У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2023 Справа №607/9808/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщенні зали судових засідань, клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 25 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернополя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого УПП в Тернопільській області, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2023 рокустарший слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло у період із 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.,на строк 60 днів, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000106 від 25.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 251 о/с від 26.03.2020 ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі УПП в Тернопільській області ДПП НП України).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва поважати і не порушувати прав і свобод людини. Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Однак, незважаючи на свою обізнаність з вимогами вищевказаного законодавства та посадової інструкції, ОСОБА_4 перевищив свої службові повноваження як працівника органу Національної поліції України за наступних обставин.

Так, 01.04.2022 інспектор взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП НП України ОСОБА_4 із поліцейським взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП НП України ОСОБА_7 несли службу в складі екіпажу «Юпітер - 0204» на службовому автомобілі марки «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні).

У цей день близько 20 години на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» надійшло звернення невідомої особи із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду на 158 км автомобільної дороги М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине (через м.м. Вінницю, Кропивницький)», яка пролягає через с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, яке для опрацювання направлено наряду УПП в Тернопільській області ДПП НП України «Юпітер - 0204» у складі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Надалі, 01.04.2022 приблизно о 20 години 33 хвилини, прибувши на місце події, поліцейська ОСОБА_7 згідно з вимогами ст. 40 Закону та п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, ввімкнула наданий їй нагрудний відеореєстратор VB400 серійний номер № 474471 у положення «запису» та спільно з ОСОБА_4 почали з`ясовувати обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Поліцейські встановили, що до вчинення дорожньо-транспортної пригоди причетний водій транспортного засобу марки «OPEL VIVARO», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 .

Того ж дня приблизно о 20 годині 34 хвилини, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу, виходячи за межі наданих йому прав та службових повноважень, діючи умисно, без будь-яких законних на те підстав та пояснень своїх дій, в порушення вищевказаних вимог законодавства, підійшов до учасника дорожньо-транспортної події - ОСОБА_8 , який у той час розмовляв по телефону, та безпідставно застосував стосовно до нього фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні одного удару лівою ногою в область зовнішньої частини стегна правої ноги та одного удару правою рукою в область живота ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілому спричинено біль та ображено особисту гідність.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

26 травня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 365 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Наявність вказаних ризиків, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, на думку слідчого, є підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просить його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 - адвокатОСОБА_5 вважає, що клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до задоволення не підлягає, оскільки слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України які є підставою для застосування даного запобіжного заходу. Крім цього, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу просить врахувати позитивні характеристики ОСОБА_4 за місцем його роботи, а також те, що ОСОБА_4 продовжує працювати в УПП в Тернопільській області, має на утриманні одну малолітню дитину.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просить у задоволенні клопотання відмовити. Крім цього, просить врахувати те, що він не може вплавити на учасників кримінального провадження, а також вчинити інші дії, які будуть перешкоджати кримінальному провадженні, оскільки дане кримінальне провадження зареєстроване 25.11.2022 року, уже пройшов значний час, а також те, що упродовж досудового розслідування випадків незаконного впливу із його боку на учасників кримінального провадження не встановлено.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000106 від 25.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

26 травня 2023 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме: перевищенні службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

На переконання слідчого судді обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком службового розслідування від 02.03.2023, затвердженого начальником УПП в Тернопільській області ДПП НП України, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_4 неправомірних дій стосовно ОСОБА_8 ; матеріалами адміністративної справи № 607/4512/22 стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 130, ч.5 ст.122 КУпАП, отриманих в ході тимчасового доступу до речей та документів від 25.04.2023, зокрема рапортом ОСОБА_4 від 01.04.2022, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 258686, протоколом огляду від 12.07.2022, оптичними дисками, на яких містяться відеозаписи з нагрудного відеореєстратора ОСОБА_7 щодо обставини спричинення 01.04.2022 ОСОБА_4 фізичного насильства стосовно потерпілого; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.04.2023 щодо обставин перевищення службових повноважень ОСОБА_4 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 15.05.2023, в якому викладені обставини нанесення йому тілесних ушкоджень поліцейським; протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 від 24.05.2023, у ході якого потерпілий відтворив обставини нанесення йому тілесних ушкоджень поліцейським; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.05.2023.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Слідчий у поданому ним клопотанні зазначає, що з метою запобігання того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, до нього необхідно застосувати такий запобіжний захід як домашній арешт.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 .

На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001 року), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість злочину, у вчиненні якого його підозрюють і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Також, слідчий суддя погоджується із існуванням ризику того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на учасників кримінального провадження з метою дачі ними неправдивих показань, або відмови від добровільно наданих показань, експертів у цьому кримінальному провадженні. Зокрема ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із, як вже допитаними, свідками так із особами, яких заплановано допитати, та схиляти їх до зміни показань або взагалі відмови від надання викривальних показань та надання інших показань, які не відповідають фактичним обставинам справи. Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на ще невстановлених та недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні до проведення необхідних судових експертиз.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Крім цього, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати даному кримінальному провадженні іншим чином, а саме, підозрюваний будучи працівником правоохоронного органу, користуючись своїм службовим становищем та досвідом роботи у правоохоронній сфері, користуючись відомими йому обставинами кримінального провадження, зможе впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Проте, слідчий суддя вважає, що слідчим у поданому клопотанні, а прокурором в судовому засіданні не доведено ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Так, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та праці, соціально сталі зв`язки, одружений, на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина.

В клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло у період із 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., зазначивши, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

При розгляді клопотання, слідчим суддею також враховано всі обставини, визначені в ст.178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, його процесуальну поведінку, стан здоров`я.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем роботи характеризується позитивно.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , беручи до уваги не доведення прокурором недостатності застосування в даному конкретному випадку більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного, з урахуванням доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , слід відмовити, однак застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є необхідним і, що саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти наведеним вище ризикам.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч.1 ст.179 КПК України).

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя переконаний, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе у повній мірі забезпечити можливість контролю за поведінкою підозрюваного з боку органу досудового розслідування та забезпечити досягнення мети кримінального провадження.

Особисте зобов`язання є найменш обтяжливим запобіжним заходом із передбаченого законом, а тому, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти існуючим ризикам.

З огляду на тяжкість, характер вчиненого кримінального правопорушення, існуючі ризики, слідчий суддя вважає обґрунтованими вимоги покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; здати у випадку наявності на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючим ризикам та ефективності здійснення кримінального провадження. Покладення на підозрюваного саме таких обов`язків надасть можливість органу досудового розслідування здійснювати контроль за його належною процесуальною поведінкою.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч.7 ст.194 КПК України).

Враховуючи положення ч. 2 ст. 219 КПК України, а також, дату повідомлення ОСОБА_4 про підозру, строк дії покладених на підозрюваного обов`язків, слід визначити до 22 липня 2023 року.

Керуючись ст.ст.131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 25 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання виконувати обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

-з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утриматись від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати у випадку наявності на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Повідомити підозрюваному ОСОБА_4 письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 22 липня 2023 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 , прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1