08.06.2023 Справа № 756/6480/23

№ 756/6480/23
№ 1-кс/756/1238/23
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2023 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києваклопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001920, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

25 травня 2023 року старший слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Nissan» моделі «Juke», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_5 .

В обґрунтування старший слідчий вказує на те, що у провадженні слідчого відділу Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001920 від 25.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 24.05.2023, близько 18 год. 47 хв., за адресою: м. Київ, вул. Приозерна, 15-Б, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Nissan» моделі «Juke», р.н. НОМЕР_1 , здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебігала проїзну частину поза межами пішохідного переходу, з права на ліво відносно руху автомобіля. Внаслідок даної ДТП малолітній пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

24.05.2023 під час огляду місця події за адресою м. Київ, вул. Приозерна, 15-Б, працівниками поліції був оглянутий та вилучений автомобіль марки «Nissan», моделі «Juke», р.н. НОМЕР_1 , який був встановлений на майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

25.05.2023 року, автомобіль марки «Nissan», моделі «Juke», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, так як вказаний вище транспортний засіб зберіг на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень.

Старший слідчий зазначає, що на даний час необхідно накласти арешт на речовий доказ, а саме на автомобіль марки «Nissan», моделі «Juke», р.н. НОМЕР_1 у вигляді заборони розпорядження будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном, з метою недопущення проведення з ним ремонтно-відновлювальних робіт та відчуження, та необхідністю в подальшому у проведенні ряду експертиз з вказаним вище транспортним засобом у його незмінному стані після дорожньо-транспортної пригоди, у т.ч. експертизи технічного стану транспортного засобу, а також транспортно-трасологічної експертизи.

Прокурор та старший слідчий в судове засідання не з`явились, при цьому подали до суду заяви у якій просять проводити розгляд справи без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Ураховуючи вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за наявними в ньому матеріалами.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя встановив наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови старшого Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 25 травня 2023 року автомобіль марки «Nissan» моделі «Juke», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_5 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001920 від 25.05.2023.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

З урахуванням того, що старшим слідчим своїм клопотанням, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що автомобіль марки «Nissan» моделі «Juke», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_5 є речовими доказами у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що старший слідчий, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт зазначеного майна.

Разом з тим, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, про накладення арешту на автомобіль марки автомобіль марки «Nissan» моделі «Juke», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_5 , лише в частині заборони відчуження, розпорядження та проведення з ним ремонтно-відновлювальних робіт.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001920 від, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити.

Накласти арешт: на автомобіль марки, «Nissan», моделі «Juke», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_5 , шляхом заборони розпорядження (відчуження) та проведення з ним ремонтно-відновлювальних робіт.

Органу досудового розслідування врахувати, що накладення арешту лише в частині заборони розпорядження (відчуження), передбачає повернення власнику майна, задля забезпечення реалізації останньому права визначеного ст. 41 Конституції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1