У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0003744 - слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий ВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання посилається на те, що 24.11.2018 о 13.09 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.11.2018 року о 13.08 год. за адресою м. Ужгород вул. Кошового, 4 в сервісному центрі під час реєстрації транспортного засобу на автомобілі марки "Шкода Фабія" д.н.з. НОМЕР_1 виявлено кустарним способом знищення номерного позначення двигуна

В ході досудового розслідування, 24.11.2018 експертом Закарпатського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України позначення двигуна на наданому на дослідження автомобілі «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску - знищено кустарним способом.

24.11.2018 органом досудового розслідування оглянуто вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, про що слідчим винесено постанову про визнання вказаних речей речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що вилучений 24.11.2018 автомобіль «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, 2006 року випуску, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мають істотне значення, для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, зокрема, щодо ініціювання проведення судово - криміналістичної експертизи з метою встановлення факту зміни ідентифікаційного номеру двигуна, а також інша інформація, яка можливо матиме інтерес для встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні, а відтак оскільки на вказаному речовому доказі наявні сліди кримінального правопорушення і мають важливе значення речового доказу у кримінальному провадженні слідчий просить накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні, зокрема: автомобіль «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, номеру кузова № НОМЕР_3 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з метою збереження його в якості речового доказу.

В судове засідання слідчий не зявився.

Володілець майна автомобіля марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, номеру кузова № НОМЕР_3 ОСОБА_5 в судове засідання не зявився.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 25.11.2018 року внесені до ЄРДР за №0003744, попередня правова кваліфікація ст. 290 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що власником автомобіля марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, номеру кузова № НОМЕР_3 є гр. ОСОБА_5 , що стверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

24.11.2018 органом досудового розслідування оглянуто вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, про що слідчим винесено протокол огляду місця події.

Постановою слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 від 26.11.2018 року автомобіль марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, номеру кузова № НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим доведено, що автомобіль «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, 2006 року випуску, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мають значення речових доказів у кримінальному проваджені та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та мають істотне значення, для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, зокрема, щодо ініціювання проведення судово - криміналістичної експертизи з метою встановлення факту зміни ідентифікаційного номеру двигуна, а також інша інформація, яка можливо матиме інтерес для встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно , слідчий суддя вважає , що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170, 171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту автомобіля та конкретизовано підстави та мета накладення на нього арешту.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, строк на звернення з клопотанням не порушений, незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою унеможливити розпоряджатися власників вказаними речами, їх ремонту, знищення, з метою забезпечення кримінального провадження, наявні достатні підстави вважати, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони використання та розпорядження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0003744 - слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на: автомобіль «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, номеру кузова № НОМЕР_3 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня іі оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1