Єдиний унікальний № 946/2984/22
Провадження № 1-кп/946/250/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

29 травня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кишинів Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, з посвідкою на постійне місце проживання в Україні, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

01.10.2021 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до обмеження волі на строк один рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на один рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_7 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст.327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.03.11.2021 біля 12:00 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись біля автобусної зупинки по вул. Покровській, 70 в м. Ізмаїл Одеської області (далі м. Ізмаїл), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, передбачаючи, що своїми діями спричиняє матеріальну шкоду, шляхом вільного доступу на лавочці виявив та таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 9 Pro», який був залишений на нетривалий час без нагляду потерпілим ОСОБА_7 , після чого з місця вчення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 4 500 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

2.Крім того, 08.01.2022 близько 14:30 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , побачили через вікно на підвіконні зазначеного домоволодіння ноутбук торгової марки «Asus» білого кольору моделі Х502СА та комп`ютерну клавіатуру торгової марки «Real-EL» чорного кольору. Після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, вирішила таємно викрасти їх, у зв`язку з чим запропонувала ОСОБА_3 допомогти їй у викраденні цього майна, а саме пройти та залишитися на перехрещенні АДРЕСА_2 та вул. Ю. Фучика для здійснення спостереження за обстановкою з метою його попередження у разі виявлення сторонніх осіб, які б могли зашкодити їх незаконним діям, а вона зі свого боку через вікно таємно викраде зазначені речі, на що ОСОБА_3 погодився.

Далі, ОСОБА_3 , надавши свою згоду особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на допомогу у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення, діючи відповідно раніше досягнутої домовленості, умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, залишився на перехрещенні АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 для здійснення спостереження за обстановкою, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, у свою чергу, доводячи до логічного завершення свій кримінально протиправний умисел, підійшла до вікна домоволодіння АДРЕСА_2 , де силою ззовні відкрила одну з його стулок, й з підвіконня викрав ноутбук торгової марки «Asus» білого кольору моделі Х502СА вартістю 3 266,66 грн та комп`ютерну клавіатуру торгової марки «Real-EL» чорного кольору вартістю 200 грн.

У цей час господар зазначеного домоволодіння ОСОБА_6 , знаходячись у кімнаті, де на підвіконні перебували його речі, побачивши, що особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, намагається викрасти його майно, зажадав від останньої припинити протиправні дії та залишити його майно, на що остання, розуміючи, що її незаконні дії помічені господарем зазначеного домоволодіння, виходячи за межі досягнутої з ОСОБА_3 домовленості, спрямованої на таємне викрадення чужого майна, на вимоги ОСОБА_6 не відреагувала та спробувала відкрито втекти з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, але була затримана господарем викраденого майна.

У свою чергу ОСОБА_3 , побачивши, що особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, затримано на місці вчинення кримінального правопорушення господарем майна, яке було викрадене, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Стаття (частина статті) КК, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 15. Замах на кримінальне правопорушення

1. Замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

2. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.»

«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)

…

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,

карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

3. Крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому,

карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин за першим епізодом обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення за першим епізодом обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті по цьому епізоді обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів по першому епізоду обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів по цьому епізоду обвинувачення допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

5.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення по цьому епізоду обвинувачення. Він детально розповів про обставини цього кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість майна, яким він заволодів, а також спосіб викрадення, та пояснив, що у 2021 році він провів свою матір на ринок, а сам повертаючись додому, побачив на лавці автобусної зупинки мобільний телефон, який вирішив забрати собі. Він не планував його повертати через те, що йому були потрібні гроші. Тому у цей же день він зустрівся з чоловіком, якому продав цей телефон.

