2 ст. 115 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 вказує, що вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.

Зазначає, що прокурором не доведено наявність обставини, яка б обтяжувала покарання ОСОБА_6 - вчинення злочину щодо колишнього подружжя, тому остання і не може бути врахована судом при призначення покарання обвинуваченій.

Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційну скаргу сторони захисту задовольнити повністю, ухваливши виправдувальний вирок.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченої, захисника та обвинувачену, які підтримали апеляційну скаргу і заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника в інтересах обвинуваченої і прокурора не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В задоволенні клопотання захисника про повторне дослідження протоколів за результатами НСРД, враховуючи вимоги ч.3 ст. 404 КПК України, відмовлено за безпідставністю.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Даних вимог суд першої інстанції дотримався.

Ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 27 п.11 ч.2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у замаху на організацію умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого на замовлення, ґрунтується на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_6 , вина останньої у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Як вбачається з вироку суду, обвинувачена ОСОБА_6 з приводу обставин кримінального провадження пояснила, що вона не вчиняла інкримінованого для неї злочину при встановлених судом обставинах, зазначивши, що наміру вбивати свого колишнього чоловіка ОСОБА_9 в неї не було, а навпаки вони з ним примирились, про що повідомляла ОСОБА_10 при зустрічі, а тому вона відмовлялася від свого наміру, однак останній пригрозив, що все може обернутися проти її чи її сина, оскільки вона побачила його обличчя, тому продовжила спілкуватися з ОСОБА_10 . Зазначила, що в правоохоронні органи з приводу погроз зі сторони ОСОБА_10 не зверталась, оскільки боялась за життя свого сина і своє. Наголошувала на провокацію злочину зі сторони правоохоронних органів, зазначаючи, що ОСОБА_10 сам до неї зателефонував, сказав, що він від ОСОБА_9 і неодноразово телефонував, приїжджав, переконував її у вчиненні вбивства ОСОБА_9 , а вона лише написала ОСОБА_16 , щоб він заспокоїв ОСОБА_9 (при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку захисник зазначив, що обвинувачена лише передзвонила однокласнику, щоб він заспокоїв ОСОБА_9 інакше вона його вб`є), оскільки останній після їх розлучення телефонував і погрожував, щоб вона надалі з ним жила. При цьому, у вироку зазначено, що в цілому записи їх розмов з ОСОБА_10 в автомобілі відповідають дійсності, окрім відсутності фрагменту розмови при другій зустрічі (всього зустрічей з ОСОБА_10 зазначає, що було 3), після того як вона показала місце проживання ОСОБА_9 та передала грошові кошти в сумі 1000 грн. останньому, вона відмовилася від свого наміру вбивати ОСОБА_9 та повідомила, що вона з ним примиралася.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_6 надана аналогічні пояснення, вказувала, що передаючи ОСОБА_10 кошти в сумі 1000 грн., 200 грн., не розуміла, що це фактично була опала послуг останнього щодо виконання вбивства, оскільки віддавала то за пальне (1000 грн.), то за придбання патронів (200 грн.).

На обґрунтування своїх висновків, окрім показань обвинуваченої, судом враховано і показання потерпілого ОСОБА_9 , який зазначив, що через півтора року спільного проживання з ОСОБА_6 почали виникати сімейні сварки через відсутність грошей, про погрози зі сторони швагра та сина обвинуваченої, про те, що взято на його ім`я кредит (підозрює ОСОБА_6 ), про 2-3 місячне не спілкування з обвинуваченою, випадкову зустріч і початок періодичних зустрічей. Вказав, що 05.08.2021 року вони зустрілись, в нього був намір проживати далі разом. Після нічної зміни, 06.08.2021 року, побачив 25 пропущених дзвінків в телефоні з невідомого номера, передзвонивши, особа чоловічої статі повідомила, що при зустрічі йому все пояснить. Цього ж дня, при зустрічі йому запропонували сісти в авто, де пояснили, що везуть в м. Луцьк та що його замовили вбити. Під вечір його завезли в напрямку Володимир-Волинська в поле біля лісу, там була викопана яма, тоді він зрозумів що це не жарти. Його футболку прострелили двома патронами та вимазали кров`ю, фотографували та знімали відео. Після цього його завезли в Луцьк та показали відео, як ОСОБА_6 замовила його вбивство.

Також суд цілком обґрунтовано послався у вироку на покази допитаних свідків у провадженні.

