Справа № 579/1003/23
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2023 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мутин Кролевецького району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, вчителя трудового навчання в опорному закладі Мутинський ліцей, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України,

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами декларування є особи зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону. Згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», такими суб`єктами є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме - депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Положеннями ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи зазначені в пункті 1 особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Також, згідно абзацу 2 частини 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, за минулий рік.

Так, ОСОБА_4 являючись депутатом Мутинської сільської ради Кролевецького району Сумської області відповідно до Рішення першої сесії сьомого скликання Мутинської сільської ради Кролевецького району Сумської області від 11 листопада 2015 року, будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого закінчилися в день відкриття першої сесії Кролевецької міської ради восьмого скликання Конотопського району Сумської області, тобто 19 листопада 2020 року, діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, всупереч вимогам абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, перед звільненням та після звільнення за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України.

До суду подано угоду про визнання винуватості від 16 травня 2023 року у кримінальному провадженні.

Відповідно до умов вищезазначеної угоди про визнання винуватості від 16 травня 2023 року підозрюваний у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклав дану угоду про визнання винуватості, згідно з якою ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, щиро покаявся у вчиненні діянь, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні, крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст.366-3 КК України у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посаду депутата Кролевецької міської ради терміном 1 рік. Також у даній угоді зазначені та роз`яснені підозрюваному наслідки укладення угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.ст. 389-1 КК України та ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості ним укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений беззастережно визнав вину повністю в обсязі обвинувачення.

Захисник підтримав угоду про визнання винуватості, вважав її такою, що відповідає вимогам закону, просив угоду затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, клопотав про приєднання до матеріалів кримінального провадження характеризуючих особу обвинуваченого документів та постанови про призначення групи прокурорів.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути затверджена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.366-3 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 16 травня 2023 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000272 від 05.10.2021, між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посаду депутата Кролевецької міської ради терміном 1 рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Матеріали досудового розслідування № 0000272 від 05.10.2021 в обсязі характеризуючих особу обвинуваченого ОСОБА_4 матеріалів та постанови про призначення групи прокурорів - залишити у матеріалах кримінального провадження №579/1003/23.

Роз`яснити, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1