Справа № 565/1157/23
Провадження № 1-кс/565/230/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м.Вараш

Слідчий суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання захисту прав ОСОБА_4 ,

представника особи, щодо якої вирішується

питання захисту прав ОСОБА_5 ,

представників державного органу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області заяву адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 в порядку виконання загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини,

в с т а н о в и в:

Адвокатом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 до суду подано заяву в порядку ст.206 КПК України щодо захисту прав людини. Зі змісту заяви вбачається, що з першої половини дня 18 липня 2023 року ОСОБА_4 безпідставно обмежений у свободі пересування уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 за відсутності будь-яких правових підстав, утримується під конвоєм у приміщеннях, що перебувають у віданні вказаного органу. У заяві адвокат ОСОБА_5 вимагав вжити заходів до негайного доставлення ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи, а також звільнити його від утримання у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді від 19.07.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язано негайно доставити ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи, а також надати належним чином завірену копію судового рішення, яке набрало законної сили, яким передбачено обмеження особистої свободи ОСОБА_4 , або належним чином завірені копії інших документів, що надають правові підстави для позбавлення його свободи.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 вимоги заяви останнього підтримали в повному обсязі. ОСОБА_4 пояснив, що 18.07.2023 він перебував у лісі та був доставлений працівниками Володимирецького ВП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області до органу поліції. Згодом до поліції прийшли працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 , які наказали йому слідувати за ними до їх підрозділу, під конвоєм туди привели, почали залякувати та під конвоєм відправили проходити медичну комісію. При цьому йому відмовили у клопотанні повідомити родичів про те, де він знаходиться, а також поспілкуватись з адвокатом. Під конвоєм його привезли до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де продовжили оформлювати документи щодо його відправки до Збройних Сил України. Після цього його доправили до пункту базування роти охорони, де йому була виділена кімната для ночівлі, зачитали йому наказ про те, що його будуть тут тримати під конвоєм. Увесь час дотепер він перебуває у підрозділах та приміщеннях ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово, додому його не відпускають, на території пункту попереднього збору військовослужбовців, де він перебуває, багато військових зі зброєю, які попереджали його про неможливість залишити територію пункту. Про те, що його слід доставити до суду, він дізнався від т.в.о.керівника вказаної установи. Біля нього постійно перебував військовослужбовець з автоматом, який обмежував його рух у випадках, коли він хотів покинути заклад.

Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 вимоги заяви ОСОБА_5 не визнав та пояснив, що під конвоєм ніхто ОСОБА_4 не тримає, свободи він позбавлений не був, ніким його пересування не обмежувалось та не обмежується. Щодо ОСОБА_4 проводиться встановлена законодавством процедура призову під час мобілізації, в органі поліції йому було вручено повістку про явку до Володимирецького підрозділу установи, по якій ОСОБА_4 добровільно з`явився та був направлений на проходження медичної комісії. По її завершенню ОСОБА_4 також ніхто не затримував, він мав можливість за власним бажанням піти до адвоката та спілкуватись з ним, після чого самостійно з`явився до Володимирецького підрозділу, звідки транспортом був доправлений до м.Вараш Рівненської області для продовження процедури оформлення. Після завершення оформлення документів, що мало місце приблизно о 19:00 год. 18.07.2023, у зв`язку з тим, що транспортування мобілізованих військовозобов`язаних було заплановане на 04:00 год. 19.07.2023, враховуючи вимоги комендантського часу, а також віддаленість місцезнаходження місця транспортування від місця проживання ОСОБА_4 , останньому було запропоновано залишитись у пункті попереднього збору військовослужбовців в м.Вараш Рівненської області, де йому було надано окрему кімнату та забезпечено гарячим харчуванням. Транспортування мобілізованих о 04:00 год. 19.07.2023 не відбулось через повітряну небезпеку, у зв`язку з чим ОСОБА_4 залишився у пункті попереднього збору військовослужбовців в м.Вараш Рівненської області. При цьому свободу пересування ОСОБА_4 ніхто не обмежував, йому було роз`яснено, що він може поїхати додому та з`явитись за повісткою до пункту у день та час наступного транспортування. ОСОБА_6 підтвердив, що пункт попереднього збору військовослужбовців перебуває під охороною відповідної роти охорони, які озброєні та виконують накази керівництва, при цьому керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановленому законодавством порядку вживаються заходи до попередження вживання мобілізованими алкоголю та додержання ними військової дисципліни, і вказані заходи ОСОБА_4 міг помилково сприйняти за обмеження його свободи пересування. ОСОБА_6 пояснив також, що на даний час процедура оформлення документів щодо доправлення ОСОБА_4 до Академії сухопутних військ ЗСУ завершена, і до часу наступного транспортування мобілізованих він має право вільно пересуватись, його ніхто не тримає, натомість у пункті попереднього збору створено комфортні умови для перебування там військовослужбовців з різних населених пунктів району до часу транспортування.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними документи, суд встановив та врахував наступне.

