Справа №505/527/23
пр. №1-кп/505/464/2023
11.05.2023 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербака Ришканського району Республіки Молдови, на території російської федерації зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, який в Україні проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України,
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості вбачається, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).
До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн- засновниць, а також інші країни світу.
Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про огородження їх незалежності і суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами у відповідності до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Згідно угоди про визнання винуватості - стаття 1 резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії. Агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави, або будь-яким іншим способом, несумісним зі Статутом ООН, як це установлено в даному визначенні.
Відповідно до статті 3 вказаної резолюції, будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, з врахуванням і у відповідності до положень статті 2, буде кваліфікуватися як акт агресії:
a) вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;
b) бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;
c) блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;
б) напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;
е) застосування збройних сил однієї держави, які знаходяться на території іншої держави за узгодженням з державою, яка приймає, на порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після закінчення дії угоди;
ї) дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалась цією іншою державою для здійснення акта агресії проти третьої держави;
g) засилання державою або від імені держави озброєних банд, груп, і регулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це рівносильно переліченим вище актам, або її значна участь в них.
Згідно зі статтею вказаної резолюції, ніякі міркування будь-якого характеру, чи-то політичного, економічного, військового або іншого характеру, не можуть служити виправданням агресії. Агресивна війна є злочином проти міжнародного миру. Агресія тягне за собою міжнародну відповідальність. Ніяке територіальне придбання або особлива вигода, одержані в результаті агресії, не є і не можуть бути визнані законними.
Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.
У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.
Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.
Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.
В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між Російською Федерацією та Україною з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.
Як вбачається з угоди про визнання винуватості - 24.02.2022 року о 05-00 год., за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_6 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію України, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 24.02.2022 після початку широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України у громадянина російської федерації ОСОБА_5 , який був невдоволеним чинною державною владою в Україні, сповідував антиукраїнську ідеологію і неприйняття державності України, був прихильником приєднання території України до Російської Федерації або створення на її території проросійських псевдодержавних утворень, схвалював збройну агресію Російської Федерації проти України, визнавав її правомірною і підшукував способи сприяти їй, виник злочинний умисел, направлений на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.
На виконання свого злочинного умислу, 10.06.2022, у період часу з 16:44 год. до 20:31 год., ОСОБА_5 , знаходячись у гаражі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, маючи умисел на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, будучи обізнаним щодо розпочатої у 2014 році збройної агресії Російської Федерації проти України, яка 24.02.2022 набула характеру широкомасштабного військового вторгнення, усвідомлюючи злочинність своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, у приватній бесіді з громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , промовив наступні репліки:
- "Ну спецоперацию хотелось ..." (у відповідь на запитання ОСОБА_7 щодо мети збройної агресії російської федерації проти України);
- "Ну чума пошла? Кто его разбомбил Толик, кто его разбомбил? Русские войска бьют по городам?" (у відповідь на зауваження ОСОБА_7 , що російська армія знищила м. Маріуполь Донецької області в ході збройної агресії російської федерації проти України);
- "Ну видишь, показывают, а не бьют ведь!" (у відповідь на зауваження ОСОБА_7 , що за даними засобів масової інформації російська армія наносить ракетно-бомбові удари по м. Маріуполь Донецької області);
- "Давай дальше мы не будем углубляться с тобой!" (у відповідь на запитання ОСОБА_7 , хто в такому випадку наносить ракетно-бомбові удари по м. Маріуполь Донецької області);
