Справа № 629/3752/23
Провадження № 1-кс/629/868/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000666 від 14.07.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Воркута Російської Федерації, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.12.2015 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.152 ч.1, ст.153 ч.1, ст.186 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 27.01.2023 за відбуттям строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.186 ч.4 КК України,-

встановив:

Старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.4 КК України.

Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 слідчий вказує, що 09.07.2023, близько 23-00 год., ОСОБА_4 знаходячись на відкритій ділянці місцевості навпроти гуртожитку №3, за адресою: Харківська область, м.Лозова, мкрн.9, помітивши раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка проходила повз нього та несла в руках сумку, маючи умисел на відкрите викрадення її майна, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території Україні та продовжено його дію з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, зайшов зі спини до ОСОБА_7 , схопивши її згином своєї руки у ліктьовому суглобі навколо шиї та закривши рота іншою рукою подавив її волю до супротиву, тим самим застосував насилля, яке не є небезпечним в момент заподіяння для життя та здоров`я потерпілого. Після чого, ОСОБА_4 відкрито, шляхом ривку, викрав належне майно останньої, а саме сумку в якій знаходилися: постільна білизна бірюзового кольору, рушником банним, рушником розміром 50х20 см, кофтою білого кольору, наволочкою рожевого кольору, з зображенням квітки.

З місця злочину зник, викраденим розпорядився, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1000 грн.

Крім цього, 13.07.2023, близько 21-25 год., ОСОБА_4 знаходячись на відкритій ділянці місцевості поряд оптової бази ТОВ «КРЕДО», за адресою: Харківська область, м.Лозова, вул.Павлоградська, 80, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка проходила повз нього та несла в руках сумку і пластикове відро, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території Україні та продовжено його дію з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, зайшов зі спини до ОСОБА_8 , схопив її обома руками за тулуб та повалив на землю, чим подавив волю потерпілої до супротиву. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на відкрите викрадення майна, ОСОБА_4 кулаками обох рук наніс удари по голові ОСОБА_8 та схопивши її за шию почав душити останню, тим самим застосував насилля, яке не є небезпечним в момент заподіяння для життя та здоров`я потерпілого. Після чого, ОСОБА_4 відкрито, шляхом ривку, заволодів належним майном останньої, а саме сумкою в якій знаходилися: мобільний телефон марки «XIAOMI» моделі «REDMI NOTE 7», грошима в сумі 10 грн., банківською картою на ім`я потерпілої, золотим ланцюжком, який був на руці у ОСОБА_8 . З місця злочину зник, викраденим розпорядився, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 20000 грн.

14.07.2023 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000666, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.186 ч.4 КК України.

14.07.2023 в 00-38 год. ОСОБА_4 було затримано, в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.4 КК України (протокол №11/86 затримання особи) та в цей же день 14.07.2023 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.186 ч.4 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Вивчивши матеріали справи, допитавши підозрюваного ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зазначив, що буде з`являтися за кожною вимогою слідчого чи суду, його захисника ОСОБА_5 , яка заперечувала проти застосування до її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила обрати інший, більш м`який - у вигляді особистого зобов`язання, а в разі застосування запобіжного заходу на якому наполягає прокурор, визначити хоча б суму застави, прокурора ОСОБА_3 , який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній раніше судимий, в тому числі і за вчинення аналогічного злочину, звільнився з місць позбавлення волі у 2023 році, на шлях виправлення не став, має не зняту та не погашену у законному порядку судимість, вчинив умисні тяжкі кримінальні правопорушення, із застосуванням насильства, які не є небезпечними для життя і здоров`я потерплих осіб, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, встановлення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України: вірогідність переховування від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення; та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальних

правопорушеннях, підвищену суспільну небезпечність інкримінованих підозрюваному злочинів, пов`язаного з відкритим викраденням чужого майна, вчинений в умовах воєнного стану, повторно, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначає.

При цьому, слідчим суддею враховано, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконанні процесуальних рішень у справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000666, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000666 від 14.07.2023, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою визначити до 11.09.2023.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з утримання під вартою на більш м`який альтернативний запобіжний захід, відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному та його захиснику.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_9