Справа № 441/57/23 1-кп/441/104/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_3

потерпілий - ОСОБА_4 його представник - адвокат ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_6 його захисник - адвокат ОСОБА_7

цивільні позивачі - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , представник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок кримінальне провадження № 0000207 від 24.11.2022 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, військовозобов`язаний, працює по найму, не одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

24.11.2022, приблизно о 08 год. 40 хв., ОСОБА_6 , всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel», моделі «Vectra» 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням «Мшана - Воля Бартатівська», в напрямку с.Мшана, неподалік будинку № 2 по вул. Нова в с.Воля Бартатівська, Львівського району, Львівської області, грубо порушив вимоги правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями, а саме Р.1 п 1.2 та Р 12 п. 12.1, які виразились у тому, що він, під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, зокрема те, що на момент руху, дорожнє покриття було вологе та слизьке, в результаті чого, під час застосування гальмування, втратив можливість безпечно керувати своїм транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ» моделі 21093, р.н.з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 .

Внаслідок, дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21093, р.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді перелому міжвертлюжного відділу стегнової кістки ліворуч, закритого перелому тіла лівої кістки ліворуч зі зміщенням, синця в ділянці лівого гомілково-ступеневого суглоба, садна на передній поверхні лівого колінного суглоба, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов, в порядку ст. 128 КПК України, до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 150000 грн., завдану скоєним кримінальним правопорушенням та про стягнення з ПрАТ «Український страховий стандарт» 34206.25 матеріальної та 1710.31 моральної шкоди, та 10000 грн. витрат на правову допомогу.

ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 - визнано цивільними позивачами.

ОСОБА_10 , як власник автомобіля, «ВАЗ 21093» р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , просив стягнути з ОСОБА_6 7 358 грн. 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, та з ПрАТ «Український страховий стандарт» 42713 грн. 54 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які були пасажирами автомобіля під керуванням ОСОБА_4 просили стягнути з ОСОБА_6 кожен окремо по 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Допитаний у ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що причиною дорожньої транспортної пригоди були погодні умови та дорожнє покриття, в якій він міг проявити необережність, несподівано його автомобіль кинуло на зустрічну смугу руху, що призвело до зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_4 в автомобілі якого було двоє пасажирів, дівчина та хлопець.

Просив врахувати, що на його утриманні перебувають мати та сестра інваліди і малолітня дитина, та те, що буде вживати всіх заходів для відшкодування шкоди потерпілому.

Вимоги потерпілого та цивільних позивачів заявлені ними у цивільному позові, визнав частково з огляду на те, що оцінена ними моральна шкода є для нього нереальною для сплати, тому вважає за справедливе з урахуванням відшкодованої суми на лікування потерпілого ОСОБА_4 в розмірі 30000 грн. в ході досудового слідства, достатньою буде сума на відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 10000 грн., а ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , достатньою і справедливою буде сума кожному окремо по 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В позові про стягнення ОСОБА_4 витрат на правову допомогу та матеріальної шкоди ОСОБА_10 просив відмовити в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала покази свого підзахисного та просила врахувати його першу судимість, визнання вини останнім, а також те, що суб`єктивна сторона в даному правопорушенні характеризується необережною виною.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, кожен зокрема, просили цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити повністю, потерпілий суду показав, що до тепер продовжує лікування, з моменту трагедії не може повернутися до звичайного ритму життя, додав, що ДТП трапилось 24.11.2022 в напрямку с.Мшана Львівської області з вини обвинуваченого, автомобіль останнього винесло на зустрічну смугу руху по якій їхав він з дітьми, в той час він не міг уникнути події, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Цивільні позивачі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та представник ОСОБА_10 цивільні позови підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, його вина повністю та об`єктивно доведена доказами, які стороною обвинувачення і захисту не оспорюються та визнаються допустимими та належними.

Так, з витягу з ЄРДР вбачається, що 24.11.2022 приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «Opel Vectra» р.н. НОМЕР_1 по автодорозі «Мшана -Воля Бартатівська» в напрямку с. Мшана Львівської області, на ділянці вказаної дороги не впорався з керуванням автомобіля і виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 . Внаслідок зіткнення автомобілів, тілесні ушкодження середньої тяжкості отримав водій ОСОБА_4 , а також пасажири вказаного автомобіля ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді забоїв обличчя та ОСОБА_8 у вигляді забійних саден голови та верхніх кінцівок, забою лівого плеча.