- "Вот ты понимаешь, зачем они, делают штабы в больницах, в детских садах, во всех госучреждениях? Ну ты ж воин,..." (в контексті розміщення, на його думку, Збройними Силами України своїх позицій на цивільних об`єктах);
- "Вы местным населением прикрываетесь? Ну выйдите с Мариуполя, его ж никто трогать не будет! Ну в то же время, ты меня извини, до 24-го числа мы ж не стрельнули первыми! А по Белгороду! По ж/д вокзалу!" (в контексті розміщення, на його думку, Збройними Силами України своїх позицій на цивільних об`єктах, а також нанесення ними ракетно-бомбових ударів по території російської федерації першими);
- "Не мы ж первые! Я тебе просто так говорю, мне это не нравится, абсолютно" (в контексті нанесення Збройними Силами України ракетно-бомбових ударів по території російської федерації першими);
- "Ну ты же взрослый человек! Ну ты понимаешь, что как вошли, была команда "выйти", и все вышли! Через две недели это все началось в Буче? Это, после вывода войск? Ну такого ж не может быть, правильно?!" (у відповідь на запитання ОСОБА_7 щодо його думки відносно подій, які мали місце під час тимчасової окупації збройними силами російської федерації м. Бучі Київської області протягом лютого-березня 2022 року);
- "Кто нателячил, ну ты ж почему следующее интервью не смотришь, когда зашли 11 человек с нацбата и всех, и потом начали снимать! (у відповідь на запитання ОСОБА_7 , хто в такому випадку вчинив масові вбивства мирного населення у м. Бучі Київської області під час його тимчасової окупації збройними силами російської федерації протягом лютого- березня 2022 року);
- "Конечно! " (у відповідь на запитання ОСОБА_7 , чи на його думку саме Національна гвардія України вчинила масові вбивства мирного населення у м. Бучі Київської області під час його тимчасової окупації збройними силами російської федерації протягом лютого-березня 2022 року);
- "Да! Зашли и сделали это самое... Даже англичане снимали, показывали что это не это самое" (у відповідь на запитання ОСОБА_7 , чи на його думку саме Національна гвардія України вчинила масові вбивства мирного населення у м. Бучі Київської області під час його тимчасової окупації збройними силами російської федерації протягом лютого-березня 2022 року);
- "Не российские! " (у відповідь на запитання ОСОБА_7 , чи не російські військовослужбовці вчинили масові вбивства мирного населення у м. Бучі Київської області під час його тимчасової окупації збройними силами російської федерації протягом лютого-березня 2022 року);
- "Толя, вот война есть война, но причем здесь «русский мир» (нецензурна лексика)? Ну вот от русского есть...» Зеленский козел»? Нет же этого! Это как в детском саду, понимаешь, когда обидят человека, он начинает «русский мир пошел (нецензурна лайка)», «военный корабль пошел (нецензурна лайка). «Путин (нецензурна лайка)». Ну честно, это, воспитание уже, всего государства! Разве так можно? По телевизору написано, все дети смотрят телевизор: «путин (нецензурна лайка)», внизу нижняя строчка написана, это нормально? Да ненормально это! (в контексті свого негативного відношення до лайок вбік російської федерації і президента російської федерації ОСОБА_8 );
- "Ну, скажем, что я с тобой разговаривал и я за россию! А я скажу, что я не против россии!" (в контексті своєї підтримки широкомасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України і збройної агресії російської федерації проти України);
- "Какая-то заставляет меня разговаривать на ихнем языке? Вот зачем. Какой то Билецкий, какой то правый сектор, пришел ко мне в Одесу и говорит ... Я понимаю, вот смысл жизни, они приехали нас победить! Нас с тобой! Мы могли бы с тобой быть в одном окопе, честно, но, не с нацистами! Я не могу терпеть их, я не могу... глава правого сектора, как его, я не могу понять, что он говорит на русском, а говорит, что мы (нецензурна лайка). Зачем, почему он меня дожен заставлять разговаривать, как он хочет! Он еще молодой, я бы его взял бы порвал бы, это, щенок, который не достоин наших родителей, понимаешь. Почему он мне должен указывать? Неужели у нас за щепотку наркотиков люди продаются? " (в контексті заперечення збройної агресії російської федерації проти України шляхом представлення її як внутрішнього громадянського конфлікту, викликаного, на його думку, несправедливими діями громадського руху "Правий сектор", які нібито полягають у примушуванні громадян розмовляти українською мовою);
- "Тебе сказать сейчас, что я против Путина? Никогда я такого не скажу! Я против Зеленского, и я тебе скажу, почему. Никогда в жизни человек, желавший родственникам своим, зная, что он будет делать не правильные варианты! Из Днепропетровска (нецензурна лайка) родителей, вот и всё! Это, самый правильный вариант!" (в контексті своєї підтримки широкомасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України і збройної агресії російської федерації проти України).
