Провадження № 1-кп/947/331/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпіла ОСОБА_11 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003735 від 29.10.2019 року, відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ічня, Чернігівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні сина 2006 року народження, працює моряком, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 29.10.2019 року приблизно о 21:30 годині між обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 які знаходилися за адресою: АДРЕСА_2 , виник на підґрунті малозначного приводу конфлікт. Під час якого ОСОБА_11 втрутилась у перепалку між останніми, з метою зупинити суперечку.

В цей час у ОСОБА_12 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , яка активним діями намагалась припинити конфлікт між ним та ОСОБА_13 , у результаті чого ОСОБА_12 реалізуючи умисел спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 у вигляді відкушеної нігтьової фаланги третього пальця правої кисті, які згодно з п.п.2.2.2 і 4,6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав, та пояснив, що 29.10.2019 року він йшов біля магазину де стояли потерпіла ОСОБА_14 і ОСОБА_15 зі знайомими, він пішов взяв гроші у батьків на оренду квартири і йшов знову біля магазину. ОСОБА_16 підійшов вдарив його в обличчя, він впав, коли відкрив очі то лежав весь в крові, перевірив кармани, грошей не було, у нього було 300 долларів. Коли він втратив свідомість, то ОСОБА_16 його ще добивав. Він підійшов до ОСОБА_17 , схватив за шкірку і намагався дізнатися де його гроші, прижав його до асфальту і в цей час його хтось вдарив. Побачив ОСОБА_18 , яка завдала йому кілька ударів ногою по ребрам, він схватився за ребро не міг дихати. Шкурдзе він ніяких тілесних ушкоджень не завдавав, не відкушував палець, вони залишилися далі пропивати його гроші. Він повз рачки додому, було дуже боляче, він кричав від болю, його зустріла мати, йому було важко дихати, боліла права сторона, він зробив собі знеболюючій укол. Потім він викликав швидку, його забрали до лікарні, там його вже чекала поліція, йому о 09:00 ранку зробили операцію. У нього був пневмоторакс, права легеня звернулася. 29.10.2019 року приїхав слідчий, подав заяву. Він потім прийшов до Київського райвідділу і намагався дізнатися інформацію по його заяві, йому відповіли що заява відсутня. Потім він пішов у рейс. Він визнає. Що бійка була, але він не відкушував ОСОБА_14 палець. Вони вказують на нього тому, що він моряк, і вони вказали велику суму збитків.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що у жовтні 2019 року у ввечері вона з чоловіком вийшли на вулицю, де розташовано багато магазинчиків. Вона привіталася з ОСОБА_12 , при підняла кепку і ОСОБА_12 її вдарив по обличчю, це побачив її чоловік і підійшов до обвинуваченого і між ними почалася бійка. Потім все стихло, ОСОБА_12 пішов до магазину, ОСОБА_19 в сторону. Потім ОСОБА_12 вийшов з магазину з погрозами, повалив ОСОБА_20 на підлогу. ОСОБА_16 почав кричати, що ОСОБА_12 його кусає та гризе. Вона в цей момент кинулася до свого чоловіка, почала відтягувати його. В той момент коли вона відтягувала чоловіка, ОСОБА_12 вкусив її за палець, було багато крові, події відбувалися дуже швидко. У неї ніяких конфліктів з ОСОБА_12 не було. Її рука чи фаланга пальця, не могла випадково потрапити до рота обвинуваченого ОСОБА_12 , він схватив її руку і відкусив фалангу пальця. Вона не відразу зрозуміла, що їй відкусили палець. Хтось крикнув, що відкусили палець, викликали швидку допомогу, їй надавали першу медичну допомогу. Після приїзду швидкої допомоги, її відвезли до лікарні, її оперували, вона втратила частину пальця.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що в день подій близько 8 годин вечора, біля будинку АДРЕСА_3 , точну дату не пам`ятає, він вийшов до магазину взяти цигарки і бачив події на відстані. Він підійшов до ОСОБА_16 та ОСОБА_22 привітатися, десь хвилин 5-10 він був у магазині. Потім ОСОБА_16 , чоловік ОСОБА_23 та обвинувачений почали бійку між собою,впали на асфальт та билися. Потім вони розійшлися в різних напрямках, потім знов почалася бійка. ОСОБА_16 побіг до аптеці, всі обступили ОСОБА_24 , тільки на наступний день він дізнався про пошкоджений палець. Він у конфлікт не втручався, оточуючі казали йому не втручатися. Він бачив на обличчі обвинуваченого кров.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що в день подій він виходив з магазину і бачив, що почалася бійка, він не втручався, на наступний день він від знайомих дізнався, що потерпілій відкусили палець. Потім йому казали, що когось побили. Події відбувалися між вулицею ОСОБА_26 та ОСОБА_27 дороги в місті Одесі де розташована «наливайка» у вечірній час доби, там ще були ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , і ще багато людей. Обвинуваченого він знає, той багато випивав. В день подій, обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння, випивав він компанією, бачив він його там часто, бо той поряд живе. Охарактеризувати ОСОБА_30 та ОСОБА_31 він не може. В ході бійки вони впали на асфальт, тримали друг друга за «барки» та валялися на землі.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він більш 20 років перебуває в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_32 , а з обвинуваченим ОСОБА_31 він просто знайом. Так, в жовтні 28.10.2019 року ОСОБА_31 підійшов до ОСОБА_33 і наніс їй декілька ударів по обличчю. Він це побачив та заступився за ОСОБА_24 , їх розборонили. Обвинувачений висловлювався нецензурною лайкою, налетів на нього, і почав його гризти за голову і щоку. Бити він його не міг, обвинувачений притиснув його до землі. Потім підбігла ОСОБА_23 щоб нас розборонити і він відкусив їй палець. Причину нападу йому не відома, обвинувачений просто підійшов та вдарив ОСОБА_24 , а він поспішив на допомогу, ОСОБА_31 накинувся на нього з кулаками, їх розняли, обвинувачений пішов в один бік, а він в інший. Що робила в цей момент ОСОБА_11 він не бачив. Потім вона почала ОСОБА_31 відтягувати від нього, і тут він відкусив їй палець. ОСОБА_32 почала кричати, він побачив фонтан крові з пальця. Хтось із присутніх людей пішов до аптеки, хтось викликав швидку допомогу. ОСОБА_32 зробили операцію у лікарні на Слободці, палець лікували кільки місяців. Потім остатки пальця знайшли на вулиці.

