Провадження № 1-кс/947/9196/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000868 від 04.07.2023 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Калінінград російської федерації, громадянину України, зі слів одруженого та має одну дитину, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання сторони обвинувачення про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", 24 лютого 2022 року Указом Президента України за № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин строком на 30 діб, який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-1X, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX), Указом Президента України від 07.11.2022 за № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 за № 2738-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, відповідно до якого строк дії воєнного стану на всій території України продовжено до 05 години 30 хвилин 20.08.2023).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з?єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 за № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в?їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону, у період воєнного стану, передбачений Правилами перетинання державного кордону громадянами України», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно правових актів, ОСОБА_4 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на злочинний шлях i умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, на початку липня 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_4 , знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими під час досудового розслідування особами, діючи умисно із корисливих мотивів, вступив у злочинну змову, спрямовану на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, організував діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України, яким тимчасово обмежено право на виїзд з України у відповідності до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у період воєнного стану, який введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022.

В період з червня по липень 2023 року, з метою реалізації спільного злочиного умислу, невстановлена особа, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «Телеграм» зв`язалась з ОСОБА_10 та повідомила останньому про те, що може організувати і здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Молдови, разом із його знайомими. З метою роз`яснення вказаного плану та оголошення вартості такого переправлення, невстановлена особа, продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами злочинного умислу направленого на особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_10 та інших осіб через державний кордон України, повідомила останньому, що за грошову винагороду організує їх незаконне переправлення через державний кордон України на територію Республіки Молдова.

В подальшому, невстановлена особа, продовжуючи реалізацію спільного злочиного умислу, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «Телеграм», інформувала про свою обізнаність щодо різних способів незаконного перетину кордону, надавала поради та вказівки щодо дій ОСОБА_10 та інших осіб в момент фактичного перетинання кордону на транспортному засобі та пішим шляхом через державний пункт пропуску з конкретним зазначенням послідовних дій, а також інші поради незаконного перетину державного кордону, за що ОСОБА_10 та інші особи повині будуть заплатити їм кошти в сумі 500 доларів США за перетин пункту пропуску «Паланка» та 3000 доларів США кожний за перетин державного кордону України, на що ОСОБА_10 надав свою згоду, а також повідомив, що з ним в подальшому з цих питань буде зв`язуватись інша особа.

Надалі, 14.07.2023, невстановлена особа, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «Вайбер» під час розмови з ОСОБА_10 повідомила про те, що йому зателефонує особа, яка буде здійснювати перевезення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через пункт пропуску «Паланка-Маяки-Удобне», а також про необхідність направлення фотографій своїх документів для підготовки необхідних документів, які надають підстави для безперешкодного перетину вказаного пункту пропуску.

Того ж дня о 23 год 35 хв, ОСОБА_4 з метою реалізації спільного злочиного умислу з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими особами, направленого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України, керуючись корисливим мотивом, зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що він буде здійснювати їх перевезення через пункт пропуску «Паланка-Маяки-Удобне», а також вказав, щоб останні орієнтувались на 15 год 00 хв наступного дня.

В подальшому, 15.07.2023 приблизно о 13 год 00 хв ОСОБА_4 , діючі за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими особами, домовився про місце зустрічі з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на проспекті Небесної Сотні в місті Одесі.

Того ж дня, приблизно о 14 год 00 хв, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію спільного злочиного умислу з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими особами, достовірно усвідомлюючи, що під час перетину офіційного пункту пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» необхідний вичерпний перелік офіційних підстав, прибув на своєму особистому транспортному засобі марки «Mercedes-Benz» модель «E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, маючи при собі заздалегідь підготовлений оригінал Наказу ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ БУДПЕРСПЕКТИВА» від 14.07.2023 вих. № 14-07-23/1 про відрядження працівника ТОВ «БК Будперспектива» та 4 (чотири) посвідчення про відрядження, за адресою: м. Одеса, просп. Небесної сотні, 15А, зустрівши ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та надавши останнім вказівки щодо послідовності наступних дій, які нададуть змогу безперешкодно здійснити перетин вищевказаного пункту пропуску. Під час спілкування, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що з цією ж метою, з ними буде їхати ще одна особа, як в подальшому встановлено ОСОБА_12 , який долучився до них неподалік від залізничного вокзалу в м. Одесі.