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 25.07.2022, у період часу з 18-00 год. до 21-12 год., ОСОБА_5 , знаходячись біля водойми поблизу с. Олександрівка Подільської міської громади Подільського району Одеської області (географічні координати 47.7634206 29.6047858), у приватній бесіді з громадянами України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 , промовив наступні репліки:
- "Турецької імперії тут ніколи не було. Тут була Запорізька Січ. По Одесской области она шла аж под Винницей. Вот так вот. А потом всех выгнали, и запорожцы сказали, что мы одни хозяева. Тут были венгры, болгары, поляки (на Западной), а здесь до Киева все были казаки! И сказали, пошли все вы. Вот и все. Екатерина создала все, и Польшу, и Венгрию, и поэтому Украины, как таковой, в принципе и нет и не было никогда в жизни! Это так, когда после 1812 года пошла Украина, как бы окраина того, что ...ну как российская федерация и ее кусок окраины как ІНФОРМАЦІЯ_6 " (в контексті виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України тим, що нібито держави України не існує і ніколи не існувало);
- "Молдавия больше была чем Украина" (в контексті виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України тим, що нібито держави України не існує і ніколи не існувало, зокрема, на його думку, територія України в минулому була меншою за територію Республіки Молдови).
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 26.07.2022, у період часу з 19-36 год. до 21-49 год., ОСОБА_5 , знаходячись у гаражі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , у приватній бесіді з громадянами України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 , промовив наступні репліки:
- "Где бы что не (нецензурна лайка), все касается ... россия (нецензурна лайка), Украина. Ну с 14-го года никто ж не обращал почему-то, на Донецк, почему (нецензурна лайка) донецкие садики. Почему? Никто ж 8 лет, никто не разговаривал ни о чем! Кто, не хохлы были в Донецке и в Луганске? Вы мне скажите пожалуйста? Вот, один раз только ответьте мне, и всё! Это не Украина?" (у відповідь на зауваження ОСОБА_7 , що військово-політичне керівництво російської федерації і командування збройними силами російської федерації дає команди наносити ракетно-бомбові удари по мирному населенню України; в контексті виправдовування нанесення збройними силами російської федерації ракетно-бомбових ударів по мирному населенню України тим, що нібито, на його думку, з 2014 року Збройні Сили України наносили ракетно-бомбові удари по мирному населенню Донецької та Луганської областей);
- "У меня племянник воюет, здесь. Племянник, в Одессе. Брат сидит сейчас в Чечелънике, а он уехал из-под Николаева. Говорю: "Витя, зачем ты уехал?" Не русские войска, а пришли нацисты, и выселили их из дома" (в контексті виправдовування збройної агресії російської федерації проти України нібито, на його думку, існуванням в Україні прихильників нацистської ідеології, які виселяють місцевих жителів з їхніх домівок);
- "Да! Я думал поеду туда, электричками доберусь, и (нецензурна лайка)! (в контексті виправдовування збройної агресії російської федерації проти України нібито, на його думку, існуванням в Україні прихильників нацистської ідеології, які виселяють місцевих жителів з їхніх домівок);
"Ну вот видишь. Так оно и получается. Ми все за мир, а придурок сидит, и говорит: "Не хочу". Ну не хочу я этого мира. Хочу, чтоб каждый день присылали 3 миллиарда, а они кому идут? А люди с передовой говорят, что 3 месяца нет денег! (у відповідь на запитання ОСОБА_9 , кому належать міста Донецьк, Луганськ, Харків, АР Крим; в контексті визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, на відміну від дій Президента України ОСОБА_12 , який, на його думку, нібито не хоче укладання миру з російською федерацією).
