Справа №642/5084/23
Провадження №1-кс/642/2676/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Мирне, Мелітопольського району, Запорізької області, українця, громадянина України, працевлаштованого на посаді інженер-механік ФОП « ОСОБА_7 » одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0001229 від 02.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся слідчий слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України .

В обґрунтування зазначив, що провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001229 від 02.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.08.2023 військовозобов`язаний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , за викликом. З метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до Законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом під час воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» ОСОБА_4 , було видане направлення № 2801 від 01.08.2023 року, на медичний огляд військово - лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби. Про отримання направлення на ВЛК та ознайомлення з адміністративною та кримінальною відповідальністю за ухилення від проходження призову на військову службу за мобілізацією шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби свідчать особисті підписи військовозобов`язаного ОСОБА_4 , в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаному для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У цей же день, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , пройшов медичний огляд районної медичної комісії у ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , та за результатами медичного огляду, проведеного військово - лікарською комісією у відповідності до вимог «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 № 402, згідно довідки № 2368 від 01.08.2023 останнього визнано придатним до військової служби.

Після проходження медичної комісії ОСОБА_4 , розподілено до команди № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 та 01.08.2023 о 15 год 30 хв йому вручено під особистий підпис бойову повістку та зобов`язано останнього прибути 04.08.2023 року о 08 год. 00 хв., до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого відправлення до команди № НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_4 , під особистий підпис було повідомлено про відповідальність за ст. 336 КК України у випадку неявки на відправку до команди. У відповідності до ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Однак, будучи придатним за станом здоров`я до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , усупереч вказаним вимогам законодавства, діючи з умислом, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від призову за мобілізацією, отримавши 01.08.2023 о 15 год. 30 хв. повістку для відправляння до команди № НОМЕР_1 04.08.2023 до пункту збору, розташованого на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , не прибув, тим самим ухилився від військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 336 КК України, а саме: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: направленням № 1998 від 01.06.2023, карткою обстеження та медичного огляду, довідкою № 2368 військово-лікарської комісії, бойовою повісткою до команди НОМЕР_1 , аркушем ознайомлення зі ст. 336 КК України, актом про відмову в отриманні повістки від 01.08.2023, рапортами від начальника відділення військового обліку та бронювання майора ОСОБА_9 , та офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення додаткового обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, його зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Метою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання домашнього арешту є забезпечення його належної процесуальної поведінки, сприяння досудовому розслідуванню та судовому провадженню у розумні строки та запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1)переховуватись від суду;

2)незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженню;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене та обставини вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_4 , при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, у подальшому, з огляду на його моральні якості, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, мати можливість незаконно вплинути на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, у тому числі з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, тим самими перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про наявність вищевказаних ризиків.

Більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, вважав його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки клопотання не містить виклад обставин, які б свідчили про наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, враховуючи, що підозрюваний є працевлаштованою особою, одружений, має на вихованні дитину, він має чітку позицію по справі, завжди з`являється до слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, зазначив, що наміру переховуватися від слідства чи впливати на свідків немає.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та його захисника які заперечував проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити на підставі наступного.

Згідно положень ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ст.336 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Разом із цим, належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України слідчим та прокурором в судовому засіданні не доведені та необгрунтовані.

Слідчий суддя вважає не доведеним ризик ухилення від явки до слідчого, прокурора або суду, так як підозрюваний ОСОБА_4 завжди з`являвся на виклики до органів досудового розслідування, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, не доведено ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Крім того, не доведеним є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували, що останній вчиняв подібні дії у минулому. А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, без надання вагомого і достатнього підтвердження цього є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.

Крім того, слідчий суддя враховує у сукупності наступні обставини: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є нетяжкими злочинами, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років; дані щодо особи ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, 2012 року народження, додаткові засоби отримання прибутку відсутні, перебуває у шлюбі, тобто має стійкі соціальні зав`язки та є особою, яка не становить великої суспільної небезпеки.

Частина 1 статті 189 КПК визначає, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 189 КПК підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Системний аналіз норм КПК щодо загальних положень запобіжних заходів свідчить, що особисте зобов`язання є найменш жорстким запобіжним заходом з їх переліку, наведеному у статті 176 КПК, тобто закон дозволяє обирати такий запобіжний захід у разі коли немає необхідності обирати більш суворі запобіжні заходи. Особисте зобов`язання, як правило, застосовується до осіб, які не становлять великої суспільної небезпеки і які мають певне місце проживання та/або місце праці, тобто у випадку незначної ймовірності ухилення від органів досудового розслідування і суду.

Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, заслухавши позицію сторін, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, з урахуванням доведеного ризику, відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт, здатен достатнім чином забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити, вважає за доцільне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що на переконання суду, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти заявленим ризикам.

Керуючись ст.ст. 177-179, 193-194, 196, 369-372, 395 КПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці, до 03 листопада 2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не відлучатися за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії ухвали - до 03.11.2023.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 08.09.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1