Справа № 362/2408/23
Провадження № 1-кс/362/470/23
У Х В А Л А

26 квітня 2023 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги захисника особи, яка тримається під вартою ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 до слідчого судді для забезпечення додержання прав ст.ст. 3, 206 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000035 від 11.01.2022 р.,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 щодо незаконного тримання підозрюваного ОСОБА_2 в умовах ізолятора тимчасово тримання №7 (м.Васильків) ГУ НП в Київській області в порядку ст. 206 КПК України.

На обґрунтування заяви вказано, що 27.02.2023 р. слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке задовольнив. Застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 год. 17 хв. 27.04.2023 р.

Підозрюваний ОСОБА_2 був доставлений до Ізолятора тимчасового тримання ГУНП в м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7, відразу після постановлення ухвали суду.

05.04.2023 р. ОСОБА_2 з ІТТ ГУ НП у м. Києві був доставлений до ІТТ №7 (м.Васильків) ГУНП в Київській області.

Станом на момент звернення зі скаргою ОСОБА_2 перебуває в ІТТ №7 (м.Васильків) ГУНП в Київській області, що вважає порушенням п.3 ч.2.1. ст. 2 наказу 1, оскільки строк 3 доби минув, тому підзахисний повинен бути доставлений до слідчого ізолятора Державної кримінально-виконавчої служби України, з 27.02.2023 р., що свідчить про недодержання прав підзахисного, як особи, яка взята під варту.

Вивчивши зміст скарги, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності ст.206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами вказаної вище статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів.

При цьому частиною другої статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, головним чинником має бути наявність обґрунтованої підозри вважати, що особа тримається під вартою без наявності судового рішення.

Між тим, заявник, звертаючись з заявою до слідчого судді, безпосередньо в тексті посилається на наявність ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, якою до ОСОБА_2 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.04.2023 р.

Таким чином, оскільки, заява подана в порядку ст. 206 КПК України і відповідно слідчий суддя ухвалює рішення в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом.

За результатами вивчення заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність об`єктивних даних які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри вважати, що останній утримується під вартою без правових підстав.

Як вбачається із відповіді на запит суду, наданої старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 26.04.2023 № 24/11/2-2023-вс, ГСУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 000035 від 11.01.2022 р., де підозрюваним є ОСОБА_2 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України. Печерським районним судом м. Києва 27.02.2023 р. відносно підозрюваного ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою від 05.04.2023 р., на підставі ст.ст. 2, 7, 9, 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь кримінальному судочинстві», відносно підозрюваного ОСОБА_2 застосовано заходи безпеки у вигляді переведення в інше місце із спеціальним режимом тримання, шляхом утримання в ІТТ №7 ГУНП в Київській області строком до 27.04.2023 р.

Крім того, 20.04.2023 р. Печерським районним судом м. Києва запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_2 продовжено до 18.06.2023 р.

Відповідно до листа на запит суду, наданої начальником ІТТ №7 ГУНП в Київській області ОСОБА_6 від 25.04.2023 р. № 151/109/23/007/01-2023, арештований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримується в ІТТ №7 ГУНП в Київській області з 06.04.2023 р. на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2023 р., якою строк тримання під вартою визначено до 27.04.2023 р., а також ухвали цього суду від 20.04.2023 р., якою строк стримання під вартою визначено до 18.06.2023 р., у тому числі на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 від 05.04.2023 р. про застосування заходів безпект, якою визначено утримання ОСОБА_2 в умовах ІТТ №7 (м. Васильків) до 27.04.2023 р.

Слідчим суддею з повним доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень було оглянуто ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2023 та встановлено, що слідчим суддею було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_2 до 18.06.2023 р. включно. У задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 та клопотання захисника ОСОБА_3 про переведення підозрюваного до ДУ «Київський слідчий ізолятор» відмовлено.

Отже, наведене дає підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_2 утримується під вартою на підставі вмотивованих рішень суду про обрання запобіжного заходу, продовження строку тримання під вартою, тобто не є особою, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для доставки ОСОБА_2 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Так, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (далі Закону) забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Згідно ч. 2 ст. 3 цього Закону рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону, безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.

При цьому, слідчий суддя наголошує на тому, що в даному випадку не перевіряє наявність приводів та підстав для застосування заходів безпеки до підозрюваного ОСОБА_2 , в порядку ст. 206 КПК, оскільки таке питання мало б вирішуватись слідчим суддею за місцем знаходження органу досудового розслідування, в окремому порядку, а саме при розгляді скарги за ст.303 КПК України.

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

Розгляд питання законності застосування заходів безпеки в порядку ст. 206 КПК не входить до компетенції слідчого судді.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення скарги захисника особи, яка тримається під вартою ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб ІТТ №7 (м.Васильків) ГУНП в Київській області та слідчих, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні, негайно вжити заходів для доставлення ОСОБА_2 до слідчого ізолятора Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст. 26, 206, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги захисника особи, яка тримається під вартою ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 до слідчого судді для забезпечення додержання прав ст.ст. 3, 206 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000035 від 11.01.2022 р., відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1