ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7547/23
провадження № 1-кп/753/1450/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0001128 від 17.03.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

громадянина України, який зареєстрований та проживає за

адресою: АДРЕСА_1 , раніше

судимого вироком Дарницького районного суду м. Києва від

22.08.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді

позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, якого

було умовно-достроково звільнено 04.03.2022 на невідбутий

строк 11 місяців 18 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

1. До Дарницького районного суду м. Києва 09 травня 2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001128 від 17.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

1.1 Висунуте обвинувачення ОСОБА_7 суд вважає доведеним та відповідно до якого він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 , будучи особою раніше судимою 22 серпня 2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, якого було умовно-достроково звільнено 05 березня 2022 року на підставі ухвали Бориспільського районного суду Київської області від 04 березня 2022 року, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи.

Так, 15 лютого 2023 року, приблизно о 21 годині, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебував на кухні в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебував мешканець цієї квартири ОСОБА_8 , з яким у нього виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті.

Під час конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли у нього з ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 вдарив головою по голові ОСОБА_8 , від якого останній впав спиною на підлогу, після чого наніс йому не менше 2 ударів кулаком правої руки по обличчю потерпілого, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми - забій головного мозку легкого ступеня, перелом обох (передньої та задньої) стінок лобних пазух зі зміщенням уламків, перелом передньої стінки основної пазухи зі зміщенням, переломи всіх стінок обох верхньощелепних пазух, нижніх стінок обох орбіт, медіальних, латеральних, нижніх стінок обох орбіт, кліток решітчастої кістки, піднебінної пластини, альвеолярного відростка верхньощелепної пазухи зліва, обох вилицевих кісток, лобних і скроневих відростків з обох сторін, вилицевих дуг, кісток носа, синці на повіках обох очей, які є небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

2. Під час судового розгляду судом були допитані потерпілий, свідок сторони обвинувачення та обвинувачений.

2.1 У судовому засіданні був допитаний потерпілий ОСОБА_8 , який надав суду показання та відповідаючи на питання учасників судового розгляду повідомив про те, що наразі він безробітний останні півроку, не може працювати фізично через ту подію, що відбулась з ним.

У день події він був у сусіда, випивав у нього та приблизно о 20:30 йому зателефонувала його співмешканка ОСОБА_9 , й коли він повернувся додому та одразу звернувся до неї з питанням, що вона хотіла. У цей момент на нього образився ОСОБА_7 , оскільки своїм питанням до ОСОБА_9 він перервав їх розмову, та наніс один удар головою йому по голові в ділянку перенісся/лоба. Від цього удару він одразу втратив свідомість, про подальше нанесення йому ударів нічого повідомити не може, тому що прийшов до тями, коли вже приїхала швидка медична допомога й бачив багато крові.

Грошові кошти на операцію він шукав всюди, позичав, витратив приблизно 60 тисяч грн, потрібно ще біля 100 тисяч грнщодо операції на щелепі.

Обвинувачений йому відшкодував за два дні до першої операції 21 200 грн, більше грошових коштів він від нього не отримував, але повідомив, що буде відшкодовувати його колишній співмешканці ОСОБА_9 , у відповідь на що потерпілий заперечив.

Тому скільки отримала від обвинуваченого ОСОБА_7 його колишня співмешканка ОСОБА_9 йому невідомо, з нею стосунки не підтримує, за тією адресою вже не проживає.

Звертав увагу обвинуваченого не один раз, що потребує грошових коштів на лікування, просив відшкодовувати йому, а не ОСОБА_9 , але обвинувачений спершу відповіді не давав, а потім повідомив, що вже все відшкодував ОСОБА_9 , тому що потерпілий начебто мав перед нею борги.

