Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/9099/23
Провадження №1-кп/523/1301/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

02.06.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за №0000019 від 13.01.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Р. Молдови, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за встановлених органами дізнання наступних обставин.

В невстановлені органами дізнання день, час та місці, ОСОБА_4 в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995р., який забороняє на території України діяльність пов`язану з наркотичними засобами, які внесені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», не маючи спеціального дозволу, незаконно придбав шляхом знахідки особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка знаходилась в полімерному «zip-пакеті». Далі, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що в полімерному пакеті, знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, достовірно знаючи її властивості, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поклав цей пакет із психотропною речовиною до кишені жилетки, тим самим, став незаконно зберігати її при собі, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.

13.01.2023р., приблизно о 12год. 08хв., ОСОБА_4 по вул. 10-Лінія, біля будинку №1 в м. Одесі, був зупинений працівникам поліції з метою перевірки документів, на підставі постанови КМУ «Про затвердження порядку перевірки документів осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» №1456 від 29.12.2021, ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №398-VIII від 12 травня 2015 року та ст.ст.32,34,35 Закону України «Про Національну поліцію», під час чого, він повідомив останнім, що незаконно зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у зв`язку із чим, на місце події було викликано слідчо-оперативну групу відділу поліції.

В той же день, в період часу з 13:52 годин по 13:56 годин, співробітниками поліції було проведено огляд місця події, в ході якого, в присутності понятих, ОСОБА_4 видав співробітникам поліції полімерний пакет з кристалічною речовиною масою 0,533г., яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, кількісний вміст PVP становить 0,396г.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №0000019, вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України.

За вимогами частини 2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом дізнання (досудового розслідування) обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно заяви ОСОБА_4 від 23.05.2023р., останній в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а також згідний із встановленими дізнанням (досудовим розслідуванням) обставинами та розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Арзяєву роз`яснено зміст встановлених у результаті дізнання обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені дізнанням обставини.

ОСОБА_4 згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_4 , його згоду із встановленими в результаті дізнання обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник - адвокат ОСОБА_5 .

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.309 КК України незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 є особою раніше не судимою, вперше скоїв кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, маючий постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працюючий.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою, вперше скоїв кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, маючого постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працюючого, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в його ізоляції від суспільства із призначенням покарання у виді арешту.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді арешту, передбаченого санкцією ч.1 ст.309 КК України повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 373-374, 382 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_3 обрати у вигляді особистого зобов`язання, після чого, змінити на тримання під вартою. Після набрання вироком законної сили, конвоювати ОСОБА_3 для подальшого направлення в місця відбування покарання. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати із моменту взяття його під варту.

Виконання вироку в цій частині покласти на СД ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 2868грн. за проведення експертного дослідження - стягнути із ОСОБА_4 в повному обсязі, на користь держави.

Речові докази: психотропну речовину - знищити.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1