Справа № 461/4405/23
Провадження № 1-в/461/74/23
У Х В А Л А

Іменем України

09.06.2023 року м. Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

лікаря міжобласної багатопрофільної лікарні (№19) Львівської філії «Центр охорони

здоров`я ДКВС України» у Львівській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львів заяву ОСОБА_5 , 1965року народження про звільнення від покарання у зв`язку із тяжкою хворобою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду зі заяво про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із важкою хворобою. Заява мотивована тим, що у ОСОБА_5 відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання у суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 30.05.2023 року діагностовано тяжкі захворювання, що перешкоджають подальшому відбуванню покарання, а саме: ГПМК за ішемічним типом в басейні правої СМА у вигляді глибокового лівобічного геміпарезу, з порушенням функції тазових органів у вигляді нетримання сечі та калу, з наростаючим психоорганічним синдромом. ІХС. Дивузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 1 ст., ризик 4 (дуже високий). СН І ст.

Розгляд заяви проводився за відсутності засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній надав до суду заяву в якій вказує, що перебуває у важкому стані та просить дану справу слухати у його відсутності та відсутності його захисника.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 проти задоволення заяви заперечив, покликаючись на те, що засуджений відбув незначну частину покарання, стан засудженого важкий, проте стабільний та останній отримує належне лікування. Просить у її задоволенні відмовити.

Лікар міжобласної багатопрофільної лікарні (№19) Львівської філії «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області ОСОБА_4 підтримав висновок лікарсько-консультативної комісії від 30.05.2023 року про медичний огляд засудженого.

Заслухавши думку прокурора та інших учасників справи, перевіривши інші матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, з огляду на таке.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від покарання за хворобою.

Частиною 2 ст. 539 КПК України визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні),13-1,14 частини першої статті 537цього Кодексу;

4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1,10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України),12(у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює),14 частини першої статті 537,статті 538цього Кодексу.

Стосовно особи, яка після постановлення вироку визнана особою з інвалідністю першої чи другої групи або досягла пенсійного віку, або захворіла на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, а також стосовно жінки, яка завагітніла, кримінально-виконавча інспекція чи адміністрація виправного центру вносить до суду подання про звільнення такої особи від відбування покарання (ч. 9 ст. 59 КВК України).

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання за хворобою (п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України); інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Судом встановлено, що вироком Луцького міскрайонного суду Волинської області від 28.04.2012 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1,4,5 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання - 15 років рлзбавлення волі.

Початок строку покарання 30.12.2011 року.

Кінець строку покарання 30.12.2026 року.

Згідно із даними висновку лікарсько - консультативної комісії про медичний огляд засудженого від лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання у суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 01.09.2022 року діагностовано тяжкі захворювання, що перешкоджають подальшому відбуванню покарання, а саме: ГПМК за ішемічним типом в басейні правої СМА у вигляді глибокового лівобічного геміпарезу, з порушенням функції тазових органів у вигляді нетримання сечі та калу, з наростаючим психоорганічним синдромом. ІХС. Дивузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 1 ст., ризик 4 (дуже високий). СН І ст. Згідно з пунктами 7 п.п.2 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за №990/25767, матеріали на засудженого передані на розгляду суду.

В статті 152 КВК України зазначено, що однією з підстав звільнення від відбування покарання є хвороба особи.

Згідно ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Разом з тим, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.2-3 постанови «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28 вересня 1973 року, сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 перебуває у Львівській багатопрофільній лікарні (№19) філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області, де отримує необхідне симптоматичне лікування, яке здійснюється за рахунок держави та постійну професійну медичну допомогу і стан його здоров`я підтримується лікарями на відповідному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань, що підтвердила у своїх поясненнях у судовому засіданні представник закладу охорони здоров`я лікар ОСОБА_4 .

Так, суд, всебічно й повно дослідивши дані про стан здоров`я і особу засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, що встановлено кодексом за вчинення вичерпного переліку особливо тяжких злочинів, найнебезпечніших для суспільства та держави , враховуючи баланс інтересів, з огляду на мету даного виду покарання, що полягає у захисті суспільства і попередженні скоєння в майбутньому жорстоких злочинів, прийшов до вірного висновку, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу, сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання, адже положення ч.2 ст. 84 КК України не містять обов`язку для суду звільнити особу від покарання або від подальшого його відбування при наявності тяжкої хвороби, а наділяють суд таким правом.

Та обставина, що засуджений ОСОБА_7 відбув тривалий термін тюремного ув`язнення, не зменшує позитивне зобов`язання держави по захисту населення.

Таким чином, на переконання суду, звільнення засудженого ОСОБА_7 від реального відбування покарання не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання по забезпеченню безпеки суспільства, відтак у задоволенні заяви про звільнення від покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 84 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_5 , 1965 року народження про звільнення від покарання у зв`язку із тяжкою хворобою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд протягом 7 днів із дня проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1