Справа № 203/2265/23
Провадження № 1-кп/0203/583/2023
В И Р О К

іменем України

08 червня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 06.03.2023 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ведильці Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не поацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в хостелі за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, в останнє:

-08.12.2020 Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, вироком Чернігівського апеляційного суду від 30.03.2021 скасовано вказаний вирок в частині призначеного покарання та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі; 22.11.2022 звільнений умовно-достроково від відбування покарання ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.11.2022 року на невідбутий строк 5 місяців 28 днів;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та повторно, в період умовно-дострокового звільнення, вчинив корисливий злочин.

Так, ОСОБА_4 06.03.2023 о 12 год. 40 хв. перебував біля кінцевої зупинки громадського транспорту, маршрутного таксі №101 А, розташованої за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 1, де помітив раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_5 , у якого при собі був мобільний телефон марки Blackview А80, 16 Gb, що належить його матері ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме: мобільним телефоном марки Blackview А80, 16 Gb, який він визнав предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою власного збагачення ОСОБА_4 запропонував неповнолітньому ОСОБА_5 купити в нього мобільний телефон марки Blackview А80, 16 Gb, не маючи при цьому наміру платити за нього грошові кошти чи повертати вказаний мобільний телефон. В свою чергу, неповнолітній ОСОБА_5 , у користуванні якого був вказаний мобільний телефон його матері ОСОБА_6 , будучи введеним в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_4 погодився продати йому мобільний телефон, після чого добровільно передав ОСОБА_4 мобільний телефон марки Blackview А80, 16 Gb вартістю 903 грн. 00 коп., який належить його матері ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_4 , будучи впевненим, що ОСОБА_5 не здогадується про його злочинні наміри, доводячи свій злочинний умисел до кінця, взяв вказаний мобільний телефон марки Blackview А80, 16 Gb, після чого, утримуючи його при собі, непомітно для ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно вчинив злочин за обставин, зазначених в обвинувальному акті. У вчиненому кається, просив суд суворо не карати.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 та законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, надали заяву до суду про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор, потерпілий, законний представник, який надав до суду заяву, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, офіційно не працює, не одружений, на обліку лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема в 2023 році за ч.1 ст. 127 КУпАП, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, свою поведінку засуджує.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_4 вказане кримінальне правопорушення вчинено повторно та у період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України. Відповідно до вимог ст. 65 КК України дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08.12.2020 за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі, вироком Чернігівського апеляційного суду від 30.03.2021 скасовано вказаний вирок в частині призначеного покарання та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі; 22.11.2022 звільнений умовно-достроково від відбування покарання ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.11.2022 року на невідбутий строк 5 місяців 28 днів.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, тому суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України.

Згідно до ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/8900-ТВ, які складають 1510 гривень 24 копійки.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до приписів ст.100 КПК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2023 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який спливає 16 червня 2023 року.

Суд, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема, рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого, вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368,370,373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 30.03.2021 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту взяття під варту на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року, а саме з 18 квітня 2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_4 ,залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/8900-ТВ, які складають 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Речові докази:

-мобільний телефон Blackview А80, 16 Gb, синього кольору, в чохлі прозорого кольору, переданий на відповідальне зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , - залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1