КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3776/23
Провадження № 1-кс/552/1129/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 року Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , прокурор ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката в інтересах власника майна ОСОБА_5 про зміну способу арешту майна та передачу на відповідальне зберігання автомобіля, -

В С Т А Н О В И В :

18.07.2023 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_5 про заміну способу арешту майна та передачу на відповідальне зберігання автомобіля.

Відповідно даного клопотання встановлено, що в провадженні СВ ВП№1 Полтавського РУП ГУНП в Польтавській обл, перебуває кримінальне провадження №0000866 від 04.07.2023 року.

В рамках даного провадження , ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.07.2023 року (по справі № 552/3776/23) було накладено арешт на автомобіль марки «Камаз» моделі 5511 типу вантажний самоскид № кузова (рами) НОМЕР_1 оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 та інші речі.

ОСОБА_5 являється власником даного автомобіля, ніякого відношення до кримінального провадження не має. Автомобіль є її фактично джерелом доходу, так як за допомогою нього надаються транспортні послуги.

Автомобіль оглянутий ще під час його вилучення у водія ОСОБА_6 . У зв`язку з тим, що ніяких слідчих дій з вилученим арештованим автомобілем та напівпричепом не проводиться, адвокат ОСОБА_3 звернувся з відповідним клопотанням до слідчого з проханням повернути транспортний засіб і разом з цим повідомити місце його зберігання, так як саме на орган досудового розслідування та на прокурора було покладено обов`язок зберігати транспортний засіб. Станом на сьогоднішній день, ніякої відповіді він не отримав та намагаючись дізнатись у слідчих про цю обставину, побачив, що даний автомобіль знаходиться в порушення вимог ухвали суду на території відділу поліції і ніякого збереження його немає.

Отже автомобіль зберігається на відкритому майданчику, де на нього діють зовнішні фактори такі як дощ, град та сонце, все це негативно впливає на технічний стан автомобіля.

З часу вилучення прийшов тривалий термін для проведення всіх можливих слідчих дій, однак даний автомобіль і по сьогоднішній день перебуває під арештом, не використовуються за призначенням чим псується та втрачає свою вартість, крім цього позбавляє власника можливості отримувати дохід від його використання за призначенням.

В судове засідання власник автомобіля ОСОБА_5 не з`явилася, надавши заяву про розгляд даного клопотання без її участі, при цьому просила задовольнити клопотання та змінити спосіб арешту майна та передати їй автомобіль. В своїй заяві обґрунтувала свою позицію тим, що станом на 07.09.2023, автомобіль їй так і не повернуто, жодних претензій та підозри їй не висунуто. Ніяких пояснень з приводу даного кримінального правопорушення в неї не взято. Всі її звернення щодо повернення автомобіля залишились без всіляких відповідей. Автомобіль в наслідок його невикористання псується.

Адвокат просив задовольнити клопотання та передати на відповідальне зберігання автомобіль його власнику.

Прокурор в судовому засіданні прохав відмовити у задоволенні даного клопотання.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, зокрема, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Разом з цим, вона гарантує забезпечити належне збереження майна до винесення судом рішення по кримінальному провадженню, а накладений арешт на автомобіль забезпечить завдання арешту майна.

Відповідно до ст. 173 ч. 4 КПК України та з урахуванням розумності і співрозмірності, застосування найменш обтяжливого способу арешту, щоб це не призвело до звуження її прав та свобод, а саме залишити накладений арешт на автомобіль, однак передати його законному власнику на відповідальне зберігання, визначивши її відповідальною особою за збереження автомобіля із забороною його відчуження, з попередженням про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Дослідивши зміст клопотання, вважаю за можливе клопотання задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Ч. 2 ст.174 КПК України встановлено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Оскільки зберігання автомобіля на відкритій місцевості може призвести до його пошкодження, а крім того, володілець автомобіля марки «Камаз» ОСОБА_5 не є обвинуваченою по даному кримінальному провадженню, автомобіль оглянутий, всі необхідні процесуальні дії органом досудового слідства виконані, тому, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, тому суд вважає за можливе змінити спосіб арешту майна, а саме передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , як володільцю цього майна, заборонивши йому відчужувати та розпоряджатися ним. При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу залишається в матеріалах кримінального провадження

Керуючись ст.132,167,168,170,174,175 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_5 про зміну способу арешту майна та передачу на відповідальне зберігання автомобіля - задовольнити.

Передати автомобіль марки КАМАЗ модель 5511, вантажний самоскид оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , його власниці ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на відповідальне зберігання, із позбавленням права на відчуження та розпорядження майном, до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_5 про необхідність збереження арештованого майна та, що в разі вчинення незаконних дій щодо автомобіля, вона може нести кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1