Так, судом надано відповідну правову оцінку показанням допитаного в якості свідка ОСОБА_20 , який ствердив, що в кінці квітня 2021 року до нього зателефонувала ОСОБА_6 з проханням знайти людину, яка зможе вбити ОСОБА_9 , оскільки останній не дає їй влаштувати особисте життя та погрожує «посадити за грати» її сина. Через декілька днів вона знову йому зателефонувала і повідомила, що якщо він не знайде їй необхідну людину, то вона знайде цю людину сама та «доведе справу до кінця» - вбивство ОСОБА_9 . Про це він повідомив ОСОБА_10 , на що ОСОБА_10 порадив йому звернутися в органи поліції та взяв в нього номер її телефону, щоб пересвідчитися чи дійсно вона намір вчиняти злочин. Через певний проміжок часу ОСОБА_10 зателефонував до нього та повідомив, що мав розмову з ОСОБА_24 , та вважає, що ОСОБА_24 дійсно хоче організувати вбивство чоловіка, тому потрібно повідомити в поліцію. Після цього він звернувся в поліцію з відповідною заявою, з метою запобігання вчинення злочину - вбивства людини. З часом він подав письмову заяву про вчинення злочину. Підтвердив написання заяви про вчинення злочину особисто.

Суд обґрунтував своє рішення про доведеність винуватості обвинуваченої також послідовними показаннями свідка ОСОБА_10 , який пітвердив звернення ОСОБА_6 двічі до ОСОБА_20 з проханням знайти людину, яка б могла вбити її колишнього чоловіка, оскільки він заважав їй жити. Зазначив, що ОСОБА_25 повідомив про укладання кредитних договорів ОСОБА_6 на ім`я чоловіка без його відома, отримання коштів, яких не бажає повертати чоловіку, через що у них виникають конфлікти. Вказав, що в особистій з ним розмові обвинувачена підтвердила свій намір позбутися свого колишнього чоловіка, ствердила, що розуміє наслідки свого прохання, запитала скільки це буде коштувати. Повідомив, що у зв`язку з цим він звернувся в поліцію та написав заяву про те, що готується умисне вбивство на замовлення, після чого продовжував виконувати роль кілера під контролем поліції, щоб запобігти вчиненню злочину. Вказав, що всього було 5-7 телефонних розмов з ОСОБА_6 , зокрема, телефонував до неї, повідомляючи про відкладення особистої зустрічі з метою затягування часу та щоб ОСОБА_24 не шукала іншу особу для цієї роботи, а також, пересвідчитись в подальшому про її наміри. Зазначив, що при зустрічі під час спілкування в автомобілі декілька разів перепитував, чи вона справі хоче йти на цей крок, чи не буде жалкувати після виконання замовлення, на що обвинувачена відповіла, що ні, запитала скільки це буде коштувати, він сказав, що 10 тис. грн., на що останні погодилась. Також повідомив, що під час другої їхньої зустрічі ОСОБА_6 показала будинок, в якому проживає ОСОБА_9 , надала інформацію в який час він повертається з роботи, куди виходить палити, надала його фото, а також передала грошові кошти в сумі 1000 грн. в рахунок обумовленої винагороди, решту грошових коштів зобов`язувалася перерахувати на картковий рахунок. Вказав, що при зустрічі, після повідомлення про виконання роботи, надавши фотознімки лежачого в ямі ОСОБА_9 і запитавши про кошти, обвинувачена, впізнавши ОСОБА_9 на фото повідомила, що має тільки 200 грн., а решту суми протягом 12 місяців перерахує на його банківську картку. Після цього він вийшов з автомобіля, в цей час ОСОБА_6 затримали працівники поліції. Ствердив, що усі зустрічі з ОСОБА_6 та розмови відбувались виключно під контролем правоохоронних органів, тобто їх фіксацією виключно з метою запобігти вчиненню злочину.

Крім послідовних та узгоджених між собою показань потерпілого, свідків, в основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, а саме:

- рапорт старшого оперуповноваженого УСР у Волинській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України ОСОБА_27 від 05.07.2022 року, що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР 05.07.2021 року за ч.1 ст. 14 ч.1 ст. 115 КК України (відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 від 06.08.2021 року дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч.1 ст.14 ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 п.11 ч.2 ст. 115 КК України);

- дані протоколу прийняття заяви ОСОБА_20 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.07.2021 року;

- дані протоколів про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контролю особи від 02.08.2021 року, від 04.08.2021 року, від 09.08.2021 року;