6.Таким чином, суд вважає доведеною винуватості ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення за цим епізодом, та кваліфікує його за цим епізодом обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин за другим епізодом обвинувачення за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК

7.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення по другому епізоду обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

8.У судовому засіданні, хоча ОСОБА_3 і зазначив, що повністю визнає вину у висунутому обвинуваченні за цим епізодом обвинувачення у закінченому замаху на таємне викрадення майна ОСОБА_6 , але під час дачі показань вину фактично не визнав, пояснивши, що у січні 2022 року він, перебуваючи у м. Ізмаїл, вийшов з автобуса №16 та зустрів свого товариша на ім`я ОСОБА_8 , який погукав його до себе та нічого не пояснюючи, попросив його почекати, а сам кудись пішов справити свої природні потреби. Аж раптом він почув галас та крики, озирнувшись, побачив ОСОБА_8 , який біг до нього, тримаючи у руках ноутбук. Злякавшись, він пішов у бік автостанції, де до нього підійшов ОСОБА_6 , та запитав чи не бачив він куди саме побіг невідомий чоловік, на що він показав куди саме той побіг. Після чого ОСОБА_6 наздогнав хлопця та трохи його побив. Він зазначив, що ні про що не домовлявся із ОСОБА_8 , йому було відомо, що ОСОБА_8 начебто відійшов до туалету.

9.Не зважаючи на не визнання вини у висунутому обвинуваченні за цим епізодом обвинувачення, вина ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_6 повністю підтверджується такими дослідженими судом доказами.

10.Так, потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснив, що у 2022 році він знаходився у будинку, номер якого не пам`ятає, по вул. Пушкіна в м. Ізмаїл та почув як відчиняється вікно, що виходило на вулицю. Тоді ж він вирішив підійти до вікна та побачив там двох чоловіків, одним із яких був ОСОБА_3 . Вони вдвох намагалися зірвати вікно, а коли відчинили його, другий чоловік почав тягнути ноутбук марки «Asus» разом із клавіатурою через решітку, що стояла на вікні. Побачивши це, він почав кричати, після чого чоловіки його помітили та почали розбігатися, він вибіг у двір та побіг у бік вікна, з якого витягли ноутбук. Хтось із перехожих показав йому куди побіг чоловік з ноутбуком, обличчя він не запам`ятав, але припускає, що це міг бути саме ОСОБА_3 . Коли він наздогнав чоловіка з ноутбуком, останній повідомив йому, що другий побіг в іншому напрямку. Він викликав працівників поліції, по приїзду яких казав чоловіку, щоб той дзвонив своєму товаришу, однак у нього не було номера телефону. Пізніше йому повернули ноутбук, однак він вже був у несправному стані.

11.Ці показання потерпілого ОСОБА_6 повністю спростовують висунуту обвинуваченим ОСОБА_3 версію стосовно обставин вчиненого кримінального правопорушення. З урахуванням того, що потерпілий раніше не був знайомим ані з обвинуваченим ОСОБА_3 , ані з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, то суд не вбачає підстав для обмовляння потерпілим як обвинуваченого, так і іншої особи. На думку суду, показання потерпілого є послідовними, логічними та обґрунтованими, такими, що повністю співвідносяться з іншими дослідженими судом доказами, а тому у суду немає підстав їм не довіряти. Показання потерпілого ОСОБА_6 підтверджують причетність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому злочині. Але з урахуванням положень ст. 337 КПК щодо меж судового розгляду, суд здійснює судовий розгляд відносно обвинуваченого ОСОБА_3 лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

12.Згідно рапорту поліцейського від 08.01.2022, в цей день о 14:30 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 08.01.2022 о 14:29 годині за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_9 бачила як невідома особа через вікно будинку витягнула ноутбук марки «Asus» (т. 1 а.п. 201).

13.Відповідно ж до протоколу прийняття заяви від 08.01.2022 потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 08.01.2022 біля 14:00 год. невідомі особи відкрито заволоділи ноутбуком марки «Asus» та клавіатурою до нього шляхом пошкодження дерев`яного вікна будинку АДРЕСА_2 (т. 1 а.п. 203).

14.Вказані повідомлення стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР за №0000087 та початку досудового розслідування (т. 1 а.п. 196).

15.Місце події приміщення будинку АДРЕСА_2 , було оглянуте, згідно даним відповідного протоколу від 08.01.2022, на якому зафіксована обстановка місця події (т. 1 а.п. 205 210).

16.Під час огляду місця події ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_2 , згідно даним відповідного протоколу від 08.01.2022, було виявлено особу чоловічої статі, який представився як ОСОБА_10 , біля якого на землі був виявлений ноутбук марки «Asus» білого кольору та комп`ютерну клавіатуру «Real-EL» чорного кольору (т. 1 а.п. 212 217), які в подальшому були оглянуті, що вбачається з відповідного протоколу огляду предметів від 10.01.2022 (т. 1 а.п. 217).