2.2 Під час судового розгляду була допитана свідок ОСОБА_9 , яка повідомила, що має дружні відносини з обвинуваченим, з потерпілим наразі не спілкується. У день події до неї в гості прийшов обвинувачений, з яким вона пила чай. У цей час також додому повернувся потерпілий, з яким вона тоді проживала, він був в гостях у сусіда й казав, що скоро повернеться, повернувся дуже п`яним. При цьому потерпілий як повернувся додому, то звернувся до неї щось сказати, а у цей момент вона розмовляла з обвинуваченим, останній їй розказував про свою матір і йому не сподобалось, що потерпілий перебив їх розмову. Одразу після цього обвинувачений вдарив головою потерпілого, потерпілий впав і обвинувачений наніс йому ще два удари кулаком. Потім вони викликали швидку медичну допомогу. Вона в лікарню не їздила, їздили до потерпілого її знайомі. Обвинувачений одразу приніс на операцію 21 000 грн. Надалі кошти від обвинуваченого отримувала вона, десь 55 чи 60 тисяч грн отримала, але потерпілому вона ці кошти не передавала, потерпілий у неї просив дати йому хоча б половину, але вона відмовилась, оскільки потерпілий мав перед нею борг. Також додала, що потерпілий не лікується, а просто п`є горілку, телефонує їй тільки тоді, коли п`яний, каже їй, що все там у нього вже зажило, але треба ще якусь операцію робити.

2.3 Обвинувачений ОСОБА_7 позицію декілька разів змінював, визнавав вину частково, оскільки потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, тому нервово реагував на зауваження і ставився до нього пихато. Також у день події через те, що він прийшов в гості до його співмешканки, то це був зайвий привід у потерпілого з ним зачепитися, й між ними це була не перша ситуація, але остання. Отже, сам потерпілий спровокував цю ситуацію, що сталась.

Вважає також безпідставним, що розпочали проти нього кримінальне провадження за заявою потерпілого, оскільки останній всупереч їх домовленостям повідомив поліцію про вчинений злочин.

По завершенню судового розгляду вину визнав повністю та вказав, що розкаюється.

Під час свого допиту надав суду показання про те, що його у день події ніхто не запрошував, він сам прийшов в гості до своєї подруги ОСОБА_9 у її квартиру. Хвилин через 40 прийшов потерпілий та коли потерпілий увійшов на кухню, то вони не подали вигляду, що його бачать, й продовжили спілкуватися, сиділи на кухні, один напроти одного, та у цей момент потерпілий перервав їх розмову, звернувшись до ОСОБА_9 й став між ними. Він у свою чергу спитав у потерпілого для чого він так зробив, на що потерпілий повідомив, що не мало значення про що вони розмовляли, бо його питання було важливішим. Після чого розпочався між ним та потерпілим словесний конфлікт. Під час цього конфлікту потерпілий вказав, що має повне право тут перебувати, йому не подобається те, що він сюди приходив, те, як він ставився до його співмешканки, не подобалось, що він підбурював його співмешканку його покинути. У цей же момент він побачив, що потерпілий зжимає кулаки, не замахувався на нього, але може хотів вдарити, тому він наніс потерпілому удар в обличчя (лоб в лоб) і одразу потерпілий наніс йому удар кулаком в брів, ближче до скроні, від чого потім був синець. У відповідь на цей удар потерпілого, він наніс потерпілому удар кулаком по обличчю, в ділянку носа, замахнувшись рукою збоку, вказавши, що це був більше рефлекторний удар. Від цього удару потерпілий впав на підлогу, й коли потерпілий був на підлозі, то він схопив його за одяг та наніс ще один удар. ОСОБА_9 почала кричати, просила припинити, викликали швидку медичну допомогу і потерпілого забрали до лікарні. На наступний день до потерпілого в лікарню приїжджали знайомі ОСОБА_9 . Він пропонував потерпілому всі витрати взяти на себе, але не розраховував, що буде судова справа і потерпілий також одразу не міг назвати суму, бо продовжував лікування. Тоді вони домовились, що всю суму у 100 тисяч грн він йому віддати не зможе, тому буде виплачувати по 4 200 грн з кожної зарплати. До моменту операції він привіз 20 000 грн, після операції ще 5 тисяч грн, решту суми віддав ОСОБА_9 .

3. Суду також на підтвердження висунутого обвинувачення були надані письмові докази, а саме:

- витяг з ЄРДР про реєстрацію провадження 17 березня 2023 року за номером № 0001128 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 15.02.2023, приблизно о 22 год., з попередньою кримінально-правовою кваліфікацією дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України;

- доручення начальника СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві старшому слідчому про проведення досудового розслідування від 17.03.2023;

- повідомлення старшого слідчого керівнику Дарницької окружної прокуратури м. Києва про початок досудового розслідування від 17.03.2023;

- постанова від 17.03.2023 про створення групи слідчих;

- постанова від 17.03.2023 про визначення групи прокурорів;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.03.2023, поданої потерпілим ОСОБА_8 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень 15.02.2023 ОСОБА_7 , із долученою пам`яткою про права та обов`язки й копією паспорта потерпілого;

- клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів від 22.03.2023 та ухвала слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.03.2023, якою це клопотання задоволено, і надано дозвіл слідчим на тимчасовий доступ до медичної документації потерпілого ОСОБА_8 , із долученим протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 31.03.2023;

- постанова про призначення судово-медичної експертизи від 05.04.2023;

- висновок експерта від 12.04.2023 № 042-577-2023 (із довідкою про вартість проведеної експертизи), з якого вбачається, що у ОСОБА_8 під час звернення за медичною допомогою 15.02.2023 о 21:23 мало місце тілесне ушкодження: черепно-мозкова травма - забій головного мозку легкого ступеня, перелом обох (передньої та задньої) стінок лобних пазух зі зміщенням уламків, перелом передньої стінки основної пазухи зі зміщенням, переломи всіх стінок обох верхньощелепних пазух, нижніх стінок обох орбіт, медіальних, латеральних, нижніх стінок обох орбіт, кліток решітчастої кістки, піднебінної пластини, альвеолярного відростка верхньощелепної пазухи зліва, обох вилицевих кісток, лобних і скроневих відростків з обох сторін, вилицевих дуг, кісток носа, синці на повіках обох очей.

Виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, утворилось внаслідок травматичної дії тупого(их) предмета(ів), характерні властивості якого(их) в ушкодженні не відобразились.

Часові дані, наведені в медичній документації, свідчать про те, що тілесне ушкодження було спричинено до 21:23 15.02.2023;

- протокол слідчого експерименту від 20.04.2023 за участі потерпілого ОСОБА_8 та статиста, й із долученим до нього відеозаписом;

- протокол слідчого експерименту від 20.04.2023 за участі свідка ОСОБА_9 та статиста, й із долученим до нього відеозаписом та письмовим дозволом ОСОБА_9 на проведенні слідчого експерименту у її квартирі;

- постанова про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 21.04.2023;

- висновок експерта від 26.04.2023 № 042-688-2023 (із довідкою про вартість проведеної експертизи), з якого вбачається, що враховуючи характер та локалізацію виявленого у потерпілого ОСОБА_8 тілесного ушкодження, дані проведення слідчого експерименту за його участю 20.04.2023 можна заключити, що не виключається можливість утворення зазначеного тілесного ушкодження при умовах та у спосіб, на які він вказує. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у потерпілого ОСОБА_8 тілесного ушкодження. Дані проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 20.04.2023, можна заключити, що виявлене у потерпілого ОСОБА_8 тілесне ушкодження могло утворитись при умовах та у спосіб, на які вказує свідок ОСОБА_9 ;

- повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, від 20.04.2023, із пам`яткою про процесуальні права та обов`язки;

- постанова про визнання речовими доказами медичної документації на ім`я ОСОБА_8 від 03.05.2023;

- доручення прокурора слідчому відкрити сторонам провадження матеріали досудового розслідування від 08.05.2023; повідомлення про відсутність у сторони захисту матеріалів для відкриття; протоколи від 08.05.2023 про надання доступу до матеріалів досудового розслідування потерпілому ОСОБА_8 , підозрюваному ОСОБА_7 ;

- ухвала слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2023 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на строк 60 днів, тобто до 19.06.2023;

- копія вироку Дарницького районного суду від 16.07.2012, яким засуджено ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, із звільненням від його відбування на підставі статей 75, 76 КК України з іспитовим строком тривалістю два роки; копія вироку Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2018, яким засуджено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців; довідки про те, що не перебуває на обліку лікарів нарколога чи психіатра; копія паспорта; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; довідка про звільнення з установи виконання покарань на підставі ухвали суду від 04.03.2022 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 на строк 11 місяців 18 днів; вимога щодо притягнення до кримінальної відповідальності.

