ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/1131/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/301/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 27 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 27.12.2022 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колесниківка, Куп`янського району, Харківської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 - ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та призначено покарання:

-за ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі;

-а ч.4 ст. 358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

В силу ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання із випробуванням строком на один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Оскаржуваним вироком встановлено, що у вересні 2022 року, ОСОБА_8 , точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи намір отримання можливості керувати транспортним засобом за підробленим водійським посвідченням, знайшовши на пошуковому сайті «Google» інформацію про можливість виготовлення підробленого водійського посвідчення. Для цього, за допомогою мобільного телефону, використовуючи мобільний додаток «Телеграм», домовився в ході розмови з невстановленою особою про підроблення водійського посвідчення за грошову винагороду в сумі 11.700 (одинадцять тисяч сімсот) гривень. Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_8 у вересні 2022 року, більш точний час та місце досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, на вимогу невстановленої особи, через мобільний додаток «Телеграм», надав свої анкетні дані, а саме фото 1, 2, 11 та 12 сторінок паспорта, фото особистого підпису на білому аркуші та цифровий варіант фотокартки із зображенням свого обличчя для виготовлення підробленого водійського посвідчення.

ОСОБА_8 перебуваючи у м. Києві за невстановленою в ході досудового розслідування адресою, у відділенні «Нової Пошти», являючись пособником у підробці документу, яке вислане вищезазначеною поштою без зазначення відправника, від невстановленої особи, отримав підроблене пластикове водійське посвідчення видане на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , з фотокарткою та підписом ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № 26732 від 22.11.2022 встановлено, що бланк наданого на дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 не відповідає вимогам, що пред`являються до документів даного виду, тобто, бланк виконаний не на підприємстві, яке уповноважене на випуск даних документів.

Крім того, 08.11.2022 згідно затвердженого графіку чергувань ВРПП та ГРИП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області перебуваючи на службі з поліцейським ВРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_10 , інспектором ВРПП капітаном поліції ОСОБА_11 , та інспектором ВРПП Івано-Франківського РУП № 3 м. Галич, лейтенантом поліції ОСОБА_12 виконували покладені на них обов`язки, та 08.11.2021 о 15 год. 27 хвилин, на ділянці дороги яка знаходиться за адресою: Харківська область Чугуївський район, автодорога Київ-Харків-Довжанський, 540 км, на відстані близько 50 метрів від АЗС Лілія, блок-пост Источник, зупинили транспортний засіб ДЕУ СЕНС д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до ст. 35 п. З Закону України «Про Національну поліцію» та згідно пункту 2.4 ПДР України ОСОБА_8 запропоновано надати на перевірку документи які зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

В подальшому ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на законну вимогу поліцейського ВРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_10 пред`явив підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , дата видачі 07.09.2022, дійсне до 07.09.2052, тим самим використавши завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №26732 від 22.11.2022 встановлено, що бланк наданого на дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 не відповідає вимогам, що пред`являються до документів даного виду, тобто, бланк виконаний не на підприємстві, яке уповноважене на випуск даних документів.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставини справи, встановлені оскаржуваним вироком, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_8 засудженим: за ч.5 ст.27 - ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначити остаточне покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, прокурор зазначає, що санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі строком до 2 років.

Відповідно до мотивувальної частини вироку, суд дійшов висновку, що у обвинуваченого ОСОБА_8 є обставина, яка пом`якшує покарання - щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні остаточного рішення по справі помилково не було застосовані положення ст.69-1 КК України, у зв`язку з чим невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Вислухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій останнього за ч.5 ст.27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані належним чином.

Як убачається з наданих матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було розглянуто у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження у відповідності до вимог статей 381-382 КПК України, оскільки до обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого за його згодою у присутності захисника, відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у скоєнні ним кримінальних правопорушень, не оскаржуючи фактичних обставин, місця, часу, способу їх вчинення та інших обставин, вважає, що вирок суду у цьому провадженні підлягає зміні в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Обговорюючи вказані апеляційні доводи прокурора, колегія суддів вважає їх такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, колй такі збитки або шкоду не заподіяно.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі строком до двох років. Таким чином, відповідно до приписів ст. 69-1 КК України максимальне покарання за ч. 4 ст. 358 КК України не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , визнання вини у повному обсязі, щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом із цим, суд першої інстанції всупереч вищезазначеним вимогам закону призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, що перевищує 2/3 максимального строку та призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню чи застосування закону, який не підлягає застосуванню, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Згідно зі ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до статті 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в даному конкретному випадку суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання підлягає зміні, що цілком узгоджується з нормами діючого кримінального процесуального законодавства.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 27 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

- за ч.5 ст.27 - ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 27 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді