Провадження №11-сс/801/467/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2023 року,

якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого СВ Відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 22.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0003840 від 15.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

20.07.2023 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_7 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого СВ Відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 22.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0003840 від 15.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У своїй скарзі ОСОБА_7 просить скасувати вказану оскаржувану постанову, оскільки вона не обґрунтована належним чином та порушує її права та інтереси. Зокрема посилається на те, що слідчим не було вивчено речові докази, не встановлено коло осіб, причетних до злочину, не перевірені обставини, які були викладені заявником у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_7 скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав наведених у скарзі.

Слідчий в судове засідання не з`явився.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого СВ Відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 22.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0003840 від 15.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що з дослідженої в ході судового розгляду оскаржуваної постанови слідчого СВ Відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 22.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0003840 від 15.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, встановлено, що постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України та є належним чином мотивованою та обґрунтованою. В ході розгляду скарги не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_7 щодо того, що слідчим не було вивчено речові докази, не встановлено коло осіб, причетних до злочину, не допитані свідки, не перевірені обставини, які були викладені заявником у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважав, що такі твердження ОСОБА_7 спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких було встановлено, що слідчим вжито всі необхідні заходи, спрямовані на повне, об`єктивне та неупереджене розслідування кримінального правопорушення. Таким чином, слідчим суддею встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, слідчим у відповідності до вимог ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надано належну правову оцінку обставинам кримінального правопорушення та прийнято рішення про закриття кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, за відсутності складу кримінального правопорушення, яке ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальнені доводи особи, що їх подала

У своїй апеляційній скарзі з поданими до неї доповненнями ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2023 року та постановити нове рішення, яким її скаргу задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки слідчий суддя не надав юридичної оцінки наведеним нею доказам, не обґрунтував, чому ці докази суддя не прийняв як належні. Також вважає, що слідчий суддя не обґрунтував рішення відносно кримінальних правопорушень слідчим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , його упередженого, зловмисного не проведення досудового слідства в повному обсязі, який проігнорував документи кримінальної справи №0003840 від 15.11.2017 за ч.4 ст.190 КК України, не надав належної правової оцінки офіційним фактам і документам прописаних в поданих нею скаргах.

Окрім того, потерпіла вважає, що слідчим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні має місце невиконання ухвал слідчих суддів, введення в оману представників державних установ м. Київ і м. Вінниці. Зловмисно не проводились і не проводяться необхідні заходи для забезпечення Конституційних її прав, як потерпілої і збереження заарештованого нерухомого майна, яке знаходиться під арештом з 2015 року, в особливо великих розмірах по АДРЕСА_1 .

Також звернула увагу суду, що їй, як потерпілій вказаними діями наноситься моральна шкода, тому вважає за необхідне скасувати ухвалене рішення 03.08.2023 року слідчим суддею.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою апеляційну скаргу з поданими до неї доповненнями підтримала повністю, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в них доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги з доповненнями ОСОБА_7 , посилаючись на їх безпідставність, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Усі наведені твердження ОСОБА_7 спростовуються матеріалами кримінального провадження, згідно яких слідчим вжито всі необхідні заходи, спрямовані на повне, об`єктивне та неупереджене розслідування кримінального правопорушення, зокрема було вилучено та вивчено речові докази, допитані усі свідки, було перевірено усі обставини, викладені в заяві ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, виконано вказівки ухвали слідчого судді. Усі доводи та аргументи ОСОБА_7 жодним чином не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Також в ході досудового розслідування жодним чином не було порушено її права, так як на виклики слідчого вона не з`являлася.

Слідчий ОСОБА_8 на запитання суду пояснив, що у вказаному кримінальному провадженні було виконано усі вказівки слідчого судді Вінницького міського суду викладені в ухвалі від 25.11.2019 про скасування постанови про закриття даного кримінального провадження, а також усі письмові вказівки прокурора, допитано усіх встановлених слідством свідків, на підставі ухвал Вінницького міського суду про тимчасовий доступ як у ОСОБА_9 , у приватного нотаріуса ОСОБА_10 , так і у Четвертій одеській державній нотаріальній конторі було витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження відповідні документи та копії спадкових справ. В ході досудового розслідування не вдалось встановити достатніх доказів, які б підтверджували факт заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою ОСОБА_9 та іншими особами на яких вказує ОСОБА_7 , а також жодним чином нею не було підтверджено її право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Мотиви суду

Дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з поданими до неї доповненнями, заслухавши пояснення заявника, заперечення прокурора, пояснення слідчого, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга з доповненнями задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх, передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи є, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства у відповідності до вимог розділу ІІІ КПК України шляхом проведення слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст.9, 283, 284 КПК України).

