Справа 556/2140/23
Номер провадження 1-кс/556/423/2023
У Х В А Л А

іменем України

в порядку ст.206 КПК України

25.07.2023 року

Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання захисту прав ОСОБА_4 ,

представника особи, щодо якої вирішується

питання захисту прав ОСОБА_5 ,

представника державного органу ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Володимирецького районного суду Рівненської області заяву адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 в порядку виконання загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подав до суду заяву в порядку ст.206 КПК України щодо захисту прав людини. Зі змісту заяви вбачається, з 10 години 25 липня 2023 року ОСОБА_4 затриманий і безпідставно обмежений у свободі пересування та спілкування уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 за відсутності будь-яких правових підстав, при цьому утримується під контролем працівників приміщеннях, що перебувають у віданні вказаного органу, в їх супроводі доставляється до медичної установи для проходження комісії. У заяві адвокат ОСОБА_5 вимагав вжити заходів до негайного доставлення ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи, а також звільнити його від утримання у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді від 25.07.2023 зобов`язано посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи, а також надати належним чином завірену копію судового рішення, яке набрало законної сили, яким передбачено обмеження особистої свободи ОСОБА_4 , або належним чином завірені копії інших документів, що надають правові підстави для позбавлення його свободи.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 вимоги заяви останнього підтримали в повному обсязі. ОСОБА_4 пояснив, що він зареєстрований в с.Дубівці Галицького району Івано-Франківської області, де має постійне місце проживання. В даний час тимчасово проживає і працює в м.Рівне. 25.07.2023 року він разом з іншими працівниками фірми службовим автомобілем віз товар до м.Вараш. Під час зупинки на блокпосту в с.Полиці біля 10 год. отримав вказівку покинути автомобіль і очікувати приїзду працівників РТЦКіСП з смт.Володимирець. Дану вказівку він виконав, оскільки побоявся не підкоритись вимогам озброєних військових та поліцейських. Через деякий час приїхав автомобіль, яким його доставили до РТЦКіСП в смт.Володимирець. З часу зупинки на блокпосту він весь час знаходився під контролем працівників терцентру, в їх присутності проходив медкомісію, тестування і т.ін. Йому заборонили покидати територію терцентру, також не дозволили вільно користуватись телефоном, дозволили зробити тільки один дзвінок рідним. Після проходження т.зв. медкомісії він в супроводі працівника терцентру повернувся до приміщення, де продовжили оформлювати документи щодо його відправки до Збройних Сил України. Його пояснення про наявність підстав для відстрочки від мобілізації, а також прохання почекати відповідні документи, ніхто навіть не слухав. Після цього йому вручили повістку про явку на 18 годину, однак і після цього не дозволили залишити територію центру. І лише близько 16:45 год. представник терцентру ОСОБА_7 повідомив, що їх викликають до суду, куди він потрапив також у супроводі військового. Навіть в приміщенні суду ОСОБА_7 забороняв йому спілкуватись з адвокатом. Біля нього постійно перебували військовослужбовці, всі вони мають зброю, і їх дій обмежували рух ОСОБА_8 у випадках, коли він хотів покинути заклад.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 вимоги заяви ОСОБА_5 не визнав та пояснив, що ніхто не конвоював ОСОБА_8 і не утримував насильно, відносно нього виконувались передбачені законом процедури призову під час мобілізації, оскільки ОСОБА_9 підлягає мобілізації і визнаний медкомісію придатним до військової служби. Про будь-які підстави відстрочки представнику нічого невідомо, свободу пересування мобілізованого ніхто не обмежував. Дійсно, ОСОБА_10 забороняли телефонувати в приміщенні ТЦКіСП, але це пов`язано із питаннями безпеки. Вже в 11:50 ОСОБА_10 було вручено повістку для явки на 18 годину для відправки у військову частину, після цього ОСОБА_9 добровільно проходив медкомісію та тестування, оформлялись інші документи. Під конвоєм ніхто ОСОБА_8 не тримає, свободи він позбавлений не був, ніким його пересування не обмежувалось та не обмежується. Всі дії відносно ОСОБА_8 відповідають вимогам чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними документи, суд встановив наступне.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №145 від 25.07.2023, 25 липня 2023 року на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 призвано ОСОБА_4 .

