Справа № 754/4734/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4590/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 23 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про необхідність продовження застосованого щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на те, що закінчити судовий розгляд до спливу застосованого до обвинувачених запобіжного заходу не представляється можливим і на даний час не втратили свою актуальність ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування і продовження обвинуваченим зазначеного запобіжного заходу.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до 22 вересня 2023 року.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинувачених під вартою, вказав на те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому, зважаючи на міру покарання, яка може бути призначена обвинуваченим у разі визнання винуватими, враховуючи, що ОСОБА_9 є громадянином іншої держави, існують ризики того, що вони можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які ще не допитані судом, а тому саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить їх належну процесуальну поведінку, виконання ними процесуальних обов`язків. Зазначено, що обраний запобіжний захід з урахуванням його тривалості ще не виходить за межі розумного строку розгляду кримінального провадження , відповідає даним про особи обвинувачених, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, та позбавляє їх можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу щодо ОСОБА_8 та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заявлені прокурором ризики є необґрунтованими і не підтверджені відповідними доказами. Також просить звернути увагу на погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , а також на наявність у нього місця проживання, тісних родинних зв`язків, а також того, що він є єдиним хто може утримувати родину та піклуватися про матір, 1941 р.н. Вказує, що потерпілий у даному провадженні не встановлений, докази щодо цієї особи є очевидно не допустимими та не досліджувались під час судового розгляду. Також зазначає, що судом не розглядалось можливості застосувати жоден з альтернативних запобіжних заходів, що не відповідає вимогам закону України та практиці ЄСПЛ.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або будь-який інший ,не пов`язаний із триманням в місцях позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в клопотанні прокурора не наведено жодних обставин, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові, при цьому посилання на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки при інкримінуванні замаху на злочин максимальний строк не може складати більше 2/3 від максимального строку покарання.

Також зазначає, що заявлені прокурором ризики не підтверджені доказами, а сам по собі факт наявності громадянства США не може слугувати підтвердженням наміру переховуватись від слідства,заявлений ризик можливого впливу на свідків та потерпілого є безпідставним, оскільки особу потерпілого в суді не встановлено. Вказує, що майнова шкода у кримінальному провадженні не заявлена, тяжких наслідків не настало, жодній особі реальної шкоди не заподіяно.

Посилається на порушення прав обвинуваченого, оскільки судом не було забезпечено йому перекладача з української на англійську мову, оскільки він поверхнево знає українську мову і не розуміє юридичну термінологію, не звернута увага на ті обставини, що перебування його в умовах слідчого ізолятора перешкоджає можливості споживати тільки «кошерну їжу», оскільки за своїм віросповіданням та релігійними правилами ОСОБА_9 є євреєм і притримується в житті вимог Тори і, відповідно, Кашруту, а тому утримання його в умовах слідчого ізолятора без надання відповідного харчування порушує вимоги Європейської конвенції з прав людини та вимоги ст. 24 Конституції України.

Вказує, що наявні підстави застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем знаходження орендованого приміщення, оскільки такий запобіжний захід забезпечить належним чином його процесуальну поведінку.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор та обвинувачені повідомлені, клопотання від них про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не надійшло, тому неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, захисників обвинувачених, які підтримали апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку їх тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинувачених у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, які направлені проти життя та здоров`я особи, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, колегія суддів вважає, що висновки суду про продовження існування зазначених прокурором ризиків є такими, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження , тому відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Посилання захисників на недоведеність прокурором заявлених ризиків не знайшло свого підтвердження, оскільки судом було перевірено наявність ризиків та вказаному питанню надана належна оцінку.

Посилання захисників на наявність у обвинувачених місця проживання у м. Києві, міцних соціальних зв`язків, не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків їх неправомірної поведінки.

Доводи захисника про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 приймаються до уваги колегією суддів, разом з тим, з наданих адвокатом копій довідок не вбачається наявність тих обставин, які б унеможливлювали подальше перебування ОСОБА_8 під вартою.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 на порушення процесуальних прав, оскільки йому не було забезпечено перекладача, є безпідставними, оскільки ОСОБА_12 є громадянином України, при цьому не розуміння юридичної термінології не є підставою для призначення перекладача.

Також доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_12 щодо порушення вимоги Європейської конвенції з прав людини та вимоги ст 24 Конституції України, оскільки йому необхідна спеціальна їжа у відповідності до його віросповідання, не є співмірними з ризиками, визначеними ст. 177 КПК України, наявність яких доведена. Разом з тим, адміністрація установи забезпечує харчуванням осіб утримуваних під вартою відповідно до встановлених державою стандартів та вимог.

Доказів того, що ризики, визначені ст.177 КПК України, які були підставами для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зникли чи суттєво зменшилися, матеріали апеляційної скарги не містять.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_9 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників обвинувачених залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 23 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: