Справа№ 953/7688/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові об`єднані матеріали кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001424 від 17 липня 2021 року та № 0000518 від 01 лютого 2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки, судимість у встановленому законом порядку не погашена та не знята, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2021 року приблизно о 12 годині 00 хвилин перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Астрономічна, 17, діючи умисно, повторно, згідно раптово виниклого прямого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, підійшов до присадибної ділянки поруч з будинком АДРЕСА_2 та викрав чавунну ванну радянського виробництва, що належить ОСОБА_8 , розміром 150 х 70 х 45 сантиметрів, вагою 110 кілограмів, вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 99 від 15.09.2021, складає 700 гривень 00 копійок. Після чого, ОСОБА_3 звернув викрадене майно на свою користь та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень 00 копійок.

Крім того, 29 січня 2023 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на кухні гуртожитку, яка розташована на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, діючі умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_9 № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, скоїв крадіжку мобільного телефону ТМ «DOOGEE-Х100», який належить потерпілій ОСОБА_7 вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №161М від 09.02.2023 833,33 гр. В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, звернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 833,33 грн.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно, за ч. 4 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за епізодом крадіжки ванни спочатку свою вину визнав частково, зазначив, що вона перебувала біля смітника, у подальшому визнав винуватість у повному обсязі у вчиненні інкримінованих йому злочинів та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу вчинення, обсягу викраденого, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення пояснив, що 01.08.2021 приблизно о 12 годині 00 хвилин перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Астрономічна, 17, побачив ванну, яку вирішив забрати, будівельне сміття, яке перебувало у ній, виклав поряд. Попросив знайомих допомогти її віднести на пункт приймання металобрухту, однак по дорозі до пункту прийняття металобрухту зустріли раніше не відомого чоловіка, який запропонував придбати ванну, на що обвинувачений погодився та продав її. Доступ до чавунної ванни був вільний перебувала вона на присадибній ділянці поруч з будинком АДРЕСА_2 .

29 січня 2023 року в вечері він перебував на кухні гуртожитку, яка розташована на другому поверсі за адресою: м. Харків, вул. Астрономічна, 15, розпивав алкогольні напої разом з потерпілою та іншими знайомими, був сильно випивший, непомітно для оточуючих викрав мобільний телефон ТМ «DOOGEE-Х100», який належить потерпілій ОСОБА_7 , після викрадення телефону пішов додому, коли прокинувся, йому телефонували на вказаний телефон та зазначили про необхідність його повернути, але він вранці пішов і продав даний телефон ОСОБА_10 за 300 грн., гроші витратив на власні потреби. Обвинувачений зазначив, що розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч. 4 ст. 185 КК України за обставин, які викладені в обвинувальному акті та встановлені під час судового розгляду, підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 29 січня 2023 року ввечері вона разом зі своїм чоловіком, обвинуваченим перебували на кухні гуртожитку, яка розташована на другому поверсі за адресою: м. Харків, вул. Астрономічна, 15, розпивали алкогольні напої, телефон вона залишила на столі у приміщенні кухні, коли виявила відсутність телефону, почала шукати. Ввечері цього ж дня її чоловік телефонував обвинуваченому з вимогою повернути телефон, на що ОСОБА_3 запитав, що йому буде взамін. Потім повідомили про подію до поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що 29 січня 2023 року ввечері він разом зі своєю дружиною, обвинуваченим перебували на кухні гуртожитку, яка розташована на другому поверсі за адресою: м. Харків, вул. Астрономічна, 15, розпивали алкогольні напої, дружина залишила телефон на столі у приміщенні кухні, коли виявила відсутність телефону, почала шукати. Ввечері цього ж дня він телефонував обвинуваченому, з вимогою повернути телефон, на що ОСОБА_3 запитав, що йому буде взамін. Потім повідомили про подію до поліції.

Аналізуючи показання потерпілої, свідка, які були допитані під час судового розгляду, суд розцінює їх показання як правдиві, оскільки вони стабільні, узгоджуються між собою, перед допитом особи попереджались про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиве показання. Крім того, свідчення потерпілої, свідка узгоджуються з іншими доказам, а саме: заявами про вчинення злочину, даними протоколу огляду місця події, протоколу слідчого експерименту, висновками експертиз, іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, які підтверджують винуватість ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироку, а саме:

-даними заяви про вчинення кримінального правопорушення, крадіжку мобільного телефону ТМ «DOOGEE-Х100», який належить потерпілій ОСОБА_7 від 31.01.2023 року;

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2023 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 на фотознімку за номером № 1 впізнала особу ОСОБА_3 , який 29 січня 2023 року ввечері перебував на кухні гуртожитку, яка розташована на другому поверсі за адресою: м. Харків, вул. Астрономічна, 15, та таємно викрав мобільний телефон ТМ «DOOGEE-Х100», який належить потерпілій ОСОБА_7 ;