При цьому, будь-яких судових рішень, що набрали законної сили, про затримання ОСОБА_4 чи таких, які б уповноважували будь-яких осіб обмежувати його свободу, суду не надано. На положення будь-якого закону, який би надавав уповноваженим особам підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_2 право на вчинення таких дій, його представник в суді не посилався, стверджуючи, що свободу ОСОБА_4 не було обмежено.

Проте, з наданих суду представником ОСОБА_4 аудіозапису та встановлених слідчим суддею обставин вбачається, що протягом часу з 10 години 25 липня 2023 року і до моменту судового розгляду заяви адвоката ОСОБА_5 , перебування ОСОБА_4 під наглядом та контролем уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території та у приміщеннях вказаної установи, не було добровільним і обмежувало здатність ОСОБА_4 діяти чи утримуватись від дії у відповідності із своїми бажаннями, інтересами, потребами, цілями, не забезпечувало ОСОБА_10 свободу вибору форм та способів поведінки, і він у повній мірі був не здатний самостійно визначати та реалізовувати власне пересування у просторі.

Слідчий суддя констатує, що в період з 10 години до 11 години 50 хвилин було проведено весь комплекс передбачених законом дій взято військовозобов`язаного на облік, проведено медкомісію, проведено тестування, видано наказ про призов, включено ОСОБА_8 до поіменного списку мобілізованих осіб на відправку до військової частини та вручено йому повістку, адже саме об 11 год.50 хв. ОСОБА_9 отримав повістку про явку до Першого відділу Вараського ТЦКіСП о 18 годині 25.07.2023 року. При цьому представник ОСОБА_11 пояснив, що процес оформлення документів ОСОБА_8 тривав весь день і весь цей час ОСОБА_9 знаходився на території ТЦКі СП, дана територія охороняється і її залишення здійснюється тільки з дозволу уповноваженої особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини означає фізичну свободу особи, а поняття свободи особистості має тлумачитись як відсутність будь-якого незаконного утримання.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 Європейський суду з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя». Водночас подібні обмеження щодо цивільних осіб є неприйнятними.

Як встановлено п.4 ч.1 у ст.24 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.

З огляду на вищезазначену норму, слідчий суддя дійшов висновку, що до 18 години 25.07.2023 для ОСОБА_4 військова служба не розпочалась, а тому у розумінні вищезазначеного рішення ЄСПЛ він мав статус цивільної особи, отже, зазнав втручання у права та основоположні свободи, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Відповідно до ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Разом з тим, на момент розгляду справи, як встановлено судом з пояснень учасників процесу, порушення прав ОСОБА_4 на свободу та особисту недоторканність припинилось, він має можливість вільного пересування та не перебуває під наглядом та контролем уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 206 КПК України не регламентовано, яке саме процесуальне рішення підлягає винесенню слідчим суддею у такому випадку.

Вирішуючи вищезазначене питання, слідчий суддя виходить з положень ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.12 КПК України, кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Статтею 305 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені п.п.1, 2, 5, 6 ч.1 ст.303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою. Прокурор може самостійно скасувати рішення, що передбачене п.п.3, 10 ч.1 ст.303 КПК України, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Слідчий суддя вважає, що передбачені вказаною нормою наслідки самостійного припинення суб`єктом дій чи бездіяльності, які оскаржуються, у виді закриття провадження за скаргою, можуть бути застосовані також і до правовідносин, що виникли між ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому доходить висновку, що такі наслідки, за встановлених обставин, можуть бути застосовані до заяви адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , поданої в порядку ст.206 КПК України, за аналогією закону.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вбачає правові підстави для закриття провадження за заявою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст..206 КПК України, у зв`язку з самостійним усуненням уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 дій та бездіяльності, які стали предметом оскарження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.9, 12, 206, 305, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Провадження за заявою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 в порядку виконання загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, по факту позбавлення ОСОБА_4 уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, - закрити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 28 липня 2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали проголошено 28 липня 2023 року о 15 год.30 хв.