Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/321/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькомув режимі відеоконференції матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001596 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2023, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнатівка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.10.2012 вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 1,2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі. 13.06.2014 звільненого відповідно до Закону України «Про амністію»,

продовжено строк тримання під вартою на 2 (два) місяці, тобто до до 03.06.2023 включно.

За участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебувають матеріали кримінального провадження № 0001596 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні районного суду прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, обраного під час досудового слідства. При цьому прокурор вказав на ризик переховування від суду, можливість впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2023 задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 2 (два) місяці, тобто до до 03.06.2023 включно, без визначення розміру застави.

Своє рішення суддя мотивував тим, що тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та факт приховування слідів злочину в сукупності із повним запереченням своєї вини обвинуваченим, свідчить про наявність ризику ухилення від суду та можливість впливу на свідків, які не допитані судом, з метою зміни ними показань в суді. Вказані ризики є реальними і не викликають у суду сумнів. Враховуючи, що інкриміновані кримінальні правопорушення є умисними, особливо тяжкими, вчинені відносно неповнолітньої особи та таке, що посягає на найвищу цінність - життя людини, а тому суддя прийшов до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу місцевого суду, не погоджується з обраним стосовно нього запобіжним заходом, просить обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він має постійне місце проживання та зважаючи на тривалий строк перебування його під вартою без вирішення справи по суті, а також приймаючи до уваги презумпцію невинуватості та відсутність доведених перед судом підстав для продовження строку тримання під вартою, обвинувачений вважає за необхідне змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Також, вказує і на те, що з огляду на базові принципи Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість інкримінованого злочину, не може бути єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження № 390/632/21 у провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0001596 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах кримінального провадження № 390/632/21, в судовому засіданні судом першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з обґрунтуванням доцільності обрання даного запобіжного заходу.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків, потерпілих, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також, колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відпала необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини на переконання колегії суддів є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи.

Разом з тим, зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.

Крім того, на переконання колегії суддів, матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Тому, апеляційні доводи обвинуваченого про необґрунтованість продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, районний суд при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченимінкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку з чим посилання обвинуваченого на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення місцевим судом вимог Кримінального процесуального Закону при її винесенні, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Отже, колегія суддів вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 не може бути забезпечена застосуванням до нього менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки він раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, не має жодних заробітків, не має міцних соціальних зв`язків та обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Від злочину настали негативні наслідки - смерть людини.

Більше того, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_6 намагався приховати сліди вчинення злочину, а саме прикопав труп неповнолітньої ОСОБА_9 на полі, неподалік села Новополяна, що в свою чергу свідчить про наявність можливості обвинуваченим знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, на даний час місце знаходження золотих на срібних прикрас, які носила потерпіла ОСОБА_9 так і не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2023, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 (два) місяці, тобто до 03.06.2023 включно - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2