Дата документу 15.08.2023 Справа № 335/5125/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/974/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/5125/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.263 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та виправдано за недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він у невстановлені під час досудового розслідування час та місці, придбав металевий ніж з однолезовим клинком, який поклав до правої кишені власної куртки та став носити при собі без передбаченого законом дозволу. 18 червня 2022 року о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на незаконне носіння холодної зброї, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджав повз блок-пост М3, розташований на острові Хортиця в м.Запоріжжі, де був зупинений працівниками поліції, якими під час проведення огляду місця події в період часу з 22.33 год. до 22.42 год. у останнього було вилучено вказаний ніж в чохлі чорного кольору, який є різновидом простої метальної холодної зброї - металевим ножем з однолезовим клинком, виготовлений промисловим способом.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_8 прокурором були кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та виправдано за недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК та призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Свої вимоги мотивував тим, що сторона захисту не оспорювала факт того, що вилучений ніж належить обвинуваченому та був вилучений саме в нього. Також захист не заперечував той факт, що саме обвинувачений приніс вказаний ніж у салон автомобіля, за допомогою якого здійснював його транспортування, а надалі саме обвинувачений поклав даний ніж у кишеню одягнутої на нього куртки, з якої в подальшому видав працівникам поліції. Покладена судом в обґрунтування виправдання обвинуваченого копія виписки з експертного дослідження від 27.03.2013 року №2336 не є доказом в провадженні, оскільки відповідно до ч.2 ст.84 КПК не відповідає вимогам до джерел доказів, а також не відповідає вимогам закону щодо допустимості доказів, оскільки не є оригіналом документу. Крім того, факт проведення зазначеного експертного дослідження спростовується листами Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса. Також відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи Запорізького відділення ДНДІСЕ від 08.08.2022 року №438-22 висновок №2336 втратив чинність з набуттям чинності змін та доповнень Методики в 2014 році. Більш того, наведена виписка з висновку експертного дослідження від 27.03.2013 року №2336 посадовими особами не завірена, не містить дослідної частини, а об`єктом начебто проведеного дослідження не є ніж, який був вилучений в обвинуваченого. При цьому суд не звернув уваги на те, що заборона на вільне носіння ножа, який був вилучений у обвинуваченого, діє понад 8 років, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Таким чином, висновок суду про необізнаність обвинуваченого про необхідність отримувати дозвільні документи та незнання обвинуваченим про наявність змін до законодавства, відповідно до яких вилучений у нього ніж є холодною зброєю, не можуть бути підставою для виправдання обвинуваченого через відсутність умислу на вчинення злочину.

Також прокурор з посиланням на ч.3 ст.404 КПК просив дослідити під час апеляційного розгляду письмові докази та допитати свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник просив апеляційну скаргу відхилити через необґрунтованість та безпідставність наведених в ній доводів, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК як обвинувальний, так і виправдувальний вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як зазначено у ст.374 КПК, у мотивувальній частині виправдувального вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення.

Згідно зі ст.94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуваний у даній справі виправдувальний вирок зазначеним вимогам закону не відповідає з огляду на таке.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні передбаченого ч.2 ст.263 КК кримінального правопорушення.

Виправдовуючи ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні, суд першої інстанції виходив з того, що стороною обвинувачення не було надано доказів, які би підтверджували факт носіння обвинуваченим холодної зброї та наявність умислу у обвинуваченого на вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема суд зазначив, що та обставина, що обвинувачений поклав ножа собі в кишеню куртки, не свідчить про його носіння при собі, оскільки такі дії обвинувачений вчинив вже в присутності співробітників поліції.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що од початку ніж було виявлено саме в автомобілі, яким керував ОСОБА_8 до моменту його зупинки на блок-посту, а вже потім, за показами обвинуваченого та свідків, цей ніж було спочатку покладено на дах автомобіля, а потім до кишені одягу обвинуваченого. Сам обвинувачений під час його допиту також зазначав про те, що перед поїздкою він поклав ніж у двері автомобіля з боку пасажирського сидіння. Отже сторона захисту не заперечувала того факту, що виявлений в автомобілі ніж належить саме обвинуваченому і був вилучений саме у нього.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» №3 від 26.04.2002 року, незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Відтак, транспортування холодної зброї у транспортному засобі також підпадає під незаконне носіння холодної зброї.

Крім того, обґрунтовуючи свої висновки про відсутність у обвинуваченого умислу на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, суд послався на копію виписки з висновку експертного дослідження №2336 від 27.03.2013 року, відповідно до якої наданий на дослідження туристичний ніж №арт.08R виробництва «Grandway» (КНР) до категорії холодної зброї не відноситься.

Між тим, відповідно до ч.2 ст.84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Проте зазначена копія виписки з висновку експертного дослідження №2336 від 27.03.2013 року, на яку послався суд, в розумінні ч.2 ст.84 КПК не є джерелом доказів, а, крім того, не відповідає критеріям, визначеним у ст.99 КПК, оскільки не є оригіналом. Більш того, дана виписка не містить у собі дослідницької частини і будь-яких даних про те, що предметом цього дослідження був саме такий ніж, який було вилучено у обвинуваченого ОСОБА_8 , не має. Крім того, відсутні дані і щодо проведення по відношенню до ножа, зазначеного у копії виписки з висновку експертного дослідження №2336 від 27.03.2013 року, експертних досліджень сталі, проведення динамічних випробувань, тощо.

Також не врахував суд першої інстанції і тієї обставини, що висновок експертного дослідження від 27.03.2013 №2336 року втратив чинність з набуттям законної сили змін та доповнень до Методики криміналістичного дослідження холодної зброї та конструктивно схожих з нею виробів у 2014 році, про що зазначено у висновку за результатами проведення судової експертизи зброї №438-22.

Натомість відповідно до висновків експертів №СЕ-19/108-22/6107-ХЗ та №438-22 наданий на дослідження ніж, який належить обвинуваченому ОСОБА_8 , є різновидом простої метальної холодної зброї - метальним ножем з однолезовим клинком.

Проте в порушення вимог ст.374 КПК суд у вироку не навів переконливих мотивів на спростування цих висновків експертиз, а також підстав, з яких відкинув ці докази обвинувачення.

Крім того, приймаючи рішення про виправдання обвинуваченого, суд також послався на покази самого обвинуваченого, який пояснював, що був впевнений у тому, що належний йому ніж не є холодною зброєю, оскільки мав відповідну виписку з висновку експертного дослідження. Але при цьому, як слушно зазначив в апеляційній скарзі прокурор, суд не врахував, що відповідно до прав, свобод та обов`язків людини і громадянина, закріплених у Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст.68).

Наведеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки у вироку не надав, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про недоведеність стороною обвинувачення наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК. Адже такий висновок було зроблено судом без належної оцінки наданих доказів і з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Зазначене свідчить про допущення судом першої інстанції порушень вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність і обґрунтованість рішення районного суду, у зв`язку з чим вирок суду не відповідає вимогам ст.ст.370, 373, 374 КПК та підлягає скасуванню.

Разом з тим, з огляду на те, що допущені судом порушення вимог закону щодо обґрунтованості, вмотивованості та законності судового рішення, не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, вирок суду підлягає скасуванню з одночасним призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції належить врахувати наведене у цій ухвалі, дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4