Крім показів потерпілої та свідків, судом були досліджені письмові докази вчинення ОСОБА_12 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, а саме:

-Витяг з ЄРДР №0003735;

-Повідомлення оператора 102 від 28.10.2019 року про отримання інформації щодо травматичної ампутації середнього пальця потерпілої ОСОБА_32 чоловіком з яким вона знайома і той її вкусив, події відбувалися за адресою: АДРЕСА_3 .

-Довідка МКЛ №11 від 28.10.2019 року з якої вбачається, що ОСОБА_32 доставлена до ГКБ швидкою допомогою до 1-го травматичного відділення 28.10.2019 року;

-Протоколом огляду місця події від 29.10.2019 року з фото таблицею, з якого вбачається, що в ході огляду місцевості біля будинку 50/3 по вулиці Шишкіна в місті Одесі, було виявлено фрагмент фаланги пальця руки з пошкодженнями.

-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.10.2019 року, згідно якого ОСОБА_11 звернулася з заявою про прийняття заходів до малознайомого чоловіка, який 28.10.2019 року біля будинку АДРЕСА_3 під час раптово виниклого конфлікту, відкусив їй фалангу середнього пальця правої руки;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2020 року, згідно якого ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_12 , як особу яка 28.10.2019 року нанесла ій тілесні пошкодження у вигляді підкусу першої фаланги середнього пальця правої руки;

-Висновком експерта №3038 від 23.12.2019 року з якого вбачається, що у ОСОБА_11 виявлено наступне тілесне ушкодження: травматичне видалення нігтьової фаланги третього пальця правої кисті. Дане ушкодження могло утворитися від дії зубів людини. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могло бути спричинено 28.10.2019 року; Дане ушкодження спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року відноситься до категорії середньої тяжкості. Дане ушкодження нехарактерне для само спричинення.