17.Ринкова вартість викраденого ноутбука торгової марки «Asus» у розмірі 3 266,66 грн та клавіатури «Real-EL» у розмірі 200 грн станом на 08.01.2022 встановлена даними висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-21/758-ТВ від 20.01.2022 (т. 1 а.п. 231 238).

18.З переглянутого безпосередньо під час судового розгляду відеозапису, що був виданий ОСОБА_11 , вбачається як 08.01.2022 о 15:32 год. по вулиці біжить невідомий чоловік, одягнений в чорну шапку, чорну куртку, темні штани, чорні туфлі, в руках несе білий ноутбук, якого впізнали як ОСОБА_10 . О 15:33 год. за цим чоловіком біжить інший чоловік, одягнений у камуфляжні штани та синю кофту. У подальшому обидва чоловіки зникають за поворотом. Вказані обставини також підтверджуються даними протоколу перегляду відеозапису від 24.01.2022 (т. 1 а.п. 221 222).

19.Крім того, під час проведення слідчого експерименту, проведеного згідно протоколу від 26.04.2022 та додатку у виді таблиць ілюстрацій, обвинувачений ОСОБА_3 біля будинку АДРЕСА_2 вказав на кут вказаного будинку, де вони із ОСОБА_10 домовились вчинити крадіжку, після чого ОСОБА_10 за попередньою домовленістю пішов до вікна зазначеного будинку, звідки викрав ноутбук, а він в цей час стояв на куті вулиць Ю. Фучіка та ОСОБА_12 та спостерігав, щоб сторонні особи не завадили їм вчинити крадіжку. Після цього він показав потерпілому напрямок, куди побіг ОСОБА_10 , а також напрямок руху до автостанції куди він сам пішов після вчинення кримінального правопорушення, про який вони із ОСОБА_10 домовились заздалегідь (т. 1 а.п. 239 243).

20.При цьому обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він дійсно приймав участь у слідчому експерименті, усе писалось з його слів, але слідчий неправильно написав обставини.

21.З дослідженого протоколу з додатком випливає, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_3 проводився саме з метою та у формі відтворення дій, обстановки та обставин події, та відповідний протокол не посвідчує виключно проголошення обвинуваченим зізнання у вчиненні злочину з метою його процесуального закріплення. При цьому слідчий експеримент був проведений з дотриманням встановленого порядку, із забезпеченням реалізації прав обвинуваченого як процесуальних гарантій. Так, з протоколу слідчого експерименту та додатку до нього у виді фототаблиці вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 добровільно взяв участь у ньому, йому були роз`яснені процесуальні права. З урахуванням цього та правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.09.2020 у справі № 740/3597/17, суд вважає, що слідчий експеримент не слід розцінювати як допит, а тому не вважає його недопустимим як доказ з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.

22.Як вказав Верховний Суд у постанові від 17.03.2021 у справі №761/10306/15-к, зміна обвинуваченим в судовому засіданні своїх показань, не є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом, оскільки слідчий експеримент та показання є окремими процесуальними джерелами доказів.

23.Таким чином, дані вказаного протоколу слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 повністю співвідносяться з показаннями потерпілого ОСОБА_6 , а також з даними його заяви про вчинене кримінальне правопорушення і повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_3 , наданими ним під час судового розгляду про те, що він з іншою особою не домовлявся про вчинення крадіжки.

