Справа № 932/1918/23
Провадження №1-кс/932/1476/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Первомайське, Синельниківського р-ну Дніпропетровської обл., українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке розподілено для розгляду в моє провадження.

Клопотання мотивоване наступним. Так, у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській перебуває кримінальне провадження № 0000523 від 23.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 ч.2 ст.127 ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб виник спільний злочинний умисел, направлений на викрадення та подальше незаконне позбавлення волі людини, а саме ОСОБА_15 вчиненому за попередньою змовою групою осіб із заподіянням йому фізичних страждань.

23.02.2023 приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення та подальше незаконне позбавлення волі людини, діючи за попередньою змовою, групою осіб, відповідно до раніше розподілених ролей прибули до квартири АДРЕСА_3 , де мешкав ОСОБА_15 .

Далі, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування чоловіками знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_4 наблизились до ОСОБА_15 , та ОСОБА_11 наніс йому два удари рукою в область правої частити обличчя, а ОСОБА_16 наніс йому два удари руками в область тулуба, таким чином подавили волю останнього до опору та після цього проти волі ОСОБА_15 застосовуючи фізичне насильство, відкрито викрали його, вивівши останнього з приміщення вказаної квартири та силою заштовхали до автомобілю марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому незаконно утримуючи проти волі доставили ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_6 де ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 . ОСОБА_14 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи здійснювали незаконну діяльність пов`язану з шахрайськими отриманням грошових коштів та усвідомлюючи, що за законом вони не мають права позбавляти волі іншу особу, всупереч вимогами статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, позбавивши ОСОБА_15 можливості вільно пересуватися і вибирати місце свого перебування почали утримувати останнього за вказаною вище адресою, де потерпілий ОСОБА_15 знаходитись не бажав, та не мав змоги вільно залишити.

Далі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ОСОБА_14 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи продовжуючи свої злочинні дії направлені на незаконне позбавлення волі людини, із заподіянням фізичних страждань, діючи за попередньою змовою групою осіб, проти волі ОСОБА_15 завели його до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де в одній із кімнат ОСОБА_11 , з метою заподіяння сильного фізичного болю, фізичного чи морального страждання ОСОБА_15 , шляхом нанесення побоїв наніс йому один удар кулаком в область обличчя, від якого ОСОБА_15 впав на підлогу, та після чого ОСОБА_11 продовжив наносити хаотичні удари ногами в область тулуба та обличчя, ОСОБА_15 , та не зупиняючи взяв резинову палку чорного кольору та наніс нею близько 15 ударів в область тулуба ОСОБА_15 .

Після цього до ОСОБА_11 приєднались ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, які нанесли ОСОБА_15 численні удари (точну кількість в ході досудового слідства встановити не представилося можливим) руками і ногами по голові і тулубу, та ОСОБА_13 відчувши безпорадність ОСОБА_15 , почав ходити по тілу останнього, чим спричинили йому сильний фізичний біль та моральне страждання.

Таким чином ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами порушили передбачені статтями 19 і 23 Конституції України гарантовані можливості потерпілого ОСОБА_15 реалізації ним таких конституційних прав і свобод як, свобода та особиста недоторканність, свобода пересування вільний вибір місця проживання за статтями 29, 32, 33 Конституції України незаконно викравши та позбавивши волі останнього із заподіянням йому фізичних страждань.

Умисні дії ОСОБА_4 які виразились у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 146 КК України.

Крім того ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , де незаконно утримували проти волі останнього ОСОБА_15 , маючи умисел на катування ОСОБА_15 грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю та ч. 1 ст. 28, згідно з якою ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню Конституції України, залякуючи ОСОБА_15 піддали останнього катуванню, яке виразилось в умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, шляхом нанесення побоїв з метою покарати останнього за дії скоєнні ним, в тому числі, за те, що останній припинив свою робочу діяльність.

Так, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_15 один удар кулаком в область обличчя, від якого останній впав на підлогу, та після чого ОСОБА_11 продовжив наносити хаотичні удари ногами в область тулуба та обличчя, ОСОБА_15 , та не зупиняючи взяв резинову палку чорного кольору та наніс нею близько 15 ударів в область тулуба ОСОБА_15 .

Після цього до ОСОБА_11 приєднались ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, які нанесли ОСОБА_15 численні удари (точну кількість в ході досудового слідства встановити не представилося можливим) руками і ногами по голові і тулубу, та ОСОБА_13 відчувши безпорадність ОСОБА_15 , почав ходити по тілу останнього, чим спричинили йому сильний фізичний біль та моральне страждання з метою покарати останнього за дії скоєнні ним, в тому числі, за те, що останній припинив свою робочу діяльність.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у катуванні, тобто умисному діянні, спрямованому на заподіянні особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненого з метою покарання особи за дії вчиненні нею, вчиненому за попередньою змовою групою осіб кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 127 КК України.

23.02.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 24.02.2023 повідомлено про підозру y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

25.02.2023 слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, тобто до 24.04.2023.