Згідно висновку експерта № 279/22 від 28.11.2022, при судово-медичному дослідженні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в потерпілого були виявлені перелом міжвертлюжного відділу стегнової кістки ліворуч, закритий перелом тіла ліктьової кістки ліворуч зі зміщенням, синець в ділянці лівого гомілково-ступневого суглоба, садна на передній поверхні лівого колінного суглоба. Виявлені ушкодження могли утворитись внаслідок ДТП 24.11.2022 і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я .

Згідно висновку експерта № 100/22 від 01.12.2022, при судово-медичному огляді ОСОБА_9 , 2003 року народження в неї виявлено садно на лобі, садно біля зовнішнього кута лівого ока, садно на правій гомілці, садно на лівому стегні. Виявлені ушкодження могли утворитись внаслідок ДТП 24.11.2022, відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Згідно висновку експерта № 101/2022 від 01.12.2022 при судово-медичному огляді ОСОБА_8 , 2004 року народження, в останнього було виявлено садно на лобі зліва, синець на лівому плечі, які могли утворитись 24.11.2022 від контактів з тупими предметами, можливо до частин салону автомобіля при ДТП. Виявлені ушкодження відносяться до легкого тілесного.

Постановою про визнання і приєднання до справи №0000207 від 24.11.2022, як речових доказів від 24.11.2022, автомобіля марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «ВАЗ 21093» р.н. НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку інженерно - транспортної експертизи зіткнення автомобілів «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 та ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 мало місце на лівому (якщо рухатися на Мшану) узбіччі дороги, в районі місця фіксації осипу скла та частин автомобіля. Під час первинного контактування при зіткненні між собою взаємодіяли передні ліві частини автомобіля «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 та ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно висновку авто технічної експертизи № СЕ-19/114-22/20965-ІТ від 16.12.2022 на момент огляду після ДТП гальмівної системи автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 гальмівна система автомобіля знаходиться в стані повної відмови .

Згідно висновку авто технічної експертизи № СЕ-19/114-22/20964-ІТ від 16.12.2022 на момент огляду після ДТП робоча гальмівна система автомобіля марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в стані повної відмови по причині її розгерметизації з-за від`єднання бачка живлення від головного гальмівного циліндру, витоку робочої рідини з нього, розриву гумового гнучкого трубопроводу подачі вакууму від впускного колектора до вакуумного підсилювача.

Згідно висновку експерта від 20.12.2022 № СЕ-19/114-22/21475- ІТ в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був керуватися технічними вимогами п.п. 1.2,12.1 ПДР, водій автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинен був керуватися технічними вимогами п. 12.3 ПДР.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути зіткнення, ця можливість полягала в дотриманні ним вимог п.п. 12., 12.1 ПДР, для чого у нього не було завад технічного характеру, а водій автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 тільки своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 .

З технічної точки зору, причиною настання даної ДТП стали обставини, пов`язані з невиконанням водієм автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 технічних вимог п.1.2, 12.1 ПДР.

Відповідно до ч. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК України (2341-14) суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Як убачається із законодавчо визначеного - кримінальним правопорушенням може бути визнано лише протиправне, суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК). Звідси одним з елементів складу кримінального правопорушення може бути визнано певну поведінку людини, свідомий та вольовий вчинок, а не певні обставини.

Диспозиція ст.286 КК України, сформульована законодавцем, як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР. Для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущенні особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що кримінальні правопорушення, передбачені ст.286 КК України, є правопорушенням із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах статті 286 КК України, тобто тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ним у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу кримінального правопорушення включає в себе такі обов`язкові елементи: діяння; обстановка; суспільно-небезпечні наслідки; причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченим законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: - вчинення дій, заборонених правилами (керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння чи без посвідчення водія); - невиконання дій, які особа може і зобов`язана вчиняти відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу руху тощо).

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньо причиною їх настання, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складку кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП і водночас повинен чітко визначити, яке саме порушення було причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України.

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи учасників судового провадження, а також, аналізуючи всі наведені докази, які в своїй сукупності повно відтворюють картину події, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_6 в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення, котре виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження тобто за ч.1 ст.286 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України з наданням останнім рівних прав на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених тим же Кодексом.

Згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачений ч.1 ст.286 КК України класифікується як не тяжке.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

До обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд відносить вчинення кримінального правопорушення вперше, щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому в ході досудового слідства.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який позитивно характеризується за місцем проживання, стан його здоров`я, матеріальний стан, молодий вік, на утриманні має матір і сестру, які є інвалідами, вину у вчиненому визнав повністю, його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: особливості й обставини вчинення, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення дій.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами, тому суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_6 основне покарання у виді мінімального розміру штрафу передбаченого санкцією статті обвинувачення.

Призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує наслідки, що настали внаслідок порушення ПДР та наявності у нього такого права, при цьому бере до уваги те, що право керування транспортними засобами не є основним джерелом доходу ОСОБА_6 .

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Щодо цивільних позовів суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім завдання шкоди ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Беручи до уваги вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на підставі вимог ст. 1167 ЦК України, суд враховує матеріальний стан відповідача (обвинуваченого), його вік, праце зайнятість, на утриманні матері та сестри інвалідів, часткове відшкодування матеріальної шкоди, вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, зміни в його повсякденному житті, порушення нормальних життєвих зв`язків, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, у тому числі і те, що правопорушення вчинено з необережності, та оцінює їх в розмірі 15000 грн., які слід стягнути з ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_4 , та по 5000 грн. кожному окремо в користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а тому цивільний позов в частині моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Щодо матеріальної шкоди.

Заперечення представника Моторного (транспортного) страхового бюро України судом вивчено, наведені в них факти, судом досліджено в судовому засіданні, докази надані позивачем суд знаходить належними та допустимими.

В частині матеріальної шкоди, витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого, щодо позову до ПрАТ «СК» Український страховий стандарт» суд вважає, позов підлягаючим до задоволення, оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 було застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт «за полісом ЕР 208763930 у межах ліміту відповідальності 130000.00 грн., вчасно було подано заяву страховику про дорожньо-транспортну пригоду (ст.35 Закону № 1961-1У)

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд знаходить за належне та допустиме, стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди на лікування в розмірі 34206 грн. 25 коп., та моральної шкоди в розмірі 1 710 грн. 31 коп., тобто 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю у випадку ушкодження здоров`я .

Позов цивільного позивача ОСОБА_10 до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт «про стягнення 42 713 грн. 54 коп. підлягає до задоволення з огляду на те, що автомобіль «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 було застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт «за полісом ЕР 208763930 у межах ліміту відповідальності 130000.00 грн. Мінімальна вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ -21093 становить 65537.06 грн. за висновком експерта При цьому враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля ВАЗ - 21093 власником якого є ОСОБА_10 (станом на 24.11.2022 коефіцієнт фізичного зносу становить 42713.54 грн.) при оцінці експертом ринкова вартість вказаного автомобіля складає 50 072 грн.40 коп.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про стягнення 7 358.86 грн. матеріальної шкоди, такі позовні вимоги підлягають до задоволення, а залишки автомобіля ВАЗ - 21093 залишити ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч грн.), що підтверджено актом здачі-приймання виконаних робіт від 27.02.2023 (а.с.57,58)

Витрати за проведення судових експертиз в загальному розмірі 9439 грн.00 коп. стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 323, 324 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому основне покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51000) в дохід держави з позбавлення права керування транспортними засобами, строком на один рік.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_6 , ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. та 10000 (десять тисяч грн.) витрат за надання правової допомоги, а разом 25 000 (двадцять п`ять тис. грн.)

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 7 358.86 грн. (сім тисяч триста п`ятдесят вісім грн. 86 коп) вартості матеріального збитку (ринкової вартості ) пошкодженого автомобіля.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч грн.)

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч грн.)

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди на лікування в розмірі 34206 грн.25 коп.( тридцять чотири тисячі двісті шість грн. 25 коп.), та моральної шкоди в розмірі 1710 грн. 31 коп. (одну тисячу сімсот десять грн. 31 коп.), а разом 35 916 грн. 56 коп.(тридцять п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять грн. 56 коп.)

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_10 42 713 грн. 54 коп. (сорок дві тисячі сімсот тринадцять грн. 54 коп.) матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати в загальній сумі 9439 грн. 00 коп. (дев`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять грн.), пов`язані із залученням експерта для проведення судових експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 29.11.2022 в межах кримінального провадження №0000207 від 24.11.2022 - скасувати (а.с. 150-151).

Речові докази по справі :

- автомобіль марки «Opel Vectra 1/6» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль «ВАЗ 21093» р.н. НОМЕР_2 , що на зберіганні на спец майданчику в м.Львів, вул. Авіаційна 7, після набрання вироком законної сили, передати користувачу ОСОБА_6 (проживає фактично в АДРЕСА_2 (зареєстрований в АДРЕСА_1 ).

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1