Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2206/19
Провадження № 1-кп/935/33/23
У Х В А Л А

Іменем України

08 травня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.27, п.12,13 ч.2 ст.115 КК України ,-

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене раніше кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 14.03.2023 обвинуваченим продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, включно по 12.05.2023.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в яких зазначив про продовження існування ризиків ухилення обвинувачених від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи їх особи. Клопотання долучені до матеріалів судового провадження, оголошені у судовому засіданні та вручені обвинуваченим завчасно.

Обвинувачений ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначають про недоведеність прокурором ризиків, з відповідним посиланням на докази, якими прокурор їх обґрунтовує, просять у задоволенні клопотання відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_11 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, яке вважають необґрунтованим, просять відмовити у задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_13 заперечили проти клопотання прокурора, вважають, що підстави для застосування тримання під вартою відсутні.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до ч.2,3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку , передбаченому гл.18 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч.3, 4, 5 ст.199 КПК України слідує, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначений у ст.178 цього кодексу.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирався обвинуваченим ще під час досудового розслідування, надалі неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.03.2023, яка набрала законної сили.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, міра покарання за найтяжчий з яких, у разі визнання їх винуватими, передбачає до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, міра покарання за який, у разі визнання його винуватим, передбачає до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення за п.12 ч.2 ст.115 КК України, що інкримінується обвинуваченим, вчинене проти життя людини, яке відповідно до ст.3 Конституції України визнається найвищою соціальною цінністю.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обвинувачений ОСОБА_7 не працює, неодружений, утриманців не має, на території України не має родинних та інших міцних соціальних зв`язків. У разі обрання іншого альтернативного запобіжного заходу існують ризики переховування останнього від суду, у тому числі залишення території України.

Обвинувачений ОСОБА_9 не працює, постійного джерела доходу не має, неодружений, утриманців не має, на території України не має родинних та інших міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення на території України умисного тяжкого злочину проти власності ч.2 ст.186 КК України, за що реально відбував покарання, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, не пов`язаних з даним кримінальним провадженням, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, у межах якого перебував у розшуку - обвинувальний акт перебуває у провадженні Богунського районного суду м.Житомира.

Обвинувачений ОСОБА_8 не працює, постійного джерела доходів не має, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимий, разом з тим, намагався втекти від поліції під час затримання, згідно характеристики за місцем попереднього ув`язнення - двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, має одне заохочення.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 являються громадянами іншої держави - Азербайджану, перебувають на території України без законних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання в АР Крим (територія непідконтрольна державі Україна).

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими, не є ризиком, передбаченим ст.177 КПК України, однак, є суттєвим елементом при оцінюванні ймовірності переховування або повторного вчинення злочинів, що відповідає нормам національного законодавства, зокрема п.2 ч.1 ст.178 КПК України.

Тому, у разі обрання обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу існує висока ймовірність переховування останніх від суду, у першу чергу, можливість залишення ними території України.

При цьому, є важливим, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ ( із неодноразовими змінами внесеними відповідними Указами Президента України, останній раз - Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20.05.2023, строком на 90 днів.

Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою агресією РФ проти України, в обвинувачених збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку останніх.

Крім того, судовий розгляд продовжується: обвинувачені показання не надавали, свідки судом не допитані, а тому ризик впливу на них існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від учасників провадження та дослідження їх судом, що відповідає нормам ч.5 ст.95 КПК України. При цьому, незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинувачених, як на осіб, що вчинили злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про можливість та доцільність змінення обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, оскільки ризики, на які вказує прокурор, а саме : висока ймовірність переховування від суду, незаконний вплив на учасників кримінального провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшились та продовжують існувати. Наявність будь-яких застережень, які б унеможливили перебування обвинувачених під вартою, суду не надано та стороною захисту не доведено.

Разом з тим, суд не робить передчасних висновків щодо вини обвинувачених, однак, вважає, що пред`явлене обвинувачення останнім обґрунтовано зібраними доказами, які підлягатимуть оцінці під час судового розгляду. Питання встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості обвинувачених суд буде вирішувати у нарадчій кімнаті згідно вимог ст.368 КПК України.

Керуючись ст.331 КПК України суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 06.07.2023 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 06.07.2023 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 06.07.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3