УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2022 (справа №752/7286/22) у рамках кримінального провадження №0000149 від 20.04.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 258-5 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2022 (справа №752/7286/22) у рамках кримінального провадження №0000149 від 20.04.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 258-5 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/7286/22 від 20.07.2022 задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження №0000149 від 20.04.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258-5 КК України, про накладення арешту на майно ФОП ОСОБА_4 , а саме на грошові кошти, що знаходяться на переліку банківських рахунках, шляхом заборони, відчуження, розпорядження та користування майном, та зупинення видаткових операцій по вказаних рахунках.

20.04.2022 прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 258-5 КК України (Фінансування тероризму) у кримінальному провадженні №0000149 за фактом можливого створення умов для уникнення ТОВ «ПРОДІНВЕСТ-УКРАЇНА» санкцій відповідно до Закону України №2116-ІХ від 03.03.2022 р. «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів» та подальшого виведення коштів на користь російської федерації.

Зазначили, що ФОП ОСОБА_4 , є самостійним суб`єктом господарювання, який займається купівлею-продажем товарів, пошуком потенційних покупців товару, веденням від імені та в інтересах замовника з ними переддоговірних переговорів, погодження суттєвих умов купівлі-продажу товару, забезпечення укладання та повного та своєчасного виконання покупцями своїх договірних зобов`язань щодо прийняття товару, надання в оренду автотранспорту. ФОП ОСОБА_4 , не перебуває в жодних санкційних списках, згідно Указу Президента України №321/2023 від 11 червня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» так Указу Президента України № 307/2023 від 27 травня 2023 року Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)"

Зазначили, що на даний час мета арешту в частині накладення арешту на майно не відповідає критеріям співмірності і розумності кримінального провадження, тим більше, в умовах війни, є надмірно обтяжливими не лише для ФОП ОСОБА_4 , але й для держави загалом так як малий бізнес має працювати та сплачувати податки. ФОП ОСОБА_4 не має та ніколи не мав представництв в рф та не перераховував кошти російським компаніям не мав з ними господарських зв`язків і операцій. Вказані обставини також не були доведені стороною обвинувачення за тривалий час здійснення досудового розслідування.

Крім того, органом досудового розслідування також не доведено, що арештоване майно є об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально-протиправним шляхом або направлене на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, наполягають на тому, що у даному кримінальному провадженні накладення арешту на грошові кошти ФОП ОСОБА_4 не можна вважати законним обмеженням права власності, яке забезпечує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Відтак, на думку адвоката, на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна.

В судовому засіданні представник підтримав клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, у ньому наведених.

Прокурор в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та скасування арешту майна з огляду на таке.

Приписами ст. ст. 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому, підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/7286/22 від 20.07.2022 задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження №0000149 від 20.04.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258-5 КК України, про накладення арешту на майно ФОП ОСОБА_4 , а саме на грошові кошти, що знаходяться на переліку банківських рахунках, шляхом заборони, відчуження, розпорядження та користування майном, та зупинення видаткових операцій по вказаних рахунках.

З мотивувальної частини зазначеної ухвали вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що арешт на зазначене майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000149.

Так, статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ще встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте на даний час об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказане в клопотанні майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі бути предметом, чи об`єктом кримінально протиправних дій, отриманим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258-5 КК України, з наданих матеріалів не вбачається.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Водночас, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки вищевказані обставини в своїй сукупності викликають сумніви в розумності і співрозмірності подальшого обмеження права власності з завданнями кримінального провадження, враховуючи, зокрема, і наслідки арешту майна для третіх осіб.

Крім того, слідчим суддею також взято до уваги і те, що кримінальне провадження №0000149 було розпочато ще 20.04.2022, а отже, у органу досудового розслідування було достатньо часу для збирання доказів в обґрунтування своїх доводів та надання їх суду. Проте достовірних даних про причетність ФОП ОСОБА_4 до злочину в суді не наведено.

Також судом взято до уваги, що за рік тривалості досудового розслідування жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Отже, в суді спростовано висновок, що вказані грошові кошти на рахунках ФОП ОСОБА_4 набуті внаслідок вчинення злочину, можуть бути використані як речовий доказ. Натомість в суді надані відомості з банківських рахунків ФОП ОСОБА_4 , з яких убачається, що кошти використовуються для розрахунків по господарським відносинам суб`єкта господарювання на території України. Операції пов`язані з виводом коштів за кордон відсутні.

Відтак, на переконання слідчого судді, подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не виправдовує завдання кримінального провадження та співмірності втручання у в право власності особи. З урахуванням висновків та встановлених обставин грошові кошти ФОП ОСОБА_4 не можуть бути під арештом також з метою конфіскації майна.

Слідчий суддя також враховує, що арешт належних ФОП ОСОБА_4 грошових коштів негативно впливає на його господарську діяльність.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що такий обмежувальний захід як арешт майна, який застосовано ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2022 в рамках кримінального провадження №0000149 від 20.04.2022, на грошові кошти (у безготівковому вигляді), які знаходяться на розрахункових рахунках ФОП ОСОБА_4 , підлягає скасуванню, оскільки у застосуванні такого заходу відпала потреба. Доводи власника майна не спростовані в суді представником сторони обвинувачення.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 131-132, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2022 (справа №752/7286/22), на майно ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках

- НОМЕР_2 ,

- НОМЕР_3 ,

- НОМЕР_4 , відкритих в АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528), та

- НОМЕР_5 ,

- НОМЕР_6 ,

- НОМЕР_7 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1