Прокурор, який підтримує обвинувачення у зазначеному кримінальному провадженні в судовому засіданні відмовився від допиту свідка ОСОБА_34 , інші учасники кримінального провадження погодились з прокурором.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, потерпілою, захистом, можливість збирання інших доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Захисник ОСОБА_6 у судовій промові наголосив, що ОСОБА_12 не вчиняв злочину, що він є потерпілим, йому були нанесені тілесні ушкодження з приводу чого він звернувся до поліції і були внесені відомості до ЄРДР, але на теперішній час досудове розслідування триває. Докази зібрані на досудовому розслідуванні в зазначеному кримінальному проваджені не доводять вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, на його утриманні перебувають батьки та син, в сукупності всі обставини доводять, що ОСОБА_12 не винний, його слід виправдати.

Так, проаналізувавши промову захисника ОСОБА_6 , покази обвинуваченого ОСОБА_12 , надані в судовому засіданні про те, що він, не вчиняв злочинні дій які йому інкриміновані, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_12 , а також з доказами кримінального провадження, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинних дій, суд робить висновок про те, що покази обвинуваченого, що він не відкушував палець потерпілій, що потерпіла лише хоче отримати від нього матеріального відшкодування тому, що він моряк, не знайшли свого підтвердження, суперечать показам потерпілої, свідків кримінального провадження, письмовим доказам в кримінальному провадженні, експертизі №3038 від 23.12.2019 року.

Даючи оцінку показам потерпілої ОСОБА_11 , судом встановлено, що вказані покази є ґрунтовні, виразні, обдумані проте не продумані, які викладені нею, досить сумлінно та без перебільшень. Потерпіла докладно та послідовно передала зовнішню обстановку подій, які з нею відбулись у день злочину, які дії були здійсненні нею, свідком ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_12 . Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені нею зі своїми особливостями та повністю підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду і співвідноситься з іншими доказами по провадженню, суд вважає за необхідне визнати їх достовірними.

Таким чином, покази обвинуваченого ОСОБА_12 , суд розцінює як обраний спосіб захисту від висунутого обвинувачення та можливості ухилення від кримінальної відповідальності, тому вказані покази обвинуваченого суд оцінює критично та не бере до уваги при ухвалені вироку.

Судом також враховано висловлену Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17) позицію щодо визнання винуватості особи «поза розумним сумнівом» та визначення «стандартів доказування», а саме:«При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ст. 17 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Аналіз вищенаведених показів потерпілої, свідків та досліджених письмових доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_12 у заподіянні потерпілій ОСОБА_11 умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень доведена сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, та узгодженими між собою, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого, який повинний нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_12 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , згідно ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має на утриманні неповнолітню дитину, батьків, не визнання вини та відсутність каяття у вчинені злочинних дій, тяжкість наслідків здоров`ю потерпілій заподіяних злочином, наявність вимог у потерпілої матеріального та морального характеру, зокрема, прокурор та потерпіла у судових дебатах прохали призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що ОСОБА_12 можливо призначити покарання у вигляді обмеження волі, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді обмеження волі, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Потерпіла ОСОБА_11 заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_12 матеріальної шкоди у розмірі 1 970 гривень, моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 750 гривень.

В цивільному позові зазначено, що в результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_12 потерпілій ОСОБА_11 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, втратила фалангу пальця, внаслідок чого була вимушена нести матеріальні витрати на придбання медикаментів та проходження лікування.

Дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог потерпілої, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріальна шкода підтверджена документально, а тому має бути відшкодована обвинуваченим ОСОБА_12 в повному обсязі.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень на користь потерпілої ОСОБА_11 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_12 цивільному позивачу ОСОБА_11 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу отриманої фізичної травми, втрати частка пальцю. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України потерпілій ОСОБА_11 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 60 000 грн. Тому позовні вимогу щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, слід задовольнити частково.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 витрат на правову допомогу в розмірі 16 750 гривень на користь потерпілої ОСОБА_11 , суд зазначає наступне

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 118 КПК України - процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Так, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

На підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, цивільним позивачем було надано належні та допустимі докази. Наявність відповідних доказів дає можливість суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 витрат на правову допомогу у сумі 16 750 грн.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 372, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту фактичного його затримання в порядку виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 1 970 гривень (тисяча дев`ятсот сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь потерпілої ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 60 000 (шістдесят) тисяч гривень.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь потерпілої ОСОБА_11 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 750 грн. (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1