Провадження №1-кп/523/864/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

22.06.2023 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000364 від 12.08.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Одая Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, маючого середню освіту, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, не одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 14.03.2022 № і33/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 26 травня 2022 року строком на 90 діб.

25.02.2022 року ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 по загальній мобілізації для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період і направлений для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2022 №42, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення і призначено на посаду стрільця-снайпера 3 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 25.02.2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

03.07.2022 року ОСОБА_5 направлення на лікування до КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб».

16.07.2022 року о 18.00 годині, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по загальній мобілізації та проходячи її на посаді стрільця-снайпера 3 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127- 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив лікувальний заклад, в який був направлений на лікування, за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 11 год. 00 хв. 20.10.2022 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. По суті справи пояснив, що після початку вторгнення військ РФ на територію України, він пішов добровольцем та був оформлений за призовом до військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-снайпера. Потім, під час виконання бойового завдання його командир направив їх на позиції, а сам повинен був залишитись трохи позаду та прикривати їх. На позиціях кількісна перевага ворога була у 4 рази, крім того їх кілька днів накривала артилерія та вони почали відходити, при цьому дізналися, що їх командир залишив позиції. Під час виконання бойових завдань він отримав вогнепальні осколкові сліпі поранення середньої та нижньої третини лівого стегна, а також рвану рану правого передпліччя та був направлений до лікарні у м.Одесі, 16.07.2022 року він, дізнавшись, що його планують виписувати та направляти на ті самі позиції де вони були, без дозволу військового командування самовільно залишив лікувальний заклад на направився до дому. При цьому він розумів, що за це буде відповідальність та все одно пішов з лікарні, щоб не повертатись на позиції, оскільки втратив мотивацію після дій свого командира.У скоєному кається, просить суворо не карати, та не позбавляти його свободи.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

- по ч.5 с.407 КК України за ознаками: самовільне залишення місця служби, без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану та винуватість обвинуваченого у скоєному злочині доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, обставини злочину, а саме той факт, що обвинувачений сумлінно виконував бойові завдання до моменту поранення, при цьому прийняв рішення залишити місце служби перебуваючи у лікарні, а не на бойових позиціях, що унеможливило настання тяжких наслідків, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем служби, офіційно не працює, не одружений, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся, має фактичне місце мешкання у Вінницькій області.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів - відсутні.

Під час винесення вироку, судом прийняті до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5-ть років, думку обвинуваченого, який просив надати йому шанс та обрати покарання не пов`язане із позбавленням волі.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: