Провадження № 1-кп/761/2733/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

при секретарі ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Києві, із застосуванням відеоконференцзв`язку за допомогою програми EasyCon кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001552 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпрорудне, Васильківського району, Запорізької області, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Білоусівка, Драбівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Гагра, Грузія, грузинка, громадянка Грузії, непрацююча, без місця реєстрації на території України, з середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

З березня 2023 року на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0001552 від 20.07.2022 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 190 КК України.

24.03.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва обвинувальний акт з реєстром матеріалів у вищевказаному кримінальному провадженні було призначено до підготовчого судового засідання.

16.05.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва вищевказаний обвинувальний акт було призначено до судового засідання.

У судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також клопотання про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Свої клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а до ОСОБА_3 домашнього арешту, згідно ч. 1 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим вважав, що є достатні підстави для продовження застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні думку прокурора підтримав, клопотання прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні просила суд відмовити у клопотанні прокурора та застосувати до неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні у вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених поклався на розсуд суду, щодо клопотання відносно ОСОБА_3 просив суд відмовити, оскільки остання виконувала обов`язки покладенні на неї під час застосування відносно неї особистого зобов`язання, а тому ризики вказані прокурором повністю відсутні.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання прокурора просили залишити без задоволення, між тим просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши клопотання та думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, в клопотанні прокурора щодо ОСОБА_3 вказано, що обвинувачена може переховуватися від суду, про що свідчить той факт, що остання не являється громадянкою України, а тому враховуючи, тяжкість інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, тобто існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, прокурор в своєму клопотанні вказує, що з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачена може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, оскільки вони ще не допитані судом, однак вказаний ризик прокурором не доведений, оскільки досудове розслідування по даному кримінальному провадженню завершено, отже в матеріалах справи наявні протоколи допитів свідків, які вже надали свої покази.

Крім того, зазначений прокурором ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, також не був доведений в судовому засіданні, сам лише факт наявності в обвинуваченого великого кола родичів та знайомих, не може слугувати безумовною підставою для визначення наявності такого ризику.

Таким чином, суд вважає, що прокурором не доведено, з урахуванням особи обвинуваченої, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання доведеному ризику передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто не доведені обставини, передбачені ст. 194 КПК України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 16 травня 2023 року до обвинуваченої було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням на останню обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строк дії яких в подальшому був продовженим та завершився 16.07.2023 року, тобто на даний час до обвинуваченої ОСОБА_3 вже застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, з урахуванням наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, особи обвинуваченою, яка офіційно працевлаштована, має постійне місце проживання, суд вважає, необхідним залишити без змін застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на останнього відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а на протязі судового розгляду продовжено строком до 10.06.2023 року, включно, обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а на протязі судового розгляду продовжено строком до 11.06.2023 року. Надалі, обвинувачений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою подовжено строком до 28.07.2023 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи вище викладене суд, прийшов до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід залишити незмінним, оскільки у відповідності до вимог п.п. 4, 5 ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду справи судом не відпали.

Так, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Судом також враховано й особи обвинувачених, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , які раніше хоч і не судимі, однак у разі доведення вини у даному кримінальному провадженні, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна. Між тим ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , не працевлаштовані, достатніх стримуючих соціальних зв`язків не мають, а тому усвідомлюючи можливість призначення вказаного покарання, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, обвинувачені можуть переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих, що не були допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені перебуваючи на волі можуть переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за скоєне, незаконно впливати на покази свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд критично ставиться до доводів сторони захисту з приводу того, що обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_11 може бути застосований більш м`який запобіжний захід. Так, на теперішній час розпочата стадія судового розгляду, крім того, не допитано свідків, потерпілих по даному провадженню, а тому суд приходить до висновку, що ризики передбачені ст. 177 КПК України наявні і на теперішній час.

Крім того, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання стосовно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною захисту не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених в ході судового розгляду, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченим під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне продовжити до обвинувачених строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_11 обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_11 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор»

Окрім іншого суд вважає доцільним залишити застосованим альтернативний запобіжний захід у виді застави, раніше визначеного розміру, а саме 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 878 800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот ) гривень 00 копійок для обвинуваченого ОСОБА_5 та 104 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 269 256 (двісті шістдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень 00 копійок для ОСОБА_11 .

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.49, 52, 183, 189, 199, 27, 331, 314-317, 334, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, яким зобов`язати останню прибувати за кожною вимогою до суду.

Крім того, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такі обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме :

- не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання прокурору у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання обвинуваченою ОСОБА_3 здійснюється прокурорами з числа групи прокурорів по даному кримінальному провадженню.

Строк дії ухвали про застосування дії обов`язків за ч.5 ст. 194 КПК України визначити до 14 вересня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадження.

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , визначити до 14 вересня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу - 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 878 800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот ) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого, у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2. повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

4. здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, визначених відповідно до ст. 194 КПК України, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави на 60 днів.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк дії ухвали про тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_4 , визначити до 14 вересня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу - в розмірі 104 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 269 256 (двісті шістдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого, у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2. повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

4. здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, визначених відповідно до ст. 194 КПК України, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави на 60 днів.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали направити до ДУ "Київський слідчий ізолятор" для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили із моменту її винесення і підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1