- заяву ОСОБА_10 від 03.08.2021 року щодо добровільної видачі працівникам поліції грошових коштів в сумі 1000 грн., які передала ОСОБА_6 в якості завдатку за вчинення вбивства, та аркуш паперу зі схемою, які він отримав від ОСОБА_6 під час другої зустрічі в автомобілі; дані протоколу добровільної видачі та огляду даних речей від 03.08.2021 року, з фототаблицями, які постановою слідчого від 03.08.2021 року визнано речовими доказами; ухвалою слідчого судді від 13.08.2021 року на дані речі накладено арешт; дані протоколу огляду речей від 16.08.2021 року щодо огляду сейф-пакета № 7059659, в якому розміщені зазначені грошові кошти та аркуш паперу зі схемою, отримані ОСОБА_10 від ОСОБА_6 , що узгоджується з дослідженим судом першої інстанції відеозаписом з матеріалів НСРД;

- заяву ОСОБА_10 від 06.08.20212 року щодо добровільної видачі працівникам поліції купюри, номіналом 200 грн., переданої йому 06.08.2021 року ОСОБА_6 за використані патрони на вбивство ОСОБА_9 , що узгоджується з дослідженим судом першої інстанції відеозаписом з матеріалів НСРД; дані протоколу добровільної видачі та огляду речей від 06.08.2021 року, з фототаблицею, які постановою слідчого від 06.08.2021 року визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні, а ухвалою слідчого судді від 13.08.2021 року на дану грошову купюру накладено арешт; дані протоколу огляду речей від 16.08.2021 року щодо огляду сейф-пакета №SUD1111368, в якому знаходиться зазначена грошова купюра номіналом 200 грн., з фототаблицями;

- дані протоколу про результати спостереження за особою від 09.08.2021 року;

- дані протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 01.09.2021 року;

- дані протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину від 09.09.2021 року;

- дані протоколів огляду речей від 05.10.2021 року, від 10.11.2021 року з фототаблицями щодо огляду телефона, яким користувався ОСОБА_10 під час телефонних розмов та переписки з ОСОБА_6 ;

- дані протоколів огляду речей від 04.11.2021 року щодо зафіксованих телефонних з`єднань між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_30 у встановлені відповідні періоди;

- дані протоколу огляду речей від 20.09.2022 року щодо зафіксованого листування ОСОБА_6 з ОСОБА_10 06.08.2022 року (надіслання фото ОСОБА_9 ).

Так, суд першої інстанції, провівши аналіз здобутих доказів, прийшов до переконливих висновків про доведеність винуватості останньої у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки встановлено, що саме ОСОБА_6 ініціювала вчинення вбивства ОСОБА_9 , підшуковувала виконавця злочину, на її вимогу ОСОБА_20 організував їй зустріч з так званим виконавцем ОСОБА_10 , знайшла виконавця, надала останньому інформацію про потерпілого ОСОБА_9 (фотографію, відомості щодо способу його життя, місця проживання, ймовірного його пересування і перебування), передавала кошти у формі завдатку за ймовірно виконану роботу, тобто здійснила усі необхідні дії, які вважала за необхідне для організації умисного вбивства на замовлення, однак, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_10 не вчинив дій безпосередньо пов`язаних із позбавленням життя ОСОБА_9 , тобто не виконав об`єктивної сторони цього посягання, яка імітована працівниками поліції з метою викриття замовника вбивства.

За наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які на думку апеляційного суду узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності відтворюють картину встановлених судом подій, які мали місце в період з квітня 2021 року по серпень 2021 року та вказують на доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого, навівши при цьому детальні переконливі мотиви свого рішення.

Водночас, апеляційний суд критично відноситься до доводів сторони захисту щодо непричетності обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненому, оскільки дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши зазначені докази, оцінивши їх в аспекті ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст.91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що ці докази є належними та допустимими і в їх сукупності та взаємозв`язку доводять факт вчинення обвинуваченою кримінально-караного діяння, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 п.11 ч.2 ст. 115 КК України і вони є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченої.