Положеннями ст.110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність приводів та підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження тощо.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, апеляційним судом було встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані.

Встановлено, що слідчим СВ Відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_8 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003840 від 15.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2019 було скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ КВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 від 07.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0003840 від 15.11.2017 року. Матеріали кримінального провадження № 0003840 від 15.11.2017 року направлено до СВ Київського ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області для організації проведення досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2020 було задоволено скаргу ОСОБА_7 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого Київського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 , яка полягає у не розгляді та відмові в задоволенні клопотань ОСОБА_7 щодо проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження № 0003840.

Зобов`язано слідчого Київського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, який провадить досудове розслідування кримінального провадження № 0003840, виконати клопотання заявника, а саме: провести за участі ОСОБА_7 допит ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 ; звернутися до слідчого судді з клопотання про тимчасовий доступ до оригіналів документів ОСОБА_9 , а саме: квитанцій та накладних на придбання речей в квартиру АДРЕСА_2 , витребувати відомості з податкової інспекції про доходи ОСОБА_9 в період з 2009 по 2015 роки; допитати свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , звернутися до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою слідчого СВ Відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 22.06.2023 року кримінальне провадження №0003840 від 15.11.2017, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003840 від 15.11.2017 закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_9 та діях інших осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, відповідно до ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити йому прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Своє рішення про закриття кримінального провадження за №0003840 від 15.11.2017 слідчий обґрунтував тим, що в ході досудового розслідування не вдалось встановити достатніх доказів, що підтверджували б факт заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою ОСОБА_9 та іншими особами, на яких вказує ОСОБА_7 , а також ОСОБА_7 жодним чином не було підтверджено її право власності на вищезгадану квартиру або майно, що знаходиться в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, під час досудового розслідування, в ході допиту потерпілої ОСОБА_7 , остання пояснила, що її покійна сестра ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу при житті, перебувала в дружніх відносинах з ОСОБА_17 . В подальшому, при невстановлених слідством даті та часі ОСОБА_17 , усвідомлюючи, що у ОСОБА_16 не має сім`ї в місті Вінниці, стійких соціальних зв`язків, а також враховуючи її похилий вік склала злочинний план спрямований на заволодіння квартирою ОСОБА_16 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись жагою до незаконного збагачення, ОСОБА_17 зловживаючи довірою ОСОБА_16 , запропонувала їй, щоб вона склала на її користь договір дарування своєї квартири, мотивуючи це тим, що ОСОБА_18 , який є їх спільним знайомим здійснює також спроби заволодіти її квартирою. В подальшому ОСОБА_16 будучи переконаною у тому, що ОСОБА_17 , хоче їй допомогти, 04.10.2013 у приміщенні приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_3 , за участю ОСОБА_17 уклала договір дарування на користь останньої, на підставі якого ОСОБА_16 передала безоплатно у власність ОСОБА_17 квартиру за вищезазначеною адресою.

Протягом наступних двох років ОСОБА_17 запевняла ОСОБА_16 , що на першу вимогу поверне квартиру, однак 05.08.2015 ОСОБА_16 попросила ОСОБА_17 повернути їй квартиру, на що ОСОБА_17 повідомила, що квартира належить їй та повертати їй не збирається. Після смерті своєї сестри ОСОБА_7 намагалася забрати особисті речі ОСОБА_16 , з квартири АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_17 спільно з іншими особами перешкодили їй це зробити, таким чином незаконно заволоділи ними. 01.10.2016 ОСОБА_17 померла, а право власності на квартиру АДРЕСА_2 та майно, що в ній знаходилося перейшло до її доньки ОСОБА_9 .

В ході слідства допитано в якості свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку померлої ОСОБА_17 , яка повідомила, що починаючи з 2010 року вона почала робити ремонт в квартирі АДРЕСА_2 та обставляти її меблями, оскільки ОСОБА_16 на той час проживала