Справа № 309/489/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/263/23 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 22.03.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, приватний підприємець, із загальною середньою освітою, неодружений, несудимий, засуджений:

- за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року 06 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 02.01.2023, будучи військовозобов`язаним, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з оголошенням Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022 загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України.

03.01.2023 ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022, отримав бойову повістку про прибуття 16.01.2023 до пункту відправки у військову частину НОМЕР_1 , однак останній достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України № 64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією

-2-

Російської Федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69-2022 від 24.02.2022, не прибув, і за таких обставин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

В апеляційні скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини, правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , просить змінити вирок та на підставі ст. 75 КК України зменшити останньому тривалість іспитового строку в один рік. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом не враховано відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також наявність пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття, визнання вини. Окрім того, судом проігноровано дані про особу обвинуваченого, який несудимий, приватний підприємець, сплачує податки, що актуально в умовах воєнного стану. Згідно встановлених судом обставин є обмежено придатним для військової служби за станом здоров`я, що істотно знижує суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обгрунтованість прийнятого судом рішення, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України такі не перевіряються.

-3-

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 336 КК України кваліфіковані правильно.

Тому, вирок переглядається у межах доводів апеляційної скарги, тобто в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають суворо дотримуватися вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище статей кримінального закону були дотримані й у достатній мірі враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

З вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховано те, що передбачене ст. 336 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який не одружений, приватний підприємець, не має утриманців; на спеціальних обліках не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки із звільненням від його відбування з іспитовим строком на 01 (один) рік 06 (шість) місяців та покладенням передбачених ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання майже в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 336 КК України, а також встановлений судом іспитовий строк колегія суддів вважає такими, що відповідають як характеру та ступеню

-4-

вчинених ОСОБА_6 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, а також сприятимуть досягненню основної мети виховання його в дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З врахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано як пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, визнання вини, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не впливають на вид та розмір призначеного ОСОБА_6 покарання, у тому числі й іспитового строку, а також не дають підстав для встановлення меншого розміру іспитового строку, як і наведені в апеляційній скарзі дані про особу обвинуваченого, такі як відсутність судимості, даних про перебування на обліках у лікарів нарколога й психіатра, а також здійснення ОСОБА_6 підприємницької діяльності.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування, у тому числі й із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Тому, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок як законний та обґрунтований підлягає залишенню без змін.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 22.03.2023 щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційним судом.

Судді