Справа № 354/965/22
Провадження № 11-кп/4808/422/23
Категорія ст. 125 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано - Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на вирок Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 13 червня 2023 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 125 ч.1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, громадянки Російської Федерації, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 , вважає вирок суду першої інстанції від 13.06.2023 року незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що суд при призначені покарання обвинуваченій врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, однак обвинувачена ОСОБА_8 не здійснила щирого каяття та під час виступу у судовому засіданні повідомила, що на протязі тривалого часу має неприязні відносини щодо потерпілого. Окрім цього, на розгляді Яремчанського міського суду перебувала відносно ОСОБА_8 справа про адміністративні правопорушення за ст. 173 КУпАП.

Вказує, що ОСОБА_8 систематично переслідує як потерпілого ОСОБА_10 так і його дружину ОСОБА_12 , які здійснюють підприємницьку діяльність на території продуктового ринку, що в м. Яремча.

З приводу цивільного позову зазначає, що суд не врахував постійних моральних переживань та стресового стану в зв`язку із протиправною поведінкою ОСОБА_8 .

Просить вирок Яремчанського міського суду від 13.06.2023 року в частині призначеного покарання скасувати, та призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді одного року виправних робіт. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , 100 000 гривень моральної шкоди.

Вироком суду ОСОБА_8 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 спричинила умисне легке тілесне ушкодження, при наступних обставинах.

24.08.2022 приблизно о 19 год. 30 хв. на території продуктового ринку, що в м.Яремче по вул.Галицькій, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, неподалік супермаркету ''Родинний'' між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, нанесла один удар дерев`яним ящиком по лівій руці та тулубу з лівої сторони ОСОБА_10 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_10 заподіяно наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканин лівої руки у вигляді синця та набряку, забій м`яких тканин поперекової ділянки у вигляді синця та набряку, що згідно з висновком судово-медичного експерта №142 від 26.08.2022 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Під час апеляційного розгляду:

- потерпілий ОСОБА_10 та його представник ОСОБА_11 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати та призначити обвинуваченій більш суворий вид покарання;

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 , заперечили з приводу поданої апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 , просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін;

- прокурор з приводу поданої апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 заперечила, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачена правильно зрозумів зміст обставин кримінального провадження, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважала недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому розслідуванні, і що в подальшому вона не матиме права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ст.349 ч.3 КПК України, а тому вирок суду у цій частині не переглядатиметься судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у спричинені легких тілесних ушкоджень та про кваліфікацію таких дій обвинуваченої за 125 ч.1КК України за обставин, викладених у вироку - є обґрунтованим.

Доводи потерпілого ОСОБА_10 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції призначено обвинуваченій занадто м`яке покарання, на думку колегії суддів є безпідставними та необґрунтованими.

Так, як призначаючи покарання обвинуваченій суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої суд першої інстанції не встановлено.

Також, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка одружена, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Окрім цього, санкція ст. 125 ч.1 КК України, передбачає покарання у виді

штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року. Проте, суд першої інстанції врахувавши особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують покарання застосував щодо ОСОБА_8 мінімальне покарання.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Крім цього, колегія суддів вважає, що посилання потерпілого ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди є необгрунтованими, оскільки наведені мотиви у вироку суду з приводу цивільного позову є переконливими та достатньо мотивованими.

Судом вирішено цивільний позов виходячи з вимог ст.127 п.2 КПК України згідно якого шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Окрім цього, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 23,1167 ЦК України.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з вироку (а.п. 69-70), задовольняючи частково цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 гривень, суд першої інстанції керувався засадами розумності, виваженості та справедливості, врахувавши майновий стан обвинуваченої ОСОБА_8 .

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено апеляційних підстав, передбачених ст. 409 КПК України для скасування вироку суду та постановлення нового, а тому подана апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_10 є необґрунтованою, а покарання судом першої інстанції призначене без порушень кримінального та кримінального процесуального закону.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 , слід залишити без задоволення, а вирок Яремчанського міського суду від 13 червня 2023 року без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Вирок Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 13 червня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4