В подальшому, вищезазначені особи, діючи відповідно до раніше розробленого плану, на підставі заздалегідь підготовлених документів здійснили перетин офіційного пункту пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» та прибули до м. Арциз Одеської області. В подальшому ОСОБА_4 , діючи відповідно до спільного злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, отримав від ОСОБА_10 за надані ним послуги кошти у загальному розмірі 1000 доларів США та спільно з невстановленою особою, зв`язок з якою відбувався через застосунок «Telegram» надали вказівки та поради щодо подальших дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В подальшому, до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прибула невстановлена особа, яка з метою реалізації спільного злочиного умислу з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими під час досудового розслідування особами, направленого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 через державний кордон України, на транспортному засобі марки «ВАЗ» модель «2109» д.н.з. НОМЕР_2 , надала вказівки, поради щодо подальшого перетину ними державного кордону України та здійснила їх фактичне перевезення до земельної ділянки неподалік від села Дмитрівка Болградського району Одеської області зі сторони лінії розмежування державного кордону України з Республікою Молдова, де їх зустріли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на транспортному засобі марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_3 .

Надалі, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена особа, яка здійснила їх перевезення до вказаної земельної ділянки, діючи умисно, завершуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, повідомили про необхідність розрахунку за надані ними послуги з організації переправлення осіб через державний кордон України, після чого ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 кошти у розмірі 2200 доларів США.

В подальшому, протиправну діяльність ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було припинено шляхом затримання..

16 липня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою, обґрунтовуючи свої доводи тим, що ОСОБА_4 надає покази органу досудового розслідування, а ризики є абстрактними.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Підозра ОСОБА_8 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема: повідомленням про кримінальне правопорушенням, допитами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами обшуків транспортних засобів: марки «Mercedes-Benz» модель «E 280», д.н.з. НОМЕР_1 та марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_3 , речовими доказами вилученими в ході проведених обшуків, протоколом затримання ОСОБА_4 , протоклом огляду мобільного телефону ОСОБА_10 , протоколом огляду заявника та врученням грошових коштів, іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження в їх сукупності.

Щодо доводів підозрюваного про невинуватисть у вчиненні злочину, то слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Враховуючи надані прокурором матеріали кримінального провадження № 0000868, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

Також слідчий суддя вважає за необхідне підкреслити, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

В той же час, на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми, щоб стверджувати, що ОСОБА_4 має відношення до вказаного злочину.

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри у кримінальному провадженню за № 0000868 від 04.07.2023року відносно ОСОБА_4

Слідчий суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_4 мають місце процесуальні ризики, передбачені п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені ризики обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 може:

- згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, шляхом залишення території України, підозрюваний оскільки постійно контактує з особами які проживають у прикордонній смузі з Республікою Молдовою, займався незаконним переправленням осіб через державний кордон України та володіє знаннями і навичками незаконного перетинання кордону, так як усвідомлює, що санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років; Зазначений ризик підвищений тим, що наразі в Україні введений воєнний стан, а ОСОБА_4 з високою вирогідністю обізнаний щодо методики незаконного перетину кордону.

- згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, оскільки останній офіційно ніде не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, а тому не виключаються спроби повторного вчинення вказаних корисливих кримінальних правопорушень останнім.

В той же час надані стороною захисту характеризуючі документи не знижують встановлених ризиків та не свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків. Так, за поясненнями підозрюваного, його дружина та діти знаходяться за кордоном. Зайняття посади ОСББ не заважало підозрюваному тривалий час знаходитися за межами України. Захистом не надані документи, що свідчать про неможливість утримання ОСОБА_13 в умовах СІЗО з медичних підстав.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема цілодобового домашнього арешту не зможуть забезпечити усунення встановлених ризиків, через те, що ОСОБА_4 зможе покинути місце проживання та територію України, а також спілкуватися із іншими фігурантами провадження за допомогою електронних засобів зв`язку, а також здійснювати вплив на свідків.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді обґрунтовується розмір застави.

Слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, відповідно вимог ст.183 ч.3 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину, що пов`язане із організацією незаконного переправленням осіб придатних до військової служби через державний кордон України у группі осіб в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а також високий ступінь встановлених ризиків, то слідчий суддя приходить до висновку, що лише застава в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 805 200 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 вересня 2023 року включно.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в сумі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки строком до 14 вересня 2023 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1