Справа № 191/2274/20
Провадження № 1-в/206/100/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2023 Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, клопотання потерпілого ОСОБА_3 про повернення речових доказів по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000037 від 20.01.2020, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000037 від 20.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінальних правопорушень передбачених за ч. 3 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 357 КК України. 21.03.2023 Самарським районним судом м. Дніпропетровська на підставі угоди про визнання винуватості по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000037 від 20.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінальних правопорушень передбачених за ч. 3 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 357 КК України ухвалено вирок, який набрав законної сили 21.04.2023. 26.04.2023 на електрону адресу суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання потерпілого ОСОБА_3 про повернення його особистих речей, а саме закордонного паспорту та водійського посвідчення, виданих на його ім`я які були визнані речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню. У зв`язку із неявкою учасників справи відповідно ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом п. 14 ч. 1ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться питання про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду. Відповідно до ч.1ст. 539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів. Пунктом 19 частини першої статті 7, статтею 26 КПК України передбачено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати, окрім інших загальних засад кримінального провадження, засаді диспозитивності, яка полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу. Відповідно до ст. 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання потерпілого ОСОБА_3 про повернення йому його особистих речей, а саме закордонного паспорту та водійського посвідчення, виданих на його ім`я, не підлягає задоволенню, оскільки під час судового розгляду стороною обвинувачення до матеріалів вказаного кримінального провадження не було долучено постанову про визнання їх речовими доказами, що позбавляє можливості суд вирішити вказане клопотання. З урахуванням наведеного та тієї обставини, що матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про визнання речовими доказами, зазначених речей у клопотанні потерпілого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання останнього. На підставі викладеного, керуючись ст. 7,27, 98, 100, 539, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про повернення речових доказів по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000037 від 20.01.2020.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1