МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. Справа № 370/1313/22

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області кримінальне провадження №0000175 від 20.01.2022 року, за яким

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець смт.Макарів Київської області, має середню освіту, не одружений, тимчасово не працюючий, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :

-- 28.10.2005 року Бородянським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України від покарання звільнено з іспитовим терміном 3 роки;

-23.01.2008 року Бородянським районним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 2 місяці, на підставі ст.75 КК України від покарання звільнено з іспитовим терміном 4 роки 2 місяці;

-06.01.2016 року Макарівським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України від покарання звільнено з іспитовим терміном 2 роки;

-06.01.2016 року Макарівським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки;

--04.08.2016 року Макарівським районним судом Київської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України засуджений до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

--25.06.2021 року Макарівським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від покарання звільнити із іспитовим строком 2 роки,

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в :

18.01.2022, близько 11 години, ОСОБА_4 , знаходився в себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел на викрадення чужого майна - банківської картки банку «Приват Банк» із номером НОМЕР_1 , яка знаходилась в гаманці жіночої сумки та належала його матері ОСОБА_5 .

Відразу після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на крадіжку чужого майна, а саме грошових коштів з банківського рахунку його матері ОСОБА_5 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відразу після виникнення умислу на крадіжку, таємно викрав з гаманця жіночої сумки банківську картку банку «Приват Банк» із номером НОМЕР_1 , з якої через термінал Райфайзен банк Аваль, що розташований по вулиці Богдана Хмельницького, 9 в смт Макарів Бучанського району Київської області, зняв двома частина з незначним проміжком у часі грошові кошти у сумі 2 100 гривень, які використав на власні потреби, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 2000 гривень.

Крім того, 18.01.2022 року, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вирішив викрасти пенсійну банківську карту АТ КБ "ПРИВАТБАНК" із номером НОМЕР_1 , користувачем якої є його матір ОСОБА_5 , з подальшою метою викрадення з її банківського рахунку грошових коштів для власного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня 18.01.2022 року, близько 10 години 10 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи в спальній кімнаті своєї матері ОСОБА_5 в квартирі за вище вказаною адресою, користуючись її відсутністю, діючи таємно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою здійснення у подальшому незаконних дій із зазначеною банківською карткою, а саме зняття грошових коштів з банківського рахунку, шляхом вільного доступу викрав офіційний документ, який містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, а саме банківську картку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" із номером НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_5 , якою розпорядився в подальшому на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у інкримінованих йому діяннях визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому і дав показання, які повністю відповідають обставинам, що встановлені досудовим розслідуванням.

Так, ОСОБА_4 дав суду покази, що у встановлені досудовим розслідуванням час та місці перебував в квартирі, в якій нікого не було та викрав з сумки банківську картку, з якої в подальшому двічі зняв кошти в загальному розмірі 2 000 грн. Спочатку не знав, що банківська картка належить матері, дізнався про це в подальшому, вечором того ж дня. Щиро кається та шкодує про вчинене.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєному, відсутністю заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд визнає, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованих йому діянь доведена у судовому засіданні повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а інше кримінальним проступком, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується посередньо. За останні п`ять років за допомогою лікаря нарколога та психіатра не звертався. Раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів. Скоїв нове кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання за попереднім вироком суду.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючими покарання обставинами відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів. Обтяжуючі обставини вчинення злочину повторно та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, суд вважає за необхідне виключити, з огляду на наступне.

Щодо повторності суд зазначає, що повторність береться до уваги судом на загальних підставах, як обставина, що обтяжує покарання, лише у тому разі, коли така кваліфікуюча ознака, як повторність, не передбачена законодавцем у диспозиції статті й відсутня в формулюванні обвинувачення. Натомість, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.2 ст. 187 КК України (за ознакою повторності), унеможливлює її повторне врахування судом при призначенні покарання та визнання обставиною, що його обтяжує. А тому, ця обставина (повторність) судом у вироку не враховується як обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_4 . Щодо обтяжуючої обставини - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, то суд таку не враховує, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений не знав кому саме належить банківська картка і ця обставина не доведена.

Виключити такі просив і прокурор.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 , слід призначити покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та у межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Остаточне покарання ОСОБА_4 , за сукупністю кримінальних правопорушень слід призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань.

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 25.05.2021 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від покарання звільнено із іспитовим строком 2 роки.

Кримінальні правопорушення за даним вироком суду обвинувачений вчинив після постановлення вироку від 25.05.2021, але до повного відбуття покарання, а тому остаточне покарання слід призначити шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком суду, невідбутої частини покарання за попереднім вироком, із застосуванням положень ст.72 КК України щодо співвідношення покарань - відповідності двох днів обмеження волі - одному дню позбавлення волі.

При цьому, суд вважає, що обвинувачений на шлях виправлення не став та його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Арешт на майно не накладався. Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі строком 1 (один) рік; за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

Покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань - у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Макарівського районного суду Київської області від 25.05.2021, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Речові докази у справі, що передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити останній.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не був оскаржений. В інакшому випадку - після його перегляду апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1