Провадження № 1-кп/522/1246/23
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2023 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, командира 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , молодшого лейтенанта, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконфіренції) ,
обвинуваченого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції), -
ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2022 за № 5, військовослужбовця військової служби за мобілізацією молодшого лейтенанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України №2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в України.
Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Проходячи військову службу у зазначеній посаді, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 58, 59 Статуту, молодший лейтенант ОСОБА_3 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників), подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст.ст. 58, 59, 119, 120 Статуту, командир 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_3 особисто відповідає перед державою за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу довіреного йому підрозділу, за бойову готовність взводу та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, а також зобов`язаний встановлювати у підрозділі такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); знати тактику дій взводу в різних видах бою, управляти взводом (групою, баштою) під час виконання бойових завдань; постійно вдосконалювати свої фахові й методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку.
Командир взводу підпорядковується командирові роти і є прямим начальником усього особового складу взводу.
Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Відповідно до ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
У відповідності до ст. 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Разом з цим, молодший лейтенант ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, порядок віддання та виконання наказів та відповідальність за невиконання наказів начальника, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
Так, 28.08.2022 у відповідності до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №1471 від 28.08.2022, особовий склад 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 переданий в оперативне підпорядкування у якості приданих сил до 212-го стрілецького батальйону (військова частина НОМЕР_3 ).
Майор ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_3 та капітан ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , являються начальниками за посадою та військовим званням для молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , перебуваючого на посаді командира 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Надалі, 28.08.2022 року, близько 21 години 00 хвилин, у приміщенні командно-спостережного пункту військової частини НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_2 командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_7 усьому особовому складу НОМЕР_1 у тому числі командиру 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти вказаної частини молодшому лейтенанту ОСОБА_3 доведено наказ начальника, а саме бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 № 1456 від 27.08.2022 щодо зайняття визначеного в бойовому розпорядженні рубежу перехрестя дороги та лісосмуги, а також заміни підрозділів військової частини НОМЕР_3 на даному рубежі та надано усний наказ виконати вказане бойове розпорядження, при цьому, показавши на карті точний район зосередження, маршруту та руху особового складу.
В подальшому, командиром 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_8 , на виконання наказу начальника - бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 27.08.2022 за № 1456 та усного наказу командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_7 , молодшому лейтенанту ОСОБА_10 віддано усний наказ висунутись із населеного пункту АДРЕСА_2 в район визначеного рубежу перехрестя дороги та лісосмуги згідно бойового розпорядження № 1456 від 27.08.2022, а також подальшої заміни підрозділів військової частини НОМЕР_3 на даному рубежі.
Отримавши вказані накази, в цей же час та місці, молодший лейтенант ОСОБА_3 , діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, з мотивів боягузтва та легкодухості, відкрито відмовився виконати накази начальника, а саме: усний наказ командира військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_11 , командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 та бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 №1456 від 27.08.2022 щодо зайняття визначеного рубежу перехрестя дороги та лісосмуги, а також заміни підрозділів військової частини НОМЕР_3 на даному рубежі, про що відкрито заявив своєму безпосередньому начальнику капітану ОСОБА_8 та майору ОСОБА_11 , та як наслідок не виконав вказані накази, хоча об`єктивно повинен був і міг їх виконати.
При цьому, внаслідок відмови виконати накази начальника та бойове розпорядження, та їх невиконання, особовий склад 2 стрілецького взводу виконував бойові завдання з відсічі збройної агресії РФ без участі командира взводу, тобто молодшого лейтенанта ОСОБА_3 .
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України визнав повністю, у вчиненому розкаявся і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи наданих органами досудового слідства доказів щодо цих обставин.
За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 402 КК України, за ознаками: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні малолітньої дитини, те що, ОСОБА_3 раніше не засуджений, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, приймав безпосередню участь у відсічі збройної агресій рф проти України та в подальшому бажає проходити військову службу та захищати суверенітет територіальну цілісність України.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
На підставі викладеного, при наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні малолітньої дитини, те що, ОСОБА_3 раніше не засуджений, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, приймав безпосередню участь у відсічі збройної агресій рф проти України та в подальшому бажає проходити військову службу та захищати суверенітет територіальну цілісність України, з урахуванням особи обвинуваченого, та критичним відношенням винного до вчиненого, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, призначивши основне покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч.4 ст.402 КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців, відповідно до положень ч. 2 ст. 58 КК України з відрахуванням із суми грошового забезпечення в доход держави, відповідно до яке на переконання суду, в даному конкретному випадку буде достатнім, справедливим і не буде становити «особистий надмірний тягар для особи».
За переконанням суду, саме таке покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням із суми грошового забезпечення в доход держави, нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч.4 ст.402 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого ОСОБА_3 , які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69, 58 КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки із відрахуванням із суми грошового забезпечення в доход держави у розмірі 10 (десяти) відсотків.
Заставу в сумі 111645,00 гривень (сто одинадцять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень, які були сплачені відповідно до ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.09.2022 рок за підозрюваного ОСОБА_3 , 17 січня 1982 повернути застовадавцю ОСОБА_12 .
На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1

13.09.23