Справа №293/1314/18
Провадження №1-кп/293/35/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254 від 27.06.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Очеретянка, Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, не працюючого, освіта середня, має на утриманні шість неповнолітніх дітей, раніше судимого:

- 03.02.2012 вироком Черняхівського районного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 76,104 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України

та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Черняхів Житомирського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимого, останній раз :

- вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.06.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням норм ст. 102 КК, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

26.06.2018 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 перебували поблизу буд. № 24 по вул. Театральній в смт. Черняхів, де зустріли раніше невідомих їм ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими того ж дня познайомилися та почали спілкуватися між собою.

Під час даного спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в руках останнього помітив мобільний телефон (смартфон) марки Ergo А502 Aurum, у зв`язку з чим у нього виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 увійшовши в довіру до ОСОБА_8 попросив у останнього мобільний телефон (смартфон) Ergo А502 Aurum для нібито здійснення телефонного дзвінка, на що останній погодився та надав йому свій мобільний телефон. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_7 тримаючи у своїх руках мобільний телефон (смартфон) ОСОБА_8 марки Ergo А502 Aurum та не маючи наміру його повертати, почав відходити від останнього в напрямку вул. Підварської в смт. Черняхів, в результаті чого зник з поля зору ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою, повторно, заволодів мобільним телефоном (смартфоном) марки Ergo А502 Aurum, який належить ОСОБА_8 чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 984грн.

За вказаних обставин ОСОБА_7 інкримінується заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство),вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 26.06.2018 близько 17 год. 30 хв. разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 перебували поблизу буд. № 24 по вул. Театральній в смт. Черняхів, де зустріли раніше невідомих їм ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими того ж дня знайомилися та почали спілкуватися між собою.

Під час даного спілкування з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , в руках останнього помітив мобільний телефон (смартфон) марки Huawei Y3 II Dual Sim Black, у зв`язку з чим у нього виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , увійшовши в довіру до ОСОБА_9 попросив у останнього мобільний телефон (смартфон) Huawei Y3 II Dual Sim Black для нібито прослуховування музики, на що останній погодився та надав йому свій мобільним телефон. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_4 , тримаючи у своїх руках мобільний телефон (смартфон) ОСОБА_9 марки Huawei Y3 II Dual Sim Black та не маючи наміру його повертати, почав відходити від останнього в напрямку вул. Підварської в смт. Черняхів, в результаті чого зник з поля зору ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою, повторно, заволодів мобільним телефоном (смартфоном) марки Huawei Y3 II Dual Sim Black, який належить ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 995 грн.

За наведених обставин ОСОБА_4 інкримінується заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство),вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 змінив прізвище на " ОСОБА_11 ", що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про шлюб від 28.02.2023 серії НОМЕР_1 .

Таким чином з 28.02.2023 прізвище обвинуваченого " ОСОБА_12 " ОСОБА_13 є " ОСОБА_14 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті.

У судовому засіданні ОСОБА_14 пояснив, що він, перебуваючи разом з ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою, заволодів мобільним телефоном (смартфоном) марки Ergo А502 Aurum, який належить потерпілому ОСОБА_8 . ОСОБА_15 не оспорив фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що 26.06.2018 об 17:30год. в см. Черняхів Житомирської області по вул. Театральній , шляхом зловживання довірою, заволодів мобільним телефоном (смартфоном) марки Huawei Y3 II Dual Sim Black, який належить потерпілому ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 у ході допиту всі фактичні обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті визнав та не оспорював, вартість викраденого майна не оспорював. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати.

Захисник обвинувачених у судовому засіданні вказав, що його підзахисні у повній мірі визнають свою вину за фактичних обставин викладених у обвинувальному акті. Просив врахувати, що потерпілі не наполягають на суворій мірі покарання.

Потерпілі у засідання не з`явились. Про дату час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

У матеріалах справи має місце заява законного представника потерпілих, у якій просить справу розглядати у їх відсутності, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_14 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор, обвинувачені та захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинувачених, які визнали себе винними та добровільно повідомили суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинувачених, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд уважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують обвинувачених належними, допустимими та достовірними.

Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_14 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин, суд уважає доведеним, що ОСОБА_14 вчинив умисні дії, які виразилися у заволодінні майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно, які містять всі ознаки складу злочину, які суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

Також суд уважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразилися у заволодінні майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно, які містять всі ознаки складу злочину, які суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченим покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_14 суд встановив, що останній раніше судимий, одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні шість неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд встановив, що останній раніше неодноразово судимий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Також, обираючи вид та строк покарання обвинуваченим суд враховує, що згідно із ст.12 КК України злочин передбачений ч.2ст.190 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 відповідно до статті 66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 згідно ст.67 КК України не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_14 , суд дотримуючись засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, уважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_14 покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України ( в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), оскільки саме така міра покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та бере до уваги той факт, що останній вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім.

Неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України є особливою обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Залежно від конкретних обставин справи суди повинні враховувати як такі, що пом`якшують покарання, й інші обставини, перелічені в ч. 1 вказаної статті, а також обставини, хоча й не зазначені у законі, але які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи.

При призначенні неповнолітньому покарання, крім передбачених у статтях 65-67 КК України обставин, суди відповідно до ч. 1 ст. 103 КК України мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

Враховуючи наявність декількох обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які істотним чином знижують міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд вважає за можливе застосовувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_4 основне покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, нижче від нижчої межі, встановленої у санкції частини цієї статті.

Так, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України із застосування ст. 69 КК України - 45 діб арешту.

При цьому, суд дійшов переконання, що саме таке покарання є необхідним та буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Разом з тим суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, відбував та відбуває покарання в місцях позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив з попередніх судимостей, на шлях виправлення не став, натомість повторно вчинив корисливий злочин, що свідчить про його небажання до змін у своїй поведінці. Тому виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Далі суд враховує, що вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.06.2023 у справі №293/2/20 ОСОБА_4 визнано виним за ч.3ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 102 КК України, з урахуванням ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, суд шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання за попереднім вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 08.03.2023, остаточне покарання ОСОБА_4 призначив у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Водночас цим же вироком визначено, що вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2021 за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 (два) роки, виконувати самостійно.

Вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.06.2023 (справа №293/2/20) набрав законної сили 21.07.2023.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження 26.06.2018, тобто до ухвалення та набрання законної сили попереднім вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.06.2023 у справі №293/2/20, що свідчить про наявність правових підстав для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_4 остаточного до відбуття покарання.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_4 раніше судимий та відбуває покарання у виді позбавлення волі, строк якого за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.06.2023 становить 6 (шість ) років, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України та з урахуванням норм ст. 72 КК України з розрахунку один день арешту дорівнює одному дню позбавлення волі.

При цьому вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2021 за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 (два) роки, слід виконувати самостійно.

Підсумовуючи викладене, на переконання суду, саме визначене судом покарання обвинуваченим буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про осіб обвинувачених.

Визначене обвинуваченим покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Цивільний позов не заявлено.

ІV. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

Запобіжний захід обвинуваченим на досудовому слідстві та під час розгляду кримінального провадження в суді не обирався.

Суд не знаходить підстав для обрання обвинуваченим запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 10.06.2022.

V. Рішення щодо речових доказів

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів суд уважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

VІ. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00грн (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

2. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 190 КК України із застосування ст. 69 КК України у вигляді арешту на строк 45 (сорок п"ять) діб.

3. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком і за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.06.2023, із застосуванням п.1 ч.1 ст. 72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (один) місяць.

4. Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2021 за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 (два) роки, виконувати самостійно.

5. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 10.06.2022.

6. Запобіжний захід ОСОБА_14 та ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

7. Речові докази по справі:

- мобільний телефон "Ergo А502" ІМЕІ (1) - НОМЕР_2 , ІМЕІ (2)- НОМЕР_3 , вилучений 26.06.2018, який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 - залишити останньому як власнику;

- мобільний телефон "Huawei Y3 II" ІМЕІ (1) НОМЕР_4 , ІМЕІ (2)- НОМЕР_5 , вилучений 26.06.2018, який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 - залишити останньому як власнику;

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя Людмила ЛОСЬ