Наказом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 139 від 18.07.2023, 18 липня 2023 року на військову службу по мобілізації до Національної академії сухопутних військ призвано ОСОБА_4 . Пунктом 3 вказаного наказу постановлено розмістити військовозобов`язаних, у тому числі ОСОБА_4 , на пункті попереднього збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , для відправлення команди.

При цьому, будь-яких судових рішень, що набрали законної сили, про затримання ОСОБА_4 , чи таких, які б уповноважували будь-яких осіб обмежувати його свободу, суду не надано. На положення будь-якого закону, який би надавав уповноваженим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 право на вчинення таких дій, його представники в суді не посилались, стверджуючи, що свободу ОСОБА_4 ніхто не обмежував.

Проте, з наданих суду представником ОСОБА_4 аудіозаписів та встановлених з пояснень ОСОБА_4 обставин вбачається, що протягом часу з 18 липня 2023 року і до моменту судового розгляду заяви адвоката ОСОБА_5 , перебування ОСОБА_4 під наглядом та контролем уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території та у приміщеннях вказаної установи, обмежувало здатність ОСОБА_4 діяти чи утримуватись від дії у відповідності із своїми бажаннями, інтересами, потребами, цілями, не забезпечувало ОСОБА_4 свободу вибору як альтернативності поведінки, і він не був здатний у повній мірі самостійно визначати та реалізовувати власне пересування у просторі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини означає фізичну свободу особи, а поняття свободи особистості має тлумачитись як відсутність будь-якого незаконного утримання.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 Європейський суд з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя». Водночас подібні обмеження щодо цивільних осіб є неприйнятними.

Як встановлено у п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.

З огляду на вищезазначену норму, слідчий суддя дійшов висновку, що станом на 18.07.2023 для ОСОБА_4 військова служба не розпочалась, а тому у розумінні вищезазначеного рішення ЄСПЛ він мав статус цивільної особи, отже, зазнав втручання у права та основоположні свободи, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Відповідно до ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Разом з тим, на момент розгляду справи, як встановлено судом з пояснень учасників процесу, порушення прав ОСОБА_4 на свободу та особисту недоторканність припинилось, він має можливість вільного пересування та не перебуває під наглядом та контролем уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 206 КПК України не регламентовано, яке саме процесуальне рішення підлягає винесенню слідчим суддею у такому випадку.

Вирішуючи вищезазначене питання, слідчий суддя виходить з положень ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.12 КПК України, кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Статтею 305 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені п.п.1, 2, 5, 6 ч.1 ст.303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою. Прокурор може самостійно скасувати рішення, що передбачене п.п.3, 10 ч.1 ст.303 КПК України, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Слідчий суддя вважає, що передбачені вказаною нормою наслідки самостійного припинення суб`єктом дій чи бездіяльності, які оскаржуються, у виді закриття провадження за скаргою, є релевантними для застосування до правовідносин, що виникли між ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому доходить висновку, що такі наслідки, за встановлених обставин, можуть бути застосовані до заяви адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , поданої в порядку ст.206 КПК України, за аналогією.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вбачає правові підстави для закриття провадження за заявою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст.206 КПК України, у зв`язку з самостійним усуненням уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 дій та бездіяльності, які стали предметом оскарження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.9, 12, 206, 305, 309 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Провадження за заявою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 в порядку виконання загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, по факту позбавлення ОСОБА_4 уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, - закрити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 24 липня 2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1