06.04.2023 слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до 24.04.2023.

Під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчим суддею відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України було враховано ризики передбачені у п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. На сьогоднішній день ризики враховані під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 не змінилися і продовжують існувати.

Крім того, вивчаючи особу підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що 17.03.2021 Центральною окружною прокуратурою м. Дніпра до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 296 КК України відносно ОСОБА_4 . Крім того, 21.10.2022 Правобережною окружною прокуратурою м. Дніпра до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 296 КК України відносно ОСОБА_4 , що свідчить про схильність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень.

Сторона обвинувачення вважає доцільним змінити запобіжний захід на тримання під вартою, оскільки підозрюваний схильний до вчинення злочинів, не стає на шлях виправлення. Також обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а ризики не зменшились, тому лише винятковий запобіжний захід зможе запобігти цим ризикам та забезпечити поведінку підозрюваного.

З цих підстав сторона обвинувачення прохає змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що виконує запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тому підстав для застосування саме виняткового запобіжного заходу, немає.

Захисники заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити у його задоволенні.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, приходжу до наступного.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000523 від 23.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 ч.2 ст.127 ч. 1 ст. 263 КК України.

Фабула кримінального правопорушення зводиться до того, що у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб виник спільний злочинний умисел, направлений на викрадення та подальше незаконне позбавлення волі людини, а саме ОСОБА_15 вчиненому за попередньою змовою групою осіб із заподіянням йому фізичних страждань.

23.02.2023 приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення та подальше незаконне позбавлення волі людини, діючи за попередньою змовою, групою осіб, відповідно до раніше розподілених ролей прибули до квартири АДРЕСА_3 , де мешкав ОСОБА_15 .

Після чого ОСОБА_15 силою вивели з квартири та посадили примусом до автомобіля BMW Х5, та перевезли до приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де в одній із кімнат почали тривалий час наносити йому тілесні ушкодження, а саме завдавати численних ударів по голові, тулубу, катували з метою покарання за відмову від виконання певної діяльності - роботи у «колл - центрі».

Отже, матеріалами клопотання доведена причетність ОСОБА_4 до скоєння даного злочину, що свідчить про обґрунтованість підозри. Ризики, на які посилається прокурор, доведені лише частково.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2023 застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.04.2023.

06.04.2023 слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до 24.04.2023, із забороною залишати житло цілодобово та з покладенням процесуальних обов`язків.

Сторона обвинувачення ставить питання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш тяжкий, а саме на тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, та які існували час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати (ч. 2 ст. 200 КПК України).

У клопотанні вказується, що ОСОБА_4 схильний до вчинення нових злочинів, оскільки стосовно нього вже направлений обвинувальний акт до суду за ст. 296 КК України. Ця обставина, на думку прокурора, виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, тобто зміну запобіжного заходу на винятковий.

Однак на підтвердження даних обставин прокурором не надано жодних доказів. Так, направлення обвинувального акту до суду не може свідчити, що особа схильна до вчинення злочинів, оскільки в силу презумпції невинуватості, особа вважається невинною, доки її провина не буде доведена і встановлена обвинувальним вироком суду. Тож направлення обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 до суду, не може бути єдиною підставою для зміни запобіжного заходу на винятковий, оскільки в такому випадку буде погіршено становище підозрюваного без обґрунтованих на те підстав.

Отже, думка сторони обвинувачення про те, що підозрюваний може бути схильним до вчинення злочинів, є нічим іншим, як припущенням. Доводи у клопотанні про те, що ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів, характеризується негативно, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки будь-яких характеристик стороною обвинувачення не долучено.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 виконує попередній обраний запобіжний захід, прибуває із встановленою періодичністю до слідчого, прокурора, не впливає на свідків та потерпілого, нових правопорушень не вчиняє. Також з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Таким чином, приходжу до висновку, що стороною обвинувачення в порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 200 КПК України не повідомлено слідчому судді нових обставин, які б змушували переглянути попереднє рішення про зміну запобіжного заходу (слідчий суддя ОСОБА_17 ).

Ризики, на які посилаються прокурор, дійсно існують, проте з плином часу утримання особи під вартою та домашнім арештом, такі ризики зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р.).

Слід відзначити, що ОСОБА_4 вже певний час перебував під вартою (більше місяця), тож ризики дещо зменшилися.

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що суд повинен уважно ставиться до того, що з плином часу продовжуване тримання заявника під вартою потребує більшого обґрунтування і що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання.

Проте з моменту зміни запобіжного заходу на домашній арешт, сторона обвинувачення не заявила про нові ризики, які б виправдовували подальше тримання ОСОБА_4 під вартою.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя не знаходить підстав для застосування виняткового запобіжного заходу до ОСОБА_4 , тому слід дійти висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на більш тяжкий. Обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є адекватним та цілком запобігає ризикам та забезпечує належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 . Відтак, у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про зміну запобіжного заходу, належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 200, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1