12.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/4915/23
1-кп/205/742/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000479 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Воровського Близнюківського району, Харківської області, громадянин України, неодружений, має середньо - спеціальну освіту, малолітніх та/або неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

-вироком Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 05.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі строком, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2023 року приблизно о 12 годині 57 хвилині ОСОБА_3 , будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», знаходився у приміщенні магазину «Єва - 43» TOB «РУШ» який розташований по вулиці Метробудівська 15, що у місті Дніпро, де в нього виник кримінально-противоправний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить магазину ТОВ «РУШ», а саме туалетної води унісекс Police То Be Green.

Так, ОСОБА_3 реалізуючи вищевказаний кримінально - противоправний умисел, 05.04.2023 приблизно о 12 годині 59 хвилині (більш точного часу не встановлено), перебуваючи в приміщенні магазину «Єва - 43» переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, в умовах воєнного стану, взяв з полиці магазину туалетну воду унісекс Police То Be Green, та утримуючи її при собі покинув приміщення магазину «Єва - 43» TOB РУШ. В подальшому, ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши TOB «РУШ» майнову шкоду на суму 940,00 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, заявив про розкаяння та осуд своїх дій, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та просив суд, при судовому розгляді застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті, обмежуючись лише його допитом та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим ОСОБА_3 .

Представник потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву в якій просив здійснювати судовий розгляд кримінального провадження без його участі, зазначивши, що цивільного позову не подавав, претензій майнового та немайнового характеру до ОСОБА_3 не має.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що точної дати він не пам`ятає, але приблизно 5 квітня 2023 року він прийшов до магазину «Єва-43», що розташований біля станції метро «Комунарівська» в м. Дніпро навпроти магазину «Варус». У торговельному залі вказаного магазину він взяв з вітрини парфуми з назвою «Police», вартістю приблизно 1000 грн., вийняв їх з коробки, оскільки розумів, що на коробці міститься сигнальний жучок, а пляшку з парфумами поклав до себе у кишені, після чого, розуміючи, що його ніхто не бачив, він вийшов з магазину. В подальшому, викрадені парфуми він продав на ринку невідомій особі, а гроші витратив на власні протреби.

Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своє винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим, всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованих стороною обвинувачення кримінальних правопорушень, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_3 , виключивши із пред`явленого йому обвинувачення кваліфікуючу ознаку - вчинення кримінального правопорушення повторно, оскільки це покращує становище обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання свої вини та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, данні про особу обвинуваченого, який на момент вчинення кримінального правопорушення судимості не мав, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується задовільно, неодружений, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень, звільнивши обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, суд враховує, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, заявив про осуд своїх дій та усвідомлення своєї протиправної поведінки, що призвело до позитивних зрушень у його свідомості, що, у свою чергу, вказує на ініціацію внутрішньо-психічних процесів направлених на виправлення обвинуваченого. Крім того, суд вважає, що перебування ОСОБА_3 під вартою в порядку застосування до нього запобіжного заходу, також певним чином вплинуло на свідомість обвинуваченого в частині позитивних зрушень у його свідомості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відбування ОСОБА_3 реального покарання у вигляді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства буде меншим чином сприяти його виправленню ніж звільнення його від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, пов`язаних із працевлаштуванням та виконанням апробаційних програм та буде краще сприяти його соціалізації та відновленню у громадянському суспільстві.

Разом з цим, суд враховує, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 5 травня 2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком у два роки.

Вирішуючи питання про застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України та визначення ОСОБА_3 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд виходить з наступних правих позицій та доктринальних засад кримінального права України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу на роз`яснення, які містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі

вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього. Натомість, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Окрім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладені у Постановах Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 08.02.2021 року у справі № 390/235/19 та Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 29.09.2022 року у справі № 748/2075/19, відповідно якої якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька - після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються.

Також судом враховується правова позиція Верховного суду, сформульована у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 року у справі № 760/26543/17 згідно якої якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням, а також з огляду на те, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 було вчинено до постановлення попереднього вироку, суд приходить до висновку, що при засудженні останнього за цим вироком за ч. 4 ст. 185 КК України має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, оскільки обидва кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_3 кваліфікуються за однією частиною статті КК України (ч. 4 ст. 185 КК України), які не мають самостійних санкцій, у зв`язку з чим суд не вбачає можливим застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України та визначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2023 року та цим вироком відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2023 року відносно ОСОБА_3 підлягає самостійному виконанню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні була проведена судова товарознавча експертизи № 1716 від 14.04.2023 року, витрати на яку документально підтверджені на загальну суму 200 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речовий доказ, яким визнано DVD-R диск з відеозаписом від 05.04.2023 року з магазину «ЄВА-43» ТОВ «РУШ» - підлягає збереженню у матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк у три роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язки працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 5 травня 2023 року відносно ОСОБА_3 виконувати самостійно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_3 , скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 200 (двісті) гривень витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № 1716 від 14.04.2023 року.

Речовий доказ, яким визнано DVD-R диск з відеозаписом від 05.04.2023 року з магазину «ЄВА-43» ТОВ «РУШ» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1