Провадження № 1-кп/947/285/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001133 від 18.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, працюючого керівником грантового офісу Агенція регіонального розцвітку Одеського регіону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125КК України, за наступних обставин.

Так, 17.04.2020 року приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_7 знаходячись на території «Причалу 136», розташованого за адресою по вулиці Дача Ковалевського в м. Одесі, діючи умисно, в ході виниклого конфлікту, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись на відстані 1,5 метрів від ОСОБА_8 тримаючи в правій руці газовий балончик червоного кольору, умисно застосував його, а саме випустивши газ в обличчя ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_8 намагався зупинити вказані дії, однак ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_8 , удари кулаками в область голови та потилиці в результаті чого своїми діями спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 , у вигляді садно тім`яно потилочної області, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового слідства за ч.1 ст.125 КК України за ознаками: умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження №0001133 від 18.04.2020 року та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності передбачених статтею 49 КК України.

Представник потерпілого ОСОБА_9 не заперечував щодо закриття кримінального провадження, просив задовольнити цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_7 на користь потерпілого.

Обвинуваченому ОСОБА_7 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання захисника та додатки до нього, суд прийшов до наступного.

Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, злочин передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку минуло два роки - за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Враховуючі, що ОСОБА_7 не ухилявся від кримінальної відповідальності, та не вчиняв будь-якого іншого злочину, зазначені твердження не спростовані учасниками судового провадження належними доказами, що дає суду підстави дійти висновку, що строки давності не переривалися.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, суд перевіривши законність заявленого клопотання захисника ОСОБА_10 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 , з огляду що кримінальний проступок у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вчинено 17.04.2020 року, отже, після вчинення зазначеного злочину до дати вирішення питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності минуло більш трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження №0001133 від 18.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підлягає закриттю.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В ході судового розгляду, потерпілий ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень та матеріальної шкоди у розмірі 15 000 гривень, заподіяної в наслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ від 31.03.1989 №3 «Про практик застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, а має бути залишений без розгляду. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Враховуючі зазначене, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_7 закрито з нереабілітуючих підстав, потерпілий має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.44, 49 КК України, ст.ст.128,284,250,369-372,395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за №0001133 від 18.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченою ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № №0001133 від 18.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, закрити.

Залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 15 000 гривень, моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1