ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року

м. Київ

справа № 757/20436/21-к

провадження № 51- 5042 км 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року про повернення її апеляційної скарги.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Печерської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає

у не розгляді клопотання про об`єднання кримінального провадження № 0000044 від 06 січня 2021 року з кримінальним провадженням № 0000113 від 24 квітня 2015 року та кримінальним провадженням № 0000183 від 22 червня 2015 року.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з тим, що вона не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду

від 27 вересня 2021 року та ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому зазначає, що ухвалу апеляційного суду від 26 серпня 2021 року про залишення її апеляційної скарги без руху вона не отримувала ні поштою, ні іншими способами, а також це рішення було відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу обґрунтованою та просила скасувати ухвалу апеляційного суду від 27 вересня 2021 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

У п.1 ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Згідно зі ст. 370 і ч. 2 ст. 418 КПК ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів провадження, 23 жовтня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року.

Ухвалами Верховного Суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 25 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано матеріали провадження з Печерського районного суду м. Києва.

26 жовтня 2022 року на адресу Верховного Суду з Печерського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи № 757/20436/21-к за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Печерської окружної прокуратури м. Києва.

В ході здійснення підготовчих дій було встановлено, що в матеріалах провадження відсутня копія апеляційної скарги ОСОБА_6 , яка була подана нею 23 серпня 2021 року на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва

від 16 квітня 2021 року, судові рішення суду апеляційної інстанції, які були прийняті за наслідками її розгляду, а також інші матеріали провадження за вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_6 .

Водночас судом касаційної інстанції на адресу Печерського районного суду м. Києва неодноразово, а саме 19 січня 2022 року, 14 лютого 2022 року, 26 квітня 2022 року, 09 грудня 2022 року, 06 березня 2023 року, 09 березня 2023 року та 19 травня 2023 року, надсилались запити про витребування вищезазначених матеріалів.

Проте до теперішнього часу ці матеріали на адресу Верховного Суду не надійшли.

Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Хлєбік проти України» зазначив, що у таких справах необхідно було відповісти на питання, чи вжила держава усіх доступних їй заходів для організації судової системи таким чином, щоб забезпечити в конкретній ситуації заявника ефективність прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, з огляду на давно усталений принцип, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними та ілюзорними. При цьому під час оцінки дотримання державою цього зобов`язання важливим фактором є те, чи вжили органи державної влади належні заходи для зменшення, наскільки це можливо, негативних для заявника наслідків у результаті відсутності доступу до матеріалів справи (див. пункти 71, 78 рішення у справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine)).

Відповідно до вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та з метою дотримання розумних строків касаційного розгляду відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 КПК, колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне розглянути касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року за наявними матеріалами провадження, в т. ч. й копією апеляційної скарги ОСОБА_6 від 23 серпня 2021 року,та судовими рішеннями, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Так, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Печерської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у не розгляді клопотання про об`єднання кримінального провадження № 0000044 від 06 січня 2021 року з кримінальним провадженням № 0000113 від 24 квітня 2015 року та кримінальним провадженням № 0000183 від 22 червня 2015 року.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила вищевказану ухвалу скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для її розгляду по суті.

У ст. 392 КПК наведено перелік судових рішень, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, до яких відносяться й ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Порядок перевірки ухвал слідчого судді визначено в ст. 422 КПК, відповідно до якої отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Тобто цією та іншими нормами КПК не передбачено можливості залишення без руху апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів. На це вказують, зокрема, й обмежені строки розгляду таких скарг на вказані рішення (ч. 2 ст. 422 КПК).

Разом з тим, як убачається з ухвали судді Київського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року, яку оприлюднено в Єдиномудержавному реєстрі судових рішень 20 жовтня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_6 повернуто особі, яка її подала на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК.

При цьому суддя апеляційної інстанції, на думку колегії суддів касаційного суду, не проаналізував положення ст. 422 КПК та необґрунтовано залишив без руху апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді, хоча постановлення такого рішення не передбачено на стадії перевірки ухвали слідчого судді, а в подальшому повернув указану скаргу через неусунення недоліків, тобто на підставах, які не визначені кримінальним процесуальним законом щодо розгляду апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді.

А тому апеляційний суд неправильно застосував положення ст. 399 КПК (залишення апеляційної скарги без руху), оскільки ця норма процесуального закону може бути застосована до апеляційних скарг, поданих на судові рішення, передбачені частинами 1, 2 ст. 392 КПК, що ж стосується оскарження судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 392 КПК (ухвали слідчого судді), то застосуванню підлягала спеціальна норма - ст. 422 КПК.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 51-5496кмо18 (справа № 686/24639/17) в якому зазначено, що під час апеляційного перегляду рішень слідчих суддів апеляційний суд не вправі ухвалювати рішення про залишення апеляційної скарги без руху та про її повернення, якщо особа не усунула недоліків, оскільки положення ст. 398 КПК, частин 1, 2 та п. 1 ч. 3

ст. 399 КПК застосовуються до апеляційних скарг, поданих на судові рішення, передбачені частинами 1, 2 ст. 392 КПК, а що стосується оскарження судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 392 КПК (ухвали слідчого судді), то застосуванню підлягають положення ст. 422 КПК.

Таким чином, суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Що ж стосується доводів ОСОБА_6 про незаконність ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року, то відповідно до положень ст. 424 КПК вказане рішення не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

А тому ухвала апеляційного суду від 27 вересня 2021 року підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга ОСОБА_6 - задоволенню частково.

При новому розгляді апеляційному суду необхідно врахувати наведене

та з урахуванням висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у провадженні

№ 51-5496кмо18 (справа № 686/24639/17) прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3