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 на фотознімку за номером № 4 впізнав особу ОСОБА_3 , який 29 січня 2023 року ввечері перебував на кухні гуртожитку, яка розташована на другому поверсі за адресою: м. Харків, вул. Астрономічна, 15, та таємно викрав мобільний телефон ТМ «DOOGEE-Х100», який належить потерпілій ОСОБА_7 ;

-даними заяви свідка ОСОБА_10 від 07.02.2023 року, відповідно до якої він добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон ТМ «DOOGEE-Х100», який ним було придбано у ОСОБА_3 ;

-даними протоколу огляду від 07.02.2023 року відповідно до якого було оглянуто добровільно виданий ОСОБА_10 працівникам поліції мобільний телефон ТМ «DOOGEE-Х100», який ним було придбано у ОСОБА_3 з фото таблицею до нього;

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 на фотознімку за номером № 3 впізнав особу ОСОБА_3 , який продав йому мобільний телефон ТМ «DOOGEE-Х100»;

-даними постанови про визнання речовими доказами від 07.02.2023 року, відповідно до якого мобільний телефон ТМ «DOOGEE-Х100» визнано речовим доказом;

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 на фотознімку за номером № 3 впізнала особу ОСОБА_3 , який 29 січня 2023 року ввечері перебував на кухні гуртожитку, яка розташована на другому поверсі за адресою: м. Харків, вул. Астрономічна, 15, та таємно викрав мобільний телефон ТМ «DOOGEE-Х100», який належить потерпілій ОСОБА_7 ;

-даними протоколу пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 09.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 , на фотознімку за номером № 1 впізнала особу ОСОБА_3 , який 29 січня 2023 року ввечері перебував на кухні гуртожитку, яка розташована на другому поверсі за адресою: м. Харків, вул. Астрономічна, 15, та таємно викрав мобільний телефон ТМ «DOOGEE-Х100», який належить потерпілій ОСОБА_7 ;

-даними висновку товарознавчої експертизи № 161М від 09.02.2023 року, відповідно до якої вартість мобільного телефону ТМ «DOOGEE-Х100», становить 833 гривень 33 копійки;

-даними рапорту СОГ -2 ХРУП № 1 від 01.08.2020 року, відповідно до якого отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 23581 від 01.08.2021 року як: КРАДІЖКА. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 01.08.2021 о 14:37 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01 серпня 2021 року приблизно о 12 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено відсутність чавунної ванни, яка перебувала поряд з прибудовою, яка що належить ОСОБА_8 ;

-даними протоколу огляду місця події від 01.08.2021, відповідно до якого оглянуто місцевість за адресою АДРЕСА_2 , на земельній ділянці поряд з прибудовою перебуває будівельне сміття, з фото таблицею до нього;

-даними протоколу огляду місця події від 14.09.2021, відповідно до якого оглянуто гараж за адресою АДРЕСА_3 , в ході проведення якого у приміщенні гаражу виявлено чавунну ванну, під час проведення огляду місця події власник ОСОБА_14 не заперечував щодо огляду та пояснив, що придбав чавунну ванну у хлопця, який ніс її з допомогою знайомих на пункт прийому металобрухту, з фототаблицею до нього;

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.09.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 , на фотознімку за номером № 2 впізнав особу ОСОБА_3 , який 01 серпня 2021 року, продав йому чавунну ванну;

-даними висновку товарознавчої експертизи № 99 від 15.09.2021 року, відповідно до якої вартість чавунної ванни становить 700 гривень 33 копійки;

-даними протоколу пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 06.10.2021 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 на фотознімку за номером № 3 впізнав належну йому чавунну ванну;

-даними постанови про визнання речовими доказами від 14.09.2021 року, відповідно до якого чавунну ванну визнано речовим доказом.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Таким чином, вказані докази досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_3 злочинів.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності суд приходить до висновку, про достатність досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку для ухвалення по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 обвинувального вироку.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази в їхній сукупності, суд доходить висновку, що вина підсудного ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих злочинів повністю доведена.

Як особа ОСОБА_3 : працездатний, однак ніде не працює, має зі слів двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є судимим: вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до нетяжкого та тяжкого злочину, конкретні обставини за якими вчинені злочини, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.2 ст.185 та ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За ч.1, ч.4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

В даному випадку обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. ст. 185 КК України до постановлення вироку Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 року так і після кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. ст. 185 КК України .

Згідно правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеної у постанові від 08 лютого 2021 року по справі № 390/235/19 - якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків.

З урахуванням положень ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України, а також висновку ВС від 08.02.2021р., суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим, а остаточно визначити покарання за сукупності вироків, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 року до покарання призначеного за цим вироком.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Приписами ч. 2 ст. 124 КПК також установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне рахувати з 20.02.2023 р. коли ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний у виді тримання під вартою.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків, приєднати частково до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2021року і остаточно до відбуття призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років 1 (один) місяць.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 20 лютого 2023 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20 лютого 2023 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази по справі:

мобільний телефон ТМ DOOGEE-Х100, золотого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання власниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишити в її користуванні, скасувавши його арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2023 року;

-чавунну ванну, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_14 , повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1