3.1 Вказані докази були оголошені прокурором під час судового розгляду та досліджені судом.

3.2 Під час їх дослідження обвинувачений не висловив будь-яких зауважень щодо неналежності або недопустимості цих доказів, та вказав, що не заперечує проти їх долучення до матеріалів провадження.

3.3 Суд приймає вказані докази на підтвердження встановлених судом обставин, зокрема письмові докази на підтвердження підстав розпочати досудове розслідування - протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення від потерпілого, внесення відомостей до ЄРДР, доручення про проведення досудового розслідування, повідомлення прокурору про початок досудового розслідування. Постанови про створення групи слідчих та прокурорів.

З аналогічних підстав суд приймає як належні й допустимі докази, які стосуються встановлення органом досудового розслідування фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема клопотання та ухвала слідчого судді на підставі цього клопотання про тимчасовий доступ до медичної документації потерпілого, постанови про призначення судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз, самі висновки цих експертиз щодо встановленого тяжкого ступеня тяжкості та механізму спричинених ушкоджень під час слідчого експерименту, що не суперечить медичній документації, протоколи слідчих експериментів за участі потерпілого та безпосереднього свідка події ОСОБА_9 .

Суд визнає належними й допустимим доказами повідомлення про підозру, постанову про визнання речовими доказами медичної документації потерпілого, й інші письмові документи, що не мають доказового значення у висунутому обвинуваченні. але підтверджують виконання вимог процесуального закону по завершенню судового розгляду, зокрема повідомлення про це сторону захисту та потерпілого, протоколи про виконання вимог ст. 290 КПК України.

Суд бере до уваги прийняті рішення органу досудового розслідування щодо встановлених даних про особу обвинуваченого - копії вироків, довідка про звільнення з установи виконання покарання, надана суду ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

4. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом вимагається, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за висунутим обвинуваченням.

Власне стандарт доказування позначає рівень ймовірності, до якого обставина має бути підтверджена доказами, щоб вважатись дійсною.

Сторона обвинувачення, на яку покладено тягар доведення висунутого обвинувачення, подала суду істотні докази та достатні пояснення стосовно обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, що було небезпечним для життя потерпілого ОСОБА_8 у момент заподіяння.

Окрім того, що обвинувачений вину у вчиненому злочині не заперечив, втім сукупність зібраних доказів є достатньою для визнання його вини, оскільки судом не встановлено неналежності чи недопустимості поданих письмових доказів - внесення відомостей до ЄРДР, створення групи слідчих та прокурорів, проведені слідчі експерименти за участі потерпілого та свідка сторони обвинувачення, досліджені судом відеозаписи цих слідчих експериментів, висновки експертів як щодо ступеня тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, так і висновок експерта про те, що не виключається спричинення тілесних ушкоджень тим механізмом, що був продемонстрований як потерпілим, так і свідком сторони обвинувачення під час слідчих експериментів, й інші процесуальні рішення прийняті у цьому провадженні.

Не суперечать зібраним письмовим доказом, як вказано вище досліджені відеозаписи проведених слідчих експериментів, заперечень на які сторони не висловили.

Показання допитаних під час судового розгляду обвинуваченого, свідка, потерпілого узгоджуються між собою, не суперечать зібраним доказам, що підтверджені письмовими матеріалами та відеозаписами, окрім як в частині показань обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпілий наносив йому удар в обличчя кулаком.

Вказані обставини не повідомлялись ні потерпілим, ні безпосереднім свідком події, не встановлено судом за наслідками проведеного судового розгляду й факту обопільної бійки.

