Справа №522/8396/23
Провадження №1-кп/522/2048/23
УХВАЛА

14 вересня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000318 від 28.09.2022 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Петрівка Березівського району Одеської області, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, на момент вчинення кримінального проступку військовослужбовець військової служби за призовом, старший механік-водій стартової батареї у військовому званні «матрос»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Матроса ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2022 року № 62, зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення, і призначено на посаду старшого механіка - водія стартової батареї вказаної військової частини.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту призиву до військової служби ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Проходячи військову службу, матрос ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства, матрос ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян.

У продовження свого протиправного умислу, всупереч Постанови КМУ № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» за обізнаності, що отримання посвідчення водія можливе лише після проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС, ОСОБА_3 надав не встановленій розслідуванням особі дані свого прізвища, ім`я, по батькові, дати народження, а також власне фото, з метою подальшого виготовлення посвідчення водія України.

Так, невстановленою особою у не встановлений час та місці з використанням термосублімаційного способу друку підроблено і, у подальшому, передано ОСОБА_3 посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 11.01.2022 на право керування транспортними засобами, яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, яке перебуває в офіційному обігу на території України.

27 вересня 2022 року, приблизно о 21 годині 10 хвилин, більш точний час не встановлено, за адресою узвіз Марінеско, біля будинку № 18 в м. Одеса, співробітниками УПП в Одеській області, які перебували при виконанні службових обов`язків та здійснювали патрулювання, було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2109» за реєстраційним номером НОМЕР_3 у зв`язку із підозрою щодо нетверезості водія, в якому перебував ОСОБА_3 .

Надалі, приблизно о 21 годині 14 хвилин, перебуваючи за адресою: узвіз Марінеско, біля будинку № 18 в м. Одеса, під час перевірки співробітниками УПП в Одеській області документів, що посвідчують право на керування транспортним засобом, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використав завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 11.01.2022, видане ТСЦ 0546, що засвідчує право на керування ним транспортним засобом, шляхом пред`явлення працівнику поліції інспектору взводу №2 роти №3 батальйону №2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_6 .

До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000318 від 28.09.2022 року, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, оскільки ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальний проступок, визнав свою вину та щиро покаявся, сприяв розкриттю кримінального проступку. Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем мешкання, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі чого просить вказане кримінальне провадження закрити.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України визнав та щиро покаявся, зазначив, що сприяв розкриттю кримінального проступку, надавши всебічні покази про обставини вчинення кримінального проступку. Просив суд клопотання захисника задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України та зазначив, що наявні усі, передбачені законом підстави, для його задоволення.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши наявні матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно з ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Аналогічна позиція викладена у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, відповідно до якого суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності у загальній частині КК таких випадків звільнення особи від кримінальної відповідальності, як дійове каяття (ст. 45 КК України).

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України.

Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином

матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Передбачене у ст. 45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії проступків, щиро розкаявся у вчиненому, ніякої шкоди не завдавав, відповідно до вимог кримінального Закону є раніше не судимою особою.

У судовому засіданні обвинувачений не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям та щодо закриття у зв`язку із цим кримінального провадження, розуміючи нереабілітуючі наслідки такого звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Після роз`яснення судом обвинуваченому підстав і наслідків звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України, а також право заперечувати проти цього і вимагати продовження кримінального провадження в загальному порядку, обвинувачений заявив, що ці підстави, наслідки та право йому зрозумілі і він не заперечує проти його звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, що є нереабілітуючими, визначених у ст. 45 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України, відповідно до якої, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність передбачених ст. 45 КК України підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, та закриття кримінального провадження №0000318 від 28.09.2022 року на підставі вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

У зазначеному кримінальному провадженні особи потерпілими не визнавалися, цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Витрати на залучення експертів склали 1132,68 грн., на підтвердження чого стороною обвинувачення було надано суду відповідні докази.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2022 року (справа №522/14121/22, провадження №1-кс/522/6322/22), а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , так як у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. 45 КК України, ст.ст. 8, 9, 284, 285, 286, 314, 369-372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000318 від 28.09.2022 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/116-22/16259-ДД від 01.11.2022 року у сумі 1132,68 (одна тисяча сто тридцять дві гривні 68 коп.) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 25.10.2022 року (справа №522/14121/22, провадження №1-кс/522/6322/22), а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Речовий доказ: три відео файли формату МР4 з назвами «ААД 359922 ОСОБА_3 1оf3», які знаходяться на DVD дисках білого кольору, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1