Справа № 163/1173/23
Провадження № 1-кс/163/520/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

У клопотанні власник майна ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 24.05.2023 в кримінальному провадженні №0000163, з майна, яке було вилучене 21.05.2023 під час проведення огляду місця події, а саме: автомобіля марки «КАМАЗ» модель «5320» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «КАМАЗ» модель «5320».

Клопотання обґрунтоване тим, що арештоване майно було визнано речовим доказом в цьому провадженні, а метою накладення арешту слугувала необхідність його збереження, проведення експертиз Вважає, що потреба в подальшому застосуванні цього заходу із вказаних підстав відпала, оскільки всі експертизи із вилученим автомобілем проведені. З початку здійснення досудового розслідування минув тривалий період часу, який був достатнім для здійснення всіх необхідних слідчих дій з арештованим майном; підозра в цьому провадженні нікому не оголошена; подальше застосування цього заходу буде порушенням права володіти своїм майном.

На розгляд клопотання учасники не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду клопотання.

Разом з цим, слідчий ОСОБА_4 в канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти скасування арешту майна в частині права коритування.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст.286 КК України зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22.05.2023 року за №0000163, що підтверджено відповідним витягом.

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду від 24.05.2023 року накладено арешт в тому числі й на вилучений 21.05.2023 року під час огляду місця ДТП автомобіль марки «КАМАЗ» модель «5320» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та свідоцтво про його реєстрацію із забороною власнику (володільцю) володіти, користуватись та розпоряджатися ним.

Це майно визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, що підтверджується постановою слідчого від 22.05.2023 року.

Власником вантажного автомобіля марки «КАМАЗ» модель «5320» з р.н. « НОМЕР_1 » згідно свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_3 .

Підозра в цьому провадженні нікому не оголошена, досудове розслідування триває.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 173 КПК України, у питанні про арешт майна враховується:

1) правова підстава для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Під час розгляду клопотання встановлено, що була правова підстава для арешту мана - збереження речового доказу та проведення експертиз для здобуття доказів.

Досудове розслідування в цьому провадженні триває з 21.05.2023 року. Разом з тим, до цього часу підозри у вчиненні кримінального правопорушення нікому не оголошено.

Тривалий арешт порушує права власника, як підприємця через надмірне обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, оскільки вилучене авто використовувалось як маршрутний засіб регулярних перевезень за визначеним маршрутом.

Суд приходить висновку, що надмірна тривалість арешту на майно, за умови відсутності підозри жодній особі є невиправданим втручанням у право власника на мирне володіння своїм майном та обмеження його правомірної підприємницької діяльності, що не відповідає принципу розумності та співрозмірністі такого обмеження завданням кримінального провадження за обставин його розслідування.

Отже, за результатами розгляду клопотання встановлено, що під час накладення арешту на майно було обрано найбільш обтяжливий спосіб арешту, що на даний час не відповідає можливим ризикам в цьому провадженні.

Під час розгляду клопотання встановлено малу ймовірність ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України, у випадку передачі транспортного засобу його власнику.

При цьому очевидним є що ідентифікація особи власника в сукупності із встановленою ст.388 КК України відповідальністю за незаконні дії щодо арештованого майна достатньо гарантує його належне збереження.

У зв`язку з цим вбачаються підстави для висновку, що клопотання належним чином обґрунтоване і тому підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 174, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони власнику користуватися арештованим майном: автомобілем марки «КАМАЗ» модель «5320» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «КАМАЗ» модель «5320», що накладений в кримінальному провадженні №0000163 ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 24.05.2023 року.

Скасування арешту вказаного майна в частині заборони користування є підставою для його повернення власнику (володільцю).

Зобов`язати власника майна забезпечити збереження автомобіля в тому ж технічному стані в якому він був йому провернутий.

Роз`яснити власнику майна, що наслідком незаконних дії щодо арештованого майна є підставою для кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 388 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1