18.09.2023 Справа № 363/1504/23
ВИРОК
18 вересня 2023 року м. Вишгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, такого, що офіційно не працює, фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 01.10.2012 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років п`яти місяців позбавлення волі;
- 28.04.2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох місяців арешту;
- 07.11.2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі;
- 26.12.2017 року Горохівським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі;
- 15.02.2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, ухвалою Волинського апеляційного суду від 31.10.2018 року вирок від 15.02.2018 року Луцького міськрайонного суду Волинської області змінено, зараховано ОСОБА_4 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 28.05.2017 року по 31.10.2018 рік включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, 24.12.2019 року звільнений з ДУ «Маневицька виправна колонія за №42» за відбуттям терміну покарання;
- 18.09.2020 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України -
Так, 04.01.2023 року приблизно о 12 год. 00 хв. (точного часу не встановлено), у ОСОБА_4 , який правомірно перебував у приміщенні Гаврилівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини, розташованої за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Гаврилівка, вул. Свято-Троїцька, 51, виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану. Одразу після цього ОСОБА_4 , знаходячись у тому ж місці в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у приміщенні Гаврилівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини, діючи повторно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, шляхом вільного доступу незаконно проник до службового кабінету лікаря - педіатра, що розташований на першому поверсі вищевказаної амбулаторії, звідки таємно викрав зі столу мобільний телефон марки «Realmi - 6» на 128 Гб, модель RMX 2001, вартістю 4 500 грн. У подальшому ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 4 500 грн.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Крім того, 04.01.2023 року приблизно о 12 год. 20 хв. (точного часу не встановлено), у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні Комунального закладу «Гаврилівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» за №8 Бучанської міської ради Київської області, що розташований за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Гаврилівка, вул. Садова, 21, яке є загальнодоступним, виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, а саме до кабінетів вказаного закладу, в умовах воєнного стану. Одразу після цього ОСОБА_4 , знаходячись у тому ж місці в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у приміщенні Комунального закладу «Гаврилівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» за №8 Бучанської міської ради Київської області, діючи повторно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, за допомогою ключа, що знаходився у замку двері, незаконно проник до службового кабінету заступника директора з господарської частини, звідки таємно викрав лаковий гаманець темно-бордового кольору, вартістю 140 грн., в якому знаходилися грошові кошти у сумі 300 грн. та банківська картка «Приват Банку» за № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 440 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, охопленні єдиним умислом, 04.01.2023 року приблизно о 12 год. 25 хв. (точного часу не встановлено), ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні Комунального закладу «Гаврилівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» за №8 Бучанської міської ради Київської області, діючи повторно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, шляхом вільного доступу незаконно проник до службового кабінету технічного персоналу, де таємно викрав мобільний телефон «Redmi 9A» на 32 Гб, вартістю 3 932 грн., що належить ОСОБА_8 , чим спричинив останній, матеріальний збиток на загальну суму 3 932 грн.
Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, охопленні єдиним умислом, 04.01.2023 року приблизно о 12 год. 27 хв. (точного часу не встановлено), ОСОБА_4 , знаходячись у тому ж місці у той же час, а саме у приміщенні Комунального закладу «Гаврилівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» за №8 Бучанської міської ради Київської області, у службовому кабінеті технічного персоналу, діючи повторно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, таємно викрав жіночий гаманець з еко-шкіри, коричнево зеленого кольору, вартістю 180 грн. та грошові кошти у сумі 4 300 грн., які знаходилися у ньому, що належать ОСОБА_9 , чим спричинив останній, матеріальний збиток на загальну суму 4 460 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, охопленні єдиним умислом, 04.01.2023 року приблизно о 12 год. 30 хв. (точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , знаходячись у тому ж місці у той же час, у приміщенні Комунального закладу «Гаврилівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» за №8 Бучанської міської ради Київської області, а саме у службовому кабінеті технічного персоналу, діючи повторно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, таємно викрав жіночий шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 110 грн. та грошові кошти у сумі 650 грн., які знаходилися у ньому, що належать ОСОБА_10 , чим спричинив останній, матеріальний збиток на загальну суму 760 грн. У подальшому, ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Крім того, 04.01.2023 приблизно о 12 год. 20 хв. (точний час не встановлено), у ОСОБА_4 , який знаходився у кабінеті заступника директора з господарської частини Комунального закладу «Гаврилівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» за №8 Бучанської міської ради Київської області, що розташований за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Гаврилівка, вул. Садова, 21, який помітив лаковий гаманець темно-бордового кольору, що належить ОСОБА_7 , виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна. Далі, реалізовуючи свій протиправний умисел ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, підійшовши до гаманця, відкрив його та виявив всередині, з-поміж іншого, банківську картку «Приватбанк» з номером НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_7 , яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пп.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 закону «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК - є офіційним документом. Одразу після цього ОСОБА_4 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, викрав банківську картку «Приватбанк» з номером НОМЕР_1 , якою у подальшому розпорядився на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу.
Від потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 до суду надійшли заяви, в якій останні просили розглянути зазначене кримінальне провадження за їх відсутності. Суд, відповідно до вимог ст. 325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження, вирішив за можливе з`ясувати всі обставини під час судового розгляду за відсутності потерпілих та вирішив питання про проведення судового розгляду без них.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, зазначив час, місце та спосіб їх вчинення. Зокрема, підтвердив що дійсно 04.01.2023 року, знаходячись спочатку у приміщенні Гаврилівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини, здійснив крадіжку зі службового кабінету лікаря мобільного телефону, потім перебуваючи в приміщенні Комунального закладу «Гаврилівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» за №8 Бучанської міської ради Київської області викрав зі службового кабінету гаманець, в якому було 300 грн. та банківську карту "Приват Банку", а потім зі службового кабінету технічного персоналу викрав мобільний телефон, гаманець, в якому було 4 300 грн. та ще один гаманець зі 650 грн.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого, яка виразилась у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно в умовах воєнного стану та у викраденні офіційного документу - доведена. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України відповідно.
Згідно ст. 65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень ст. 66, ст. 67 КК України.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Пленум Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 року роз`яснює, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Враховуючи вищевикладене, під урахуванням особи винного повинно передбачатись врахування судом позитивних і негативних характеристик особи, які мають кримінально-правове значення.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Статтею 70 КК України (призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень) передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При цьому при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами та проступком, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 неодружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, такий, що має судимості, тому вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України у межах санкції частин цих статей та із застосуванням ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Але в той же час згідно вимог п. 20 Постанови ПВСУ за №7 від 24.10.2003 року з відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначаються покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Положеннями ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Приписами п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року передбачено, що за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Так, обвинувачений вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення після постановлення вироку від 18.09.2020 року Долинським районним судом Івано-Франківської області, яким він був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України та йому призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі, а відтак суд застосовує правила, передбачені ст. 71 КК України та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Таким чином, враховуючи все зазначене, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати остаточне покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим так і іншими особами. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Долю речових доказів по справі необхідно вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. В той же час прокурором заявлено, що в даному кримінальному провадженні витрати на залучення експерта відсутні.
Цивільні позови не заявлені.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України, призначити йому покарання:
-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, приєднати частково до призначеного покарання за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2020 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести ) років позбавлення волі.
Строк відбування призначеного покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі належить рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Речові докази: матеріальний носій інформації DVD-R диск із відеозаписами з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільні телефони марки «Realmi-6» на 128 Гб, модель RMX2001 та марки «Redmi-9A» на 32 Гб, гаманець коричнево-зеленого кольору із застібкою, гаманець чорного кольору, банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , банківську картку для виплат за № НОМЕР_3 , що передані на відповідальне зберігання власникам, залишити в розпорядженні останніх.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча суддя ОСОБА_1