СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/693/23
Провадження №1-кп/547/93/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0000395, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.07.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Краматорського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України» «Про загальну мобілізацію» № 7113, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 оголошено загальну мобілізацію, в тому числі і на території Полтавської області.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені у повістках.

ОСОБА_4 проходив строкову службу у Збройних силах України та був звільнений в запас. З 26.04.2022 перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_4 є військовозобов`язаним та підлягає призову за мобілізацією.

Висновком військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби під час загальної мобілізації в Збройних Силах України.

28.06.2023 ОСОБА_4 було оголошено та роз`яснено зміст повістки про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 для призову за мобілізацією та додатково повідомлено про відправлення 29.06.2023 на 20 год 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 , також ОСОБА_4 був попереджений про відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією.

Проте, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним і діючи з прямим умислом, тобто завідомо знаючи про висновок військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 про придатність його до військової служби під час загальної мобілізації, будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та заздалегідь попередженим про строк і необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки до навчального центру, бажаючи ухилитися від призову за мобілізацією на зазначений час, без поважних причин, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби за мобілізацією та відправки до навчального центру, а також змінив своє постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , переїхавши за адресою: АДРЕСА_1 , чим прямо ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні даного кримінального правопорушення та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, разом з тим вважав за можливе застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст.76 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 336 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, надав суду показання. Крім того, зазначив, що усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаюється та бажає виправитись, зобов`язується піти служити до Збройних Сил України. Просив не позбавляти його волі та надати можливість виправитися.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.

За санкцією ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - карається позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікаря - психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, усвідомив неправомірність своїх дій, бажає виправитись та йти служити до Збройних Сил України.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах, визначених санкцією ст. 336 КК України.

На переконання суду таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть виправленню обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов - відсутній.

Запобіжний захід не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 392,393 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 - річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1