Справа № 700/634/22
Провадження № 1-кп/700/36/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 р. Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Лисянка Черкаської області кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, судимого 26.09.2022 Лисянським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді 2 місяців 1 дня арешту, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 06.09.2022, близько 02 год. 00 хв., перебуваючи в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки зі своєю дружиною ОСОБА_5 , та діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс останній не менше п`яти ударів кулаком правої руки в область обличчя потерпілої, чим заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, гематом в ділянках обох очей, що згідно висновку експерта №05-9-01/358 від 20.09.2022 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що не оспорює всі фактичні дані, які відображені в обвинуваченні та просив не досліджувати докази у справі, оскільки він їх визнає. В той же час обвинувачений пояснив суду, що 06 вересня 2022 року після сімейного конфлікту з дружиною він ударив її рукою в обличчя. Про скоєне дуже шкодує та розкаюється. Готовий понести покарання за вчинений кримінальний проступок.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Суд вважає таку кваліфікацію правильною.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке згідно з ч.1 ст.12 КК України класифікується як кримінальний проступок, особу винного, який раніше судимий за аналогічний кримінальний проступок, задовільно характеризуються за місцем проживання, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , з урахуванням вищевказаного слід призначити покарання вмежах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На думку суду, саме таке покарання, відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1 - 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З вищевказаних положень закону вбачається, що при призначенні покарання на підставі ст.70 КК України до обвинуваченого застосовується принцип призначення покарань шляхом їх повного або часткового складання, чи шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами провадження, що вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2022 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у виді 2 місяці арешту. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 17 березня 2022 року 150 годин громадських робіт, та, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно визначено до відбуття 2 місяці 1день арешту.

Даний кримінальний проступок ОСОБА_4 вчинив 06 вересня 2022 року, тобто до ухвалення вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2022 року.

Беручи до уваги, що кримінальне правопорушення (проступок), вчинений ОСОБА_4 06.09.2022 до ухвалення вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2022 року, то суд приходить до висновку, що в даному випадку при призначенні обвинуваченому остаточного до відбування покарання слід застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2022 року виходячи із правил, передбачених ст.72 КК України, згідно яких одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, остаточно ОСОБА_4 суд призначає до відбуття покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці 6 (шість) днів.

На думку суду таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Разом з тим, суд у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховує повністю відбуте покарання за попереднім вироком Лисянсько районного суду Черкаської області від 26 вересня 2022 року, яке ОСОБА_4 відбув повністю.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речових доказів немає.

Запобіжні заходи не обиралися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2022 року виходячи із правил, передбачених ст.72 КК України, згідно яких одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, остаточно ОСОБА_4 , призначити покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці 6 (шість) днів.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати ОСОБА_4 повністю відбуте покарання за вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2022 року, а саме 2 (два) місяці 1 (один) день арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1