Дії ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 436-2 КК України: виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників, за кваліфікуючими ознаками - виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України.
Згідно даної угоди прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 та підозрюваний ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 436-2 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сприяв слідству у розкритті даного злочину, розкаявся у скоєнні кримінального правопорушення.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 436-2 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і за згодою пропонують суду встановити іспитовий строк тривалістю від 1 до 3 років, з покладенням наступних обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Отримана згода прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 та підозрюваного ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 на призначення вищевказаного покарання.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_5 .
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В підготовчому судовому засідання прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості та визнати винуватим ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 436-2 КК України і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 шляхом опитування повідомив суду про визнання своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання. Судом ОСОБА_5 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди. Встановлено, що угода укладена добровільно, без примусу. Також ОСОБА_5 повідомив, що він військовий пенсіонер, учасник бойових дій.
Відповідно до ст. 468 КПК України - у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України за ч. 1 ст. 436-2 КК України є нетяжким злочином.
Узгоджена угодою про визнання винуватості міра покарання для ОСОБА_5 з урахуванням його характеризуючих даних відповідає чинному законодавству.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, згідно ст. 66 КК України судом визнаються, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди між ним та прокурором, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.2 ст.474 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення». Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».
Запобіжний захід ОСОБА_16 під час досудового слідства не обирався.
Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 124 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472-476 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості від 03 лютого 2023 року призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку він не скоїть нового злочину.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення лінгвістичної експертизи документів №22-4815 від 16.09.2022 року в сумі 13 213 (тринадцять тисяч двісті тринадцять) грн. 90 коп.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 31.08.2022 року а саме:
- з мобільного телефону марки «HUAWEI», модель: STK-LX1, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ;
- з ключа, яким відчиняється замок замикаючий двері гаражного приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
- з автомобіля марки «Шевроле», модель «Каптіва» д.р.н рф « НОМЕР_5 », номер кузова НОМЕР_6 , чорного кольору;
- з ключа до замка запалювання автомобіля марки «Шевроле», модель «Каптіва» з брилком до сигналізації;
- з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_5 ;
- з водійського посвідчення № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_5 ;
- з пропуска №1626 на ім`я ОСОБА_5 ;
- з паспорта громадянина рф № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_5 ;
- з страхового свідоцтва №158-470-717 93 на ім`я ОСОБА_5 ;
- з паспорта громадянина рф для виїзду за кордон № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_5 ;
- з аркуша паперу з текстом та витиском печатки «12.02.2022 року».
Мобільний телефон марки «HUAWEI», модель: STK-LX1, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_4 та ключ, яким відчиняється замок замикаючий двері гаражного приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .
Автомобіль марки «Шевроле», модель «Каптіва» д.р.н рф « НОМЕР_5 », номер кузова НОМЕР_6 , чорного кольору та ключ до замка запалювання автомобіля марки «Шевроле», модель «Каптіва» з брилком до сигналізації, який знаходиться на штраф майданчику ФОП ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_4 - повернути ОСОБА_5 .
Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_5 ; водійське посвідчення № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_5 ; пропуск №1626 на ім`я ОСОБА_5 ; паспорт громадянина рф № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_5 ; страхове свідоцтво №158-470-717 93 на ім`я ОСОБА_5 ; паспорт громадянина рф для виїзду за кордон № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_5 , аркуш паперу з текстом та витиском печатки «12.02.2022 року», які знаходяться при матеріалах кримінального провадження у прокурора в Подільській окружній прокуратурі повернути ОСОБА_5 .
Не знімати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 31.08.2022 року з трьох предметів, ззовні схожих на гранати з маркуванням «РГН 254-119-85» на кожній з трьох вказаних предметів та трьох предметів ззовні схожих на запали до гранат з маркуванням «УДЗ 334-43-85» на кожній з трьох вказаних предметів.
Вирок може бути оскаржений, до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Повний текст вироку суду вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1