24.Вказані висновки суду не спростовуються і показаннями свідка ОСОБА_10 , наданими останнім під час судового розгляду. Так, ОСОБА_10 пояснив суду, що на початку січня 2022 року він зустрівся з ОСОБА_3 біля автовокзалу в м. Ізмаїл, в тому ж районі розташований і будинок, проходячи повз який по вул. Пушкіна кут вул. Ю. Фучіка, він побачив у вікні ноутбук. Вікно у будинку було відчинене на провітрювання, на вікні стояли грати, а сам ноутбук лежав на підвіконні. У той момент повз будинок проходив ОСОБА_3 , тому вийшло так начебто вони були вдвох, проте ОСОБА_3 не приймав участі у крадіжці, не допомагав відчинити вікно, а лише випадково опинився на місці події. Коли він відкрив вікно, схопив ноутбук, який стояв на зарядці та почав його витягати, все посипалося та полетів зарядний пристрій. Власника будинку він не бачив, оскільки на вікні висіла штора. Він, почувши галас потерпілого, взяв ноутбук під мишку та втік, а ОСОБА_3 залишився стояти на місці, куди він подівся потім йому невідомо. Його наздогнав потерпілий, схопив за вухо та викликав працівників поліції.

25.Однак, потерпілий ОСОБА_6 категорично не погодився з показаннями свідка ОСОБА_10 , зазначивши, що на дворі був січень місяць, вікно жодним чином не могло бути відкритим, оскільки у нього двоє маленьких дітей та вагітна жінка. Він впевнений, що біля вікна бачив двох чоловіків, які разом намагалися відкрити зачинене вікно.

26.Крім того, показання свідка ОСОБА_10 повністю суперечать і показанням самого обвинуваченого ОСОБА_3 , який пояснив, що ОСОБА_10 попросив його постояти та поспостерігати за обстановкою, бо ОСОБА_10 треба було в туалет, куди він і пішов. Тоді як ОСОБА_10 нічого з приводу туалету суду не пояснював, а зазначив, що ОСОБА_3 випадково проходив повз місце події. Також є незрозумілими дії ОСОБА_10 у тій частині, що у випадку того, якщо обвинувачений ОСОБА_3 був лише перехожим, то чому він як перехожий не виступав для нього перешкодою для вчинення крадіжки, адже ОСОБА_10 пояснив, що він мав намір вчинити саме крадіжку, але був виявлений господарем будинку.

27.Більше того, показання ОСОБА_10 також повністю спростовуються даними протоколу слідчого експерименту від 27.01.2022, проведеного за його участю, згідно яким ОСОБА_10 докладно на місці показав та відтворив обстановку та обставини вчиненого кримінального правопорушення. При цьому ОСОБА_10 на місці вказав на вікно будинку АДРЕСА_2 , звідки він відкрито викрав ноутбук та клавіатуру, та шлях слідування, коли він тікав з викраденими речами, а також на місце, де його затримав потерпілий. ОСОБА_10 також вказав на місце, де ОСОБА_3 спостерігав за обстановкою з метою його попередження про небезпеку в разі виявлення сторонніх осіб (т. 2 а.п. 49 54).

28.Крім того, вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.01.2023, що набрав законної сили 28.02.2023, ОСОБА_10 був визнаний винуватим у вчиненні розглядуваного злочину, а саме замаху на викрадення ноутбуку марки «Asus» моделі X502CA білого кольору вартістю 3 266,66 грн та комп`ютерної клавіатури марки «Real-EL» чорного кольору вартістю 200 грн, що належать потерпілому ОСОБА_6 , через вікно будинку АДРЕСА_2 за попередньою змовою групою осіб з іншою особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження. Але при цьому дії ОСОБА_10 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб. При цьому з вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_10 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, в ході судового розгляду він детально розповів про обставини цього злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, у тому числі і в частині вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, за обставин, коли інша особа, з якою ОСОБА_10 заздалегідь домовився про вчинення злочину, залишилася біля домоволодіння АДРЕСА_2 для здійснення спостереження за обстановкою з метою його попередження у разі виявлення сторонніх осіб, які могли б зашкодити їх незаконним діям.

