Провадження № 1-кп/761/1614/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006040 від 17 липня 2019 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого електромеханіком в ТОВ «ЛМ-ліфтмеханіка», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю:

секретарів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за наступних обставин.

Так, 13 липня 2019 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 перебував біля входу до магазину «Віlа», який розташований за адресою м. Київ, вул. Львівська площа 8-Б, звернув свою увагу на раніше невідомого громадянина ОСОБА_8 , який також перебував біля входу до магазину «Віlа», який розташований за адресою м. Київ, вул. Львівська площа 8-Б та ремонтував ескалатор, який вів до магазину. В цей час з другого поверху сходами спускався ОСОБА_8 , виражаючи свою обуреність тим, що ескалатор не працює.?

Спустившись на перший поверх ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_2 який в цей час ремонтував ескалатор та висловлювати останньому свої претензії через те, що не працює ескалатор, після чого ОСОБА_8 пішов.

Приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_2 почув як ОСОБА_8 виражає в його сторону свої претензії з приводу непрацюючого ескалатору, підійшов до нього та намагався пояснити, що в поломці ескалатора немає його провини, але ОСОБА_8 наблизився до нього та почав словесно доказувати свою правоту в бік ОСОБА_2 з приводу того, що останній не якісно виконує свою роботу. Після чого між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зав`язалась бійка в ході якої ОСОБА_8 та ОСОБА_2 впали на непрацюючий ескалатор та ОСОБА_2 , діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, свідомо допускаючи наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, двома руками обхопив шию ОСОБА_8 та почав душити останнього, в подальшому для того, щоб звільнитись з захвату ОСОБА_2 , ОСОБА_8 відчуваючи брак повітря нахилився до ОСОБА_2 та вкусив його за губу. В результаті бійки ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді множинних садн шиї, вушної ділянки справа, гематоми правого стегна, посттравматичного ліктьового бурситу, які відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Захисник ОСОБА_10 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримав клопотання свого захисника, просив звільнити його від кримінальної відповідальності та пояснив, що йому роз`яснено та зрозуміло підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Прокурор ОСОБА_7 не заперечував щодо звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Підтвердив доводи захисника про те, що обвинувачений більше не притягався до кримінальної відповідальності.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та перевіривши матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні суду, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст.49 та ст.106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачується у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому суд, звертаючи увагу на те, що в ході судового провадження свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_2 заперечував, вважає за необхідне роз`яснити учасникам кримінального провадження наступне.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду №552/5595/18 від 29 липня 2021 року невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Зі змісту пред?явленого ОСОБА_2 обвинувачення випливає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується останній, відноситься до категорії кримінальних проступків, санкція вказаної статті не передбачає покарання у вигляді обмеження волі.

Також суд бере до уваги, що вищевказане кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2 , вчинене 13 липня 2019 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Разом з тим, судом враховується також і той факт, що кримінальне провадження №0006040 від 17 липня 2019 року було зупинене в період з 10 листопада 2020 року по 11 березня 2021 року у зв`язку з розшуком ОСОБА_2 .

Положення ч.2 ст. 49 КК України вказують, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 02 лютого 2023 року, у справі № 735/1121/20, сформулювала правовий висновок, який в силу положень п. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є обов`язковим до застосування судом першої інстанціїї, зокрема і при вирішенні цього клопотання захисника.

Відповідно до вказаного правового висновку у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

Так, враховуючи, що інкримінований ОСОБА_2 кримінальний проступок вчинено 13 липня 2019 року, а п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України встановлює граничний строк для притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, не більше двох років, то строк притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності мав би сплинути 13 липня 2021 року.

Разом з тим, керуючись положеннями ч. 2 ст. 49 КК України, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року, суд беручи до уваги, що кримінальне провадження №0006040 від 17 липня 2019 року було зупинене в період з 10 листопада 2020 року по 11 березня 2021 року у зв`язку з розшуком ОСОБА_2 , приходить до висновку, що строк притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності необхідно вважати подовженим на період ухилення ОСОБА_2 від органу досудового розслідування - тобто на чотири місяці і один день.

Таким чином, остаточний строк притягення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності має становити два роки чотири місяці і один день, а отже такий строк сплив 14 листопада 2021 року.

Відповідно до відомостей, наданих в ході судового розгляду прокурором, інших кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_2 станом на день розгляду клопотання про звільнення від відповідальності - немає.

Таким чином, оскільки з часу вчинення кримінального проступку інкримінованого ОСОБА_2 , а саме - з 13.07.2019 року - минуло понад два роки чотири місяці і один день, тобто закінчився строк для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності з урахуванням його подовження на підставі ч. 2 ст. 49 КК України, в судовому засіданні не було встановлено правових перешкод щодо задоволення клопотання сторони захисту з приводу звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 - звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284-288, 314, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_11 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006040 від 17 липня 2019 року, - закрити.

Речові докази - компакт-диск CD-Verbatim 700 mb, на якому знаходяться відеозаписи, що зберігається у матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 21 лютого 2023 року о 15 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1