У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року

м. Київ

справа №299/269/19

провадження № 51-4467ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2021 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 червня 2023 року,

встановив:

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 травня

2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального Кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22 червня 2023 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2021 року змінено. Перекваліфіковано дії

ОСОБА_4 з ч. 1 ст. 369 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. У решті вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2021 року залишено без змін.

Як установлено судами, 05 жовтня 2018 року приблизно об 11:00, в зону митного контролю на ділянці «В`їзд» в Україну через митний пост «Вилок» Закарпатської митниці ДФС, що за адресою смт. Вилок, вул. Ракоці, Виноградівського району, із території Польської Республіки заїхав легковий автомобіль марки «CITROEN», моделі «JAMPER» реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який у порушення вимог ч. 1, 4 ст. 374 МК України, обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор», оскільки у багажному відсіку легкового автомобіля на підлозі здійснював перевезення (згідно протоколу про порушення митних правил № 4764/30500/18 від 05 жовтня 2018 року складеного відносно ОСОБА_4 ) двох двигунів внутрішнього згорання із запалюванням від стискання (дизель), без навісного обладнання, бувші у використанні, зі слідами значного зносу для автомобіля марки «Ford Transit», об`ємом 2,0 см?, номер двигуна НОМЕР_2 , рік виробництва невідомий, країна виробництва не визначена, країна походження невідома у кількості 1 шт., вагою 150,9 кг та двигун для автомобіля марки «Opel Vivaro», об`єм двигуна 1,9 м?, номер двигуна НОМЕР_3 , рік виробництва невідомий, країна виробництва не визначена, країна походження невідома в кількості 1 шт., вагою 95,1 кг, що перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, які під час перевірки документів та митного контролю були виявлені старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 3 митного посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_5 та головним державним інспектором - кінологом відділу кінологічного забезпечення управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи значення своїх дій, з метою проходження спрощеного митного контролю, під час здійснення митних формальностей, передав для перевірки свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон в середині якого були наявні документи на автомобіль та грошові кошти в сумі 100 доларів США, та під час їх передачі надав пропозицію старшому державному інспектору ОСОБА_5 про передачу та надання останньому неправомірної вигоди на вказану суму, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 05 жовтня 2018 року становить 2817,50 грн, за вирішення питання у сприянні в безперешкодному перетинанні державного кордону України, без здійснення митного оформлення товару.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про скасування вказаних судових рішень та закриття кримінального провадження стосовно нього, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує на недопустимість доказу - протоколу огляду місця події від 05 жовтня 2018 року, оскільки його складено з грубими порушеннями норм кримінального процесуального закону, зокрема: слідчим у протоколі не зазначено про присутність інспекторів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , огляд місця події не супроводжувався відеофіксацією, до проведення огляду його не було залучено. Також звертає увагу на те, що огляд місця події проводився за участю слідчого ОСОБА_7 , який оглянувши місце події, одразу не вніс відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, натомість відомості внесено слідчим ОСОБА_8 , який не приймав участі в огляді місця події.

Мотиви Суду

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі

п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України)з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіряючи доводи касаційної скарги засудженого, Суд виходить з фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Судові рішення свідчать про те, що суд першої інстанції, оцінивши відповідно до статті 94 КПК України докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні.

Мотивуючи свій висновок, суд першої інстанції послався на ряд доказів, в тому числі на показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , рапорт інспектора - чергового Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 05 жовтня 2018 року, протокол огляду місця події від 05 жовтня 2018 року та фототаблицю до нього, копію журналу виходу працівників на роботу, розстановки нарядів, прийому та здачі чергувань митного посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС, копію контрольного талону серії ТАD номер 727804 від 05 жовтня 2018 року для проходження митного контролю по «зеленому коридору» транспортного засобу

н.з. НОМЕР_1 та копію контрольного талону від 05 жовтня 2018 року для проходження митного контролю по «червоному коридору» митного посту «Вилок» транспортного засобу Сітроєн н.з. НОМЕР_1 , довідку про перетин державного кордону ОСОБА_4 , скрин-шот з АСМО Іпсектор, копію журналу виходу на роботу, розподілу нарядів та приймання - передачі чергувань митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС та зміни до графіка виходу на роботу на жовтень місяць 2018 року митного посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС, копію протоколу про порушення митних правил № 4764/30500/18 від 05 жовтня 2018 року, протокол огляду вилучених автомобільних двигунів та ілюстровану таблицю до нього, протокол огляду речового доказу, вилученого 05 жовтня 2018 року на КПП «Вилок» Закарпатської митниці ДФС - 100 доларів США серійний номер КВ 38353095 D, належних ОСОБА_4 .

Переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , доводи якої є аналогічними, наведеними в його касаційній скарзі, апеляційний суд дійшов переконання про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості і доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, встановивши неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд апеляційної інстанції перекваліфікував дії ОСОБА_4 з ч. 1 ст. 369 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України.

Що стосується доводів засудженого про недопустимість доказу - протоколу огляду місця події від 05 жовтня 2018 року, то вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

За змістом вказаної норми права, огляд - це слідча дія, яка проводиться з метою одержання доказів шляхом візуального спостереження та дослідження слідів злочину та інших матеріальних джерел доказової інформації. Підставою для проведення огляду є надходження до компетентного органу відомостей, які дають змогу передбачити, що в результаті проведення цієї слідчої дії можуть бути отримані докази по справі. Огляд місця події має невідкладний характер і може бути проведений до початку розслідування (до реєстрації заяви чи повідомлення про злочин в ЄРДР).

Суд апеляційної інстанції, аналізуючи матеріали кримінального провадження, встановив, що в ході виконання своїх службових повноважень працівниками митниці у службовому приміщенні виявлено грошові кошти, надані разом з документами ОСОБА_4 , у зв`язку з чим останні одразу звернулися до керівника відділу митного оформлення № 3 МП «Вилок», яким повідомлено слідчо-оперативну групу про можливе вчинення кримінального правопорушення, з подальшим її виїздом та проведенням відповідного огляду місця події.

Стосовно доводів ОСОБА_4 про те, що огляд місця події не супроводжувався відеофіксацією слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Виконання ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Із системного аналізу норм кримінального процесуального закону вбачається, що застосування технічних засобів фіксації при проведенні такої слідчої дії, як огляд місця події, не є обов`язковим, у зв`язку з чим доводи ОСОБА_4 апеляційним судом були відхилені.

Що стосується доводів засудженого про те, що 05 жовтня 2018 року у слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 були відсутні підстави для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки огляд місця події проводився слідчим ОСОБА_7 , то вони також були перевірені та відхилені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що на виконання вказаних вимог закону,

05 жовтня 2018 року відповідно до рапорту старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 05 жовтня 2018 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 і розпочато досудове розслідування.

Водночас, відповідно до рапорту старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 05 жовтня 2018 року та рапорту оперативного працівника Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 05 жовтня 2018 року, виявлено факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Ураховуючи те, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слугувала інформація, зафіксована у відповідній процесуальній формі, про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , а саме у рапорті старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 і відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, того ж дня, слідчий ОСОБА_8 , який відповідно до постанови про призначення групи слідчих включений до групи слідчих, вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, тобто не пізніше 24 годин після повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, як цього вимагає ст. 214 КПК України, тому жодних порушень допущено не було.

Що стосується доводів про те, що слідчий ОСОБА_8 не приймав участі в проведенні огляду місця події, то такий з урахуванням положень ст. 214 КПК України був проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що допускається у невідкладних випадках, зокрема, з метою вилучення засобів вчинення кримінального правопорушення.

Порушень процесуального порядку отримання, наведених у вироку доказів, за матеріалами провадження, судом апеляційної інстанції не встановлено, з огляду на те, що судом першої інстанції правильно вирішено питання про їх допустимість та належність.

Враховуючи вище наведене, апеляційний суд визнав безпідставними доводи

ОСОБА_4 щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що наведені у вироку докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_4 та вірно перекваліфікував його дії з ч. 1 ст. 369 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України.

З таким висновком погоджується й колегія суддів касаційного суду.

З огляду на це, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок місцевого суду, суд апеляційної інстанції належним чином перевірив усі викладені у ній доводи, визнав їх безпідставними, мотивувавши своє рішення та зазначивши підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, та вважає, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність оскаржуваних судових рішень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення у цьому кримінальному провадженні не було допущено.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2021 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 червня 2023 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3