29.Виходячи з того, що ані обвинувачений ОСОБА_3 , ані свідок ОСОБА_10 , ані потерпілий ОСОБА_6 не зазначали про наявність ще й іншої, третьої особи (окрім ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_3 ) на місці вчинення цього злочину, то у суду не залишається сумнівів у тому, що ОСОБА_10 вчинив цей злочин за попередньою змовою саме з обвинуваченим ОСОБА_3 . У зв`язку з цим суд критично оцінює та не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_10 , які він надав під час судового розгляду цього кримінального провадження про непричетність обвинуваченого ОСОБА_3 у викраденні майна ОСОБА_6 , оскільки вони повністю суперечать та не узгоджуються з дослідженими судом доказами та встановленими обставинами, зокрема з показаннями потерпілого ОСОБА_6 , з даними його заяви про вчинене кримінальне правопорушення, в якій він зазначає, що у вчиненні злочину приймало участь декілька осіб, з даними слідчих експериментів за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , з обставинами, встановленими обвинувальним вироком суду від 26.01.2023, що набрав законної сили 28.02.2023, а також з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_3 . Суд пов`язує неправдиві показання ОСОБА_10 , надані ним під час цього судового розгляду, з його бажанням вигородити свого спільника та знайомого обвинуваченого ОСОБА_3 від відповідальності за вчинений злочин, за який він ( ОСОБА_10 ) вже засуджений.

30.Також виходячи з сукупності досліджених судом доказів, а саме з витягу з ЄРДР №0000037 від 08.01.2022 (т. 1 а.п. 200), з рапорту поліцейського від 08.01.2022 (т. 1 а.п. 201), з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08.01.2022 (т. 1 а.п. 203 204), з протоколів огляду місць події від 08.01.2022 (т. 1 а.п. 205 211, 212 216), протоколу огляду предметів від 10.01.2022 (т. 1 а.п. 217 219), із заяви ОСОБА_13 від 21.01.2022 про видачу відеозапису (т. 1 а.п. 220), із самого відеозапису (т. 1 а.п. 223), з протоколу огляду відеозапису від 24.01.2022 (т. 1 а.п. 221 222), з протоколів проведення слідчих експериментів за участю обвинуваченого ОСОБА_3 від 26.04.2022 та ОСОБА_10 від 27.01.2022 (т. 1 а.п. 239 244, т. 2 а.п. 49 54) та інших процесуальних документів випливає, що подія цього кримінального правопорушення відбулася саме 08.01.2022, тобто після ухвалення відносно обвинуваченого ОСОБА_3 вироку від 01.10.2021 за ч. 1 ст. 185 КК, яким від був звільнений від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК на строк один рік.

31.Неправдиві показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не домовлявся із ОСОБА_10 спільно вчиняти викрадення майна раніше не знайомого їм потерпілого ОСОБА_6 суд пов`язує з обраною обвинуваченим ОСОБА_3 позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

32.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності всі вищезазначені докази обвинувачення за цим епізодом обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 поза розумним сумнівом за попередньою змовою групою осіб повторно вчинив 08.01.2022 закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, коли він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки протиправні дії були припинені потерпілим. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, та за цим епізодом обвинувачення кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК.

33.Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 після виявлення потерпілим вчинюваного ним за попередньою змовою з іншою особою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), не продовжив вчиняти будь-які дії з метою заволодіння майном, то його дії, на відмінну від дій спільника, не переросли у відкрите викрадення (грабіж), саме тому і підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК, що узгоджується зі сталою судовою практикою, що викладена, зокрема, у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

34.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а за ч. 2 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК суд не вбачає, оскільки обвинувачений, зазначивши, що визнає вину цим епізодом обвинувачення, фактично вину не визнав, заперечивши істотні обставини кримінального правопорушення.

35.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися під час судового розгляду, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

36.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 68 КК враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також характер та ступінь його участі у вчиненні одного з кримінальних правопорушень, ступінь здійснення обвинуваченим кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких одне з кримінальних правопорушень не було доведено до кінця.

37.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні нетяжкий та тяжкий злочини проти власності.

38.За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно (т. 2 а.п. 18).

39.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середній. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

40.Отже, хоча ОСОБА_3 і щиро розкаявся у вчинені одного з кримінальних правопорушень та активно сприяв його розкриттю, а також того, що у обвинуваченого відсутні обставини, що обтяжують його покарання, але з урахуванням даних про його особу, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного кримінального проступку проти власності, але знов вчинив умисні злочини також проти власності за цим вироком в період іспитового строку, а також високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та відсутності обставин, що пом`якшують його покарання за одним з кримінальних правопорушень, що відноситься до категорії тяжких злочинів та є незакінченим, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, але в межах ближче до нижніх меж санкцій, а за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання повністю досягне мети його застосування. Водночас, суд з урахуванням встановлених обставин не вбачає підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК.

