Справа 165/2603/23
Провадження 1-кс/165/910/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Нововолинськ

Слідчий суддя Нововолинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську клопотання дізнавача СД ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , яке погоджене начальником Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про арешт майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000200від 29.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання дізнавача СД ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб марки «Renault Master», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , висновок експертного дослідження №31074416Д, договір купівлі-продажу №1113, акт приймання-передачі №113, акт технічного стану №1340, електронне декларування, технічний паспорт на т/з, які виявлено та вилучено в ході огляду місця події, проведеного 28.07.2023 року за адресою: м. Нововолинськ, вул. Сокальська, буд.1а, із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися чи вчиняти будь-які інші дії з вищевказаним майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

В обґрунтування свого клопотання дізнавач посилається на те, що ним здійснюється дізнання за фактом виявлення 28.07.2023 року на території ТСЦ 0744 в м. Нововолинськ, вул. Сокальська, буд.1а, під час огляду експертом автомобіля марки «Renault Master» транзитний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , знищення номеру двигуна за допомогою абразивних матеріалів, у звязку з чим не встановлено первинне маркування позначення. За вказаним фактом СД ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області 29.07.2023 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

28 липня 2023 року слідчим СВ ВП №1(м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, відповідно до вимог ст. 214, ч.3 ст. 233, ст.237 КПК України, було проведено огляд місця події, а саме оглядового майданчика сервісного центру МВС НОМЕР_3 , що розташований за адресою: м. Нововолинськ, вул. Сокальська, буд.1а, як невідкладний захід, пов`язаний з виявленням, фіксацією відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та з метою збереження речових доказів. Під час огляду місця події були вилучені: транспортний засіб марки «Renault Master», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , висновок експертного дослідження №31074416Д, договір купівлі-продажу №1113, акт приймання-передачі №113, акт технічного стану №1340, сертифікат відповідності, страховий поліс, акт огляду №340, електронне декларування, технічний паспорт на т/з, які було вилучено та поміщено до спеціального сейф-пакету.

В обґрунтування свого клопотання дізнавач долучив до нього витяг з ЄРДР, копію протоколу огляду місця події, проведеного 28.07.2023 року слідчим, та копію висновку експертного дослідження від 28.07.2023 року.

Посилаючись на те, що вищевказане майно є тимчасово вилученим та накладення арешту на це майно необхідно з метою «досягнення дієвості кримінального провадження», а також з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, дізнавач просив задовольнити вказане клопотання про накладення арешту на майно та розглянути його без виклику особи, у володінні якої знаходиться дане майно, та без виклику дізнавача.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 132 КПК України, передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями стаття 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частинами 2 та 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу щодо речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно із ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 3 статті 172 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Слідчим суддею встановлено, що з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні звернулася неуповноважена особа та саме клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Так, в обґрунтування клопотання дізнавач та прокурор, погоджуючи клопотання, послалися на те, що вказане майно є тимчасово вилученим, згідно ч.2 ст. 167 КПК України, оскільки вилучені предмети відповідають ознакам речових доказів, згідно із ст.98 КПК України.

Отже вказане клопотання не може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Разом з тим, дізнавачем не додано до клопотання копій вилучених слідчим документів, на які пропонується накласти арешт, та будь-яких документів, які підтверджують право власності на майно або користування майном, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. У клопотанні не зазначено анкетних даних жодної особи, в зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості зробити висновок щодо доцільності саме такого ступеню втручання у право власності особи тавідповідності його потребам досудового розслідування, а також забезпечити дотримання процесуальних прав сторони кримінального провадження та порядку розгляду клопотання щодо повідомлення особи, у якої вказане майно вилучено, або власника про розгляд вказаного клопотання.

Крім того, в клопотанні зазначено, що вказане майно є тимчасово вилученим під час проведення огляду, відповідно до вимог ст. 233 ч. 3, ст. 277 КК України, та є речовими доказами, проте до клопотання не долучено жодного документа, який підтверджує процесуальний статус майна та відповідність його критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст.167 КПК України (копії постанови про визнання речовими доказами тощо).

З долученої до клопотання копії протоколу огляду місця події, проведеного 28 липня 2023 року слідчим СВ ВП №1(м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, вбачається, що транспортний засіб, який є іншим володінням особи, було відчинено та оглянуто всередині.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, до вказаного клопотання не долучено копії клопотання про надання дозволу на огляд володіння особи або добровільної згоди особи на огляд та ухвали слідчого судді про надання дозволу на одноразове проникнення до володіння особи з метою проведенням у ньому огляду 28.07.2023 року, в звязку з чим слідчий суддя позбавлений можливості цінити вказаний протокол з точки зору його допустимості та дійти переконання щодо дотримання прав особи під час огляду її володіння та вилученні майна, а також щодо наявності законних підстав для накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, всупереч вимогам ч. 1 ст. 171 КПК України, подано особою, яка не має повноважень на звернення з таким клопотанням, а також зміст клопотання не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, вважаю, що клопотання дізнавача про накладення арешту слід повернути прокурору для доопрацювання вказаних недоліків.

Згідно з ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст132, 167, 168, 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання дізнавача СД ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, що тимчасово вилучено у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000200від 29.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-повернути прокурору-начальнику Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_4 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_5