Справа № 362/2096/23
Провадження № 1-кп/362/488/23
ВИРОК

Іменем України

06.07.2023

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до 04 січня 2023 року за № 0000014, щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, українець, громадянин України, має середню освіту, розлучений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у силу статті 89 КК України раніше не судимий

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України.

У судовому розгляді взяли участь:

прокурор ОСОБА_4 ;

потерпіла ОСОБА_5 ;

обвинувачений ОСОБА_3 .

Суд установив:

Відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2011 року ОСОБА_3 зобов?язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 , на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня передачі заяви до суду, а саме з 30 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Знаючи про необхідність сплачувати аліменти, ОСОБА_3 у період з 09 листопада 2018 року по 01 квітня 2023 року умисно, маючи реальну можливість сплачувати аліменти, злісно ухилявся від сплати аліментів на дитину, ніде не працевлаштувався, на облік у центр занятості не став, ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, жодного разу не сплатив коштів, і таким чином допустив заборгованість по аліментах у розмірі, що сукупно складає суму витрат за понад шість місяців відповідних платежів, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний), розвиток.

У результаті вищезазначеного з 09 листопада 2018 року по 01 квітня 2023 року ОСОБА_3 допустив заборгованість зі сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання доньки ОСОБА_7 (аліментів), яка складає 63 460,50 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та надав показання, відповідно до яких йому достеменно відомо про вищезгадане рішення суду, він був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, але з 2011 року не вставав на облік у центр занятості, офіційно не працевлаштовувався, аліменти сплачував частково. Наразі працює водієм таксі із середнім доходом 3000,00 гривень у тиждень, але аліменти не сплачує, перебуваючи в очікуванні рішення суду за наслідками такої несплати. Вказав, що жалкує про скоєне, має намір погасити заборгованість зі сплати аліментів, просив не карати його суворо та надати можливість заробляти гроші.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні надала пояснення, відповідно до яких ОСОБА_3 протягом 12 років жодним чином не допомагає ні їй, ні дитині, просила покарати його суворо.

Враховуючи те, що обвинувачений й інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 1 статті 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, беручи до уваги приписи статті 65 КК України, виходить із того, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КК, є кримінальним проступком.

Обвинувачений розлучений, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, 09 жовтня 2018 року притягувався вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 164 КК України, тобто за аналогічне правопорушення, до покарання у виді 120 громадських робіт, але в силу статті 89 КК України раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Отже, враховуючи особу обвинуваченого, позицію учасників судового провадження, зокрема потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання, суд уважає за необхідне призначити йому покарання за частиною 1 статті 164 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

При цьому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, його наслідки, особу винного й інші обставини справи, зважаючи на більш суспільно-корисне створення умов для надання обвинуваченому можливості сплачувати встановлені рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), суд вважає за можливе, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 100, 124, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України.

2. Призначити йому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

3. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

4. Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

5. На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

5.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

5.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

5.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

5.4. працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

5.5. виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

6. Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до частини 2 статті 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та присутнім учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1