УХВАЛА

23 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 761/13833/22

провадження № 51-5022ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 липня 2023 року,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК ); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, судом апеляційної інстанції, обмежився загальними фразами про допущення судом апеляційної інстанції таких порушень. При цьому, засуджений фактично не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого стосовно нього судового рішення, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування або зміни касаційним судом, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК. До того ж, порушуючи у касаційній скарзі питання про скасування вироку місцевого суду, не наводить таких порушень КПК, які відповідно до положень ст. 415 цього Кодексу слугували би підставою для призначення нового розгляду саме у суді першої інстанції та не можуть бути виправлені в апеляційному порядку.

Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений у прохальній частині касаційної скарги порушує питання про призначення йому покарання

на підставі статей 69, 75 КК, однак доводів на обґрунтування зазначеної позиції мотивувальна частина скарги фактично не містить.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно зі ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року, проте не зазначає жодних вимог стосовно ухвали Київського апеляційного суду від 04 липня 2023 року, якою вказаний вирок місцевого суду залишено без змін. Таким чином, вимоги є неконкретними та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, а відтак вимоги засудженого підлягають уточненню.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу засудженого без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 липня 2023 року залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3