ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/442/23 Справа № 712/1266/23 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченогоОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0002280 від 29.09.2022 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 2 місяці з дня винесення даної ухвали, тобто по 18 липня 2023 року, включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження №0002280 від 29.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, ОСОБА_9 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні 18 травня 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси продовжено, зокрема, відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 2 місяці з дня винесення даної ухвали, тобто по 18 липня 2023 року, включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Продовжуючи ОСОБА_7 даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з того, що обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався та з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, враховуючи, що мета, підстави, що стали обставиною для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є й надалі актуальними, суд прийшов до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в межах двомісячного строку, встановленого КПК України, підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший більш м`який - суд не вбачав.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2023 року скасувати та винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора, обравши йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній скарзі посилається на те, що прокурором не було подано жодного доказу, в розумінні КПК, які б доводили продовження існування ризиків, на які сторона обвинувачення посилалася в клопотанні.

Вважає, що під час розгляду клопотання прокурора, судом першої інстанції залишено поза увагою норми чинного законодавства та практику ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 про задоволення апеляційних скарг з наведених в них підстав, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційних скарг без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Враховуючи те, що ухвала місцевого суду оскаржена лише обвинуваченим ОСОБА_7 , тому апеляційний суд перевіряє доводи апелянта лише в частині продовження останньому строку тримання під вартою.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження.

При продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 зазначеного запобіжного заходу місцевим судом також враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану та за попередньою змовою групою осіб, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Крім того із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, по якому ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення, в строк до закінчення дії відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не завершено, при цьому ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та існують досі.

Вищезазначене свідчить про ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує в разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, враховуючи характеризуючі дані обвинуваченого, а саме, попередні судимості та який не став на шлях виправлення, вчинивши нове кримінальне правопорушення в період коли на розгляді у суді вже перебував обвинувальний акт відносно нього, та ризик незаконного впливу на потерпілу і свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів у суді, для уникнення від відповідальності за вчинене.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що прокурором не було подано жодного доказу, в розумінні КПК, які б доводили продовження існування ризиків, на які сторона обвинувачення посилалася в клопотанні.

На думку колегії суддів зазначені доводи є неприйнятними, оскільки відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З врахуванням сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що обрання останньому менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

Неспроможними є доводи обвинуваченого, що під час розгляду клопотання прокурора, судом першої інстанції залишено поза увагою норми чинного законодавства та практику ЄСПЛ, позаяк розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та задовольняючи його, місцевим судом в повній мірі враховано норми національного і міжнародного законодавства, та належним чином обґрунтовано своє рішення з даного приводу.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Крім цього, районним судом при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 107360 грн., в разі внесення якої обвинуваченого буде звільнено з-під варти, а також на думку колегії суддів, внесення застави в цій сумі може гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 2 місяці з дня винесення даної ухвали, тобто по 18 липня 2023 року, включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді