ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2814/23 Справа № 186/566/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів, тобто до 14 вересня 2023 року з визначенням застави в 550 розмірі прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні декількох тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, та за який законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, а тому останній може здійснювати спроби переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, здійснювати незаконний вплив на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та, як наслідок, на підстави для застосування саме такого запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або альтернативний запобіжний захід у виді застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, з посиланням на практику ЄСПЛ, зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки зазначені обставини не підтверджуються жодними доказами, які наявні в матеріалах справи, а тому, оскільки ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце мешкання де характеризується позитивно, тримання його під вартою є недоцільним.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або постановити ухвалу, якою визначити заставу в 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативний запобіжний захід.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимог, захисник посилається на те, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено існування будь-якого з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на підтвердження їх існування не було долучено жодного доказу.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не надавав належної оцінки відомостям, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який є приватним підприємцем, має стабільний та легальний дохід, має цивільну дружину, яка вагітна третьою дитиною, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батьків, які є особами похилого віку та мають інвалідність, що у своїй сукупності спростовує твердження суду про можливість переховування обвинуваченого або вчиненню ним нових злочинів.

Також вважає необґрунтовано завищеним розмір застави, визначений обвинуваченому у якості альтернативного запобіжного заходу, оскільки судом належним чином не обґрунтовано її розмір, а також не зазначено навіть на теоретичну можливість, з підтвердженням відповідними доказами, сплатити заставу саме у такому розмірі.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_6 підтримав подані захисниками апеляційні скарги та з підстав, викладених у них, просив їх задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.

Інші учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги захисника, які є аналогічними його позиції під час вирішення цього питання судом першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисників про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області перебувають кримінальні провадження №0000592 від 03 травня 2022 року та №0000585 від 06 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України, розгляд його триває.

В судовому засіданні 17 липня 2023 року, в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п.1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, для запобігання яким продовження строку його тримання під вартою є доцільним з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних, корисливих кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна, а тому розуміючи можливе застосування такого тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не закінчено, не всі свідки сторони обвинувачення допитувались у судовому засіданні, що вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, можуть здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів на власну користь.

Також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є наявним та не зменшився, з огляду на те, що ОСОБА_8 хоча раніше і не судимий, однак обвинувачуються у вчиненні декількох злочинів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, метою яких було отримання прибутку, а тому, перебуваючи на волі, обвинувачений можуть продовжити вчинення цього злочину, чи вчинити новий, а тому такий ризик також є обґрунтованим.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має постійне місце мешкання та певні соціальні зв`язки, про які наголошують захисники в апеляційній скарзі.

В той же час, зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 злочину, однак не стали тими, стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційних скарг є неприйнятними.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину в період дії застави в іншому кримінальному провадженні, тобто даний запобіжний захід із розміром застави в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не став стримуючим фактором для припинення протиправної поведінки, а тому суд першої інстанції правильно вважав за необхідне визначити обвинуваченому заставу яка перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність рішення суду в цій частині апеляційні скарги захисників не містять.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисника залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 407, 409, 422-1 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4