41.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує те, що він вчинив кримінальні правопорушення за цим вироком під час іспитового строку, встановленого йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2021, яким він засуджений за ч. 1 ст. 185 КК до обмеження волі на строк один рік та на підставі ст.ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. Суд також враховує, що призначене ОСОБА_3 покарання по вказаному вироку у виді обмеження волі на строк один рік не відбуте ним повністю.

42.У зв`язку із зазначеним, вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень в період встановленого йому іспитового строку слід розцінювати як порушення ним умов застосування ст.75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

43.Тому суд дійшов висновку того, що в силу ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК, а саме за сукупністю вироків.

44.Вказані висновки суду повністю збігаються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 4 п. 10 його постанови від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009, відповідно до яких, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК (в редакції 2001 р.), а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

45.Наведений висновок суду також співпадає і з висновком Верховного Суду, що викладений у його постанові від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, згідно якому у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

46.Таким чином, в силу ст.ст. 71, 72, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_3 з повністю невідбутого ним покарання у виді обмеження волі на строк один рік, призначеного йому за попереднім вироком, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, шість місяців обмеження волі, перевівши при цьому в силу ч. 1 ст. 72 КК менш суворий вид покарання у виді обмеження волі в більш суворий у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення, встановленого п/п «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, а саме одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

47.Також при визначені норми, якою слід керуватися при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання з урахуванням вказаного вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2021, за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків, суд враховує і висновок Верховного Суду, що викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 у справі №766/39/17, згідно якому при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

48.Саме тому, незважаючи на те, що вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2021 на час вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК за цим вироком (03.11.2021) не набрав законної сили, застосуванню підлягають положення саме ст. 71 КК, та обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за сукупністю вироків.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

49.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2022 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, який продовжувався у встановленому законом порядку та на теперішній час сплив.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, обвинуваченому ОСОБА_3 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду.

При цьому на підставі ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з моменту взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили має бути зараховане у строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

50.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

51.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз № СЕ-19/116-22/67-ТВ від 06.01.2022 у сумі 514,86 грн та №СЕ-19/116-22/758-ТВ від 20.01.2022 у сумі 514,86 грн із загальної суми 1 029,72 грн, а всього в загальному розмірі 1 029,72 грн. При визначені частки, яка має бути стягнута з обвинуваченого ОСОБА_3 на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/116-22/758-ТВ від 20.01.2022, загальна вартість якої склала 1 029,72 грн, яка проведена по другому епізоду обвинувачення, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за цим епізодом обвинувачення за попередньою змовою групою осіб з ще однією особою, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за цією експертизою пропорційно, тобто у розмірі 514,86 грн.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк два роки;

за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

2.На підставі ст. 70 КК ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

3.У силу ст. 71 КК ОСОБА_3 з повністю невідбутого ним покарання у виді обмеження волі на строк один рік за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2021 частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, шість місяців обмеження волі, перевівши в силу ч.1 ст. 72 КК менш суворий вид покарання у виді обмеження волі у більш суворий у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення, встановленого п/п «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, та остаточно ОСОБА_3 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та три місяці.

4. ОСОБА_3 застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

5.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту за цим вироком, а саме з 29.05.2023, зарахувати йому згідно ч. 5 ст.72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 29.05.2023 до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку день за день.

6.З набранням вироком законної сили скасувати накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2021 та від 11.01.2022 арешти, і:

мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 9 Pro 6/64 Gb» в корпусі синього кольору, виданий 29.11.2021 ОСОБА_14 , вважати повернутим потерпілому ОСОБА_7 , поновивши його право розпорядження цим майном;

ноутбук торгової марки «Asus» моделі Х502СА білого кольору та комп`ютерну клавіатуру торгової марки «Real-EL» вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 , поновивши його право розпорядження цим майном.

7.Накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2022 арешт на DVD-R диск із записом з камер відеоспостереження, розміщених на буд. АДРЕСА_3 за 08.01.2022 залишити без змін, та залишити його в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

8.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в розмірі 1 029,72 грн (одна тисяча двадцять дев`ять гривень 72 копійки).

9.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

10.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

11.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

12.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

13.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1