Аналогічні доводи обвинуваченої щодо її непричетності у вчиненому були предметом оцінки і судом першої інстанції, який з наведенням відповідного обґрунтування прийшов до переконливого висновку, що вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного кримінального провадження та спростовуються дослідженими у відповідності до вимог закону доказами у данному кримінальному провадженні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту щодо недопустимості ряду доказів у даному кримінальному провадженні аналогічні заявленим доводам у суді першої інстанції, які були предметом оцінки суду, з наведенням відповідного аргументованого ретельного мотивування про їх безпідставність, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи сторони захисту про провокацію, на що наголошується і при апеляційному розгляді кримінального провадження, які також були були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції, який навів у вироку докладні відповіді та мотиви, чому він вважає їх необґрунтованими,не є слушними, адже вина ОСОБА_6 достатньо підтверджена доказами. З досліджених судом першої інстанції доказів вбачається, що саме ОСОБА_6 звернулася в кінці квітня 2021 році в телефонному режимі до ОСОБА_20 з проханням знайти людину, яка зможе вбити ОСОБА_9 , повторно телефонувала до нього через декілька днів з цього ж приводу. Заява ОСОБА_20 про готування ОСОБА_6 умисного вбивства свого колишнього чоловіка ОСОБА_9 подана 07.07.2021 року, тобто до дати постановлення ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_6 - 13.07.2021 року. Судом враховано ту обставину, що перший усі рази телефонував ОСОБА_6 . ОСОБА_10 (вперше передзвонив до обвинуваченої, представившись, що він від ОСОБА_31 (легендована особа), так як останній повідомляв ОСОБА_6 , що до неї зателефонують з приводу її прохання у нього), який пояснив, що у них існувала попередня домовленість і він хотів запобігти тому, щоб вона не знайшла іншу особу для реалізації своїх намірів. Після пересвідчення у першій телефонній розмові з ОСОБА_6 у реальності її намірів позбутися свого колишнього чоловіка назавжди, запитавши скільки це буде коштувати, ОСОБА_10 звернувся в поліцію з заявою, що готується умисне вбивство на замовлення (15.07.2021), після чого виконував роль кілера під котролем поліції, щоб запобігти вчиненню злочину. ОСОБА_10 у своїх поясненнях вказав, що участі в подібних процесуальних діях раніше не приймав. Крім того, даними досліджених протоколів за результатами НСРД підтверджується, що ОСОБА_10 після першої зустрічі давав ОСОБА_6 годину подумати з приводу озвучених обвинуваченою намірів позбавити життя потерпілого, неодноразово перепитував обвинувачену чи вона не передумала, чи не буде шкодувати, чи є різниця як це буде, на що вона відповідала, що не передумала, шкодувати не буде і немає різниці як це буде, аби тільки його на світі не було, надавши відповідну інформацію про собу потерпілого.

Версія сторони захисту щодо погроз ОСОБА_6 зі сторони ОСОБА_10 з приводу відмови обвинуваченої від її замовлення останньому щодо вбивства ОСОБА_9 не підтверджена жодними доказами у даному кримінальному провадженні, і переконливих доводів стороною захисту не надано.

З огляду на наведе, на перконання колегії суддів доводи сторони захисту про наявність провокації у даному кримінальному провадженні є безпідставними, оскільки спростовуються належним чином дослідженими та оціненими доказами, які узгоджуються між собою та свідчать про те, що намір на вбивство потерпілого у обвинуваченої сформувався без стороннього впливу, обвинувачена ініціювала злочин, обговорила ціну вбивства, вчинила всі дії, спрямовані на організацію вбивства, надала фотографію ОСОБА_9 , відомості про місце проживання і перебування, свідомо та щиро бажала настанні смерті потерпілого.

З огляду на викладене дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 п.11 ч.2 ст. 115 КК України.

Що стосується виду і розміру призначеного ОСОБА_6 покарання, то суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем продивання характеризується виключно позитивно, утримує хворого неповнолітнього сина, 2006 р.н. (який, як встановлено при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку у зв`язку з перебуванням під вартою обвинуваченої проживає з сестрою останньої), наявність обставин, які пом`якшують покарання - вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, а також провокативна поведінка потепілого ОСОБА_9 , обставиною, яка обтяжує покараня судом враховано вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя. Врахувавши зазначені обставини, взявши до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, встановлені дані про особу винної, які характеризують її виключно позитивно, наявність на утриманні хворого неповнолітнього сина, прийшов до обґрунтованого висновку, що це в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, що вказує на можливість і необхідність застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченій, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті за інкримінований злочин у виді позбавлення волі.

З урахуванням наведеного рішення суду про можливість призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті за інкримінований злочин відповідно до ч.1 ст.69 КК України колегія суддів вважає правильним та таким, що відповідає вимогам закону.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним», а «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Таким чином на переконання колегії суддів кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Відтак доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання та безпідставного застосування положень ст. 69 КК України відносно обвинуваченої, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються врахуванням судом першої інстанції встановлених законом критеріїв при призначенні покарання, виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання, яке є адекватним характеру вчинених дій та даним про особу обвинуваченої.

За наведеного, доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Шацького районного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.3 ст.27 п.11 ч.2 ст.115 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою ОСОБА_6 ? в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3