Водночас суд знаходить правдивими показання потерпілого, який заперечив також під час допиту обвинуваченого, що наносив йому будь-які удари, оскільки від першого спричиненого йому удару одразу втратив свідомість і не приходив до тями, допоки не привели його у свідомість лікарі швидкої медичної допомоги. Суд визнає ці показання такими, що відповідали дійсним обставинам події, оскільки потерпілий як під час допиту в суді не міг повідомити, так і під час проведення слідчого експерименту з ним не зміг продемонструвати, окрім першого удару головою по голові, інформацію щодо інших ударів, оскільки весь період побиття був без свідомості, хоча очевидно, що не мав зацікавленості у приховуванні такої інформації як від слідства, так і суду, на відміну від обвинуваченого, який розпочав побиття потерпілого, який не звертався до нього ні словами, ні вчинками.

Отже, суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів (письмових матеріалів, показань потерпілого, свідка сторони обвинувачення та обвинуваченого) - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення доведеною, що ніяк не можна вважати припущенням суду, а є сукупністю вагомих підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

5. Отже, підсумовуючи щодо викладених обставин провадження, проаналізованих письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, показань обвинуваченого, потерпілого та свідка, то кримінально-правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною та кваліфікує його дії як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

6. При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, що був ним вчинений під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду щодо також тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (фактичні обставини провадження не заперечував, вину визнав), дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочин вчинений у неповнолітньому віці із застосуванням насильства, під наглядом лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, молодого віку, з середньою освітою, має постійне місце проживання, працює неофіційно зварювальником.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини та часткове відшкодування заподіяних злочином збитків.

Незважаючи на те, що обвинувачений вказав на щире каяття, за наслідками цього судового розгляду судом не було встановлено дійсного, щирого розкаяння у вчиненому, критичної оцінки того, що відбулось й усвідомлення тих наслідків для здоров`я потерпілого, що настали.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Отже, з урахуванням викладеного, того, що особа раніше неодноразово судима, належних висновків для себе не зробила, завдані збитки потерпілому відшкодовані частково, за наявності двох обставин, які пом`якшують покарання, та водночас наявної обставини, яка обтяжує покарання, суд призначає покарання в межах санкції статті, за якою визнає винним, але не вбачає підстав до обрання покарання у мінімальних межах санкції статті.

6.2 З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_11 був звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вироком суду від 22 серпня 2018 року на невідбутий строк 11 місяців 18 днів, тобто що мав завершитись 21 лютого 2023 року.

Кримінальне правопорушення у цьому провадженні ним вчинено 15 лютого 2023 року.

Отже, з урахуванням тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення у період, коли тривало умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду від 22 серпня 2018 року, суд зобов`язаний застосувати положення ст. 71 КК України із визначенням остаточного покарання за сукупністю вироків.

6.1 Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на 60 днів, тобто до 19 червня 2023 року, що надалі завершив свою дію та не продовжувався судом.

Під час судового розгляду у зв`язку з неявкою обвинуваченого та застосуванням до нього приводу, за клопотанням прокурора судом ухвалою від 18 липня 20223 року було обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на строк 60 днів, тобто до 15 вересня 2023 року включно, який слід залишити без зміни на визначений в цій ухвалі строк.

7. Щодо інших питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Цивільні позови не заявлено.

Процесуальні витрати здійснені під час досудового розслідування стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року, остаточно визначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців.

Строк відбування покарання рахувати із дня затримання обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку виконання цього вироку.

Обраний під час судового розгляду ухвалою суду від 18 липня 2023 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на строк 60 днів, тобто до 15 вересня 2023 року, залишити без зміни на визначений в цій ухвалі строк.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 не заявлено.

Після набрання вироком законної сили стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати здійснені під час досудового розслідування, а саме за проведення:

- судово-медичної експертизи (висновок експерта від 12.04.2023 № 042-577-2023) у розмірі 6 013 грн;

- судово-медичної експертизи (висновок експерта від 26.04.2023 № 042-688-2023) у розмірі 1 998 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- медична картка стаціонарного хворого № 2761/253 на ім`я ОСОБА_8 , медичну картку стаціонарного хворого № 3515/295 на ім`я ОСОБА_8 , 2 рентген-знімки та 2 оптичних носія із результатами СКТ, зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- 2 оптичних носія із відеозаписом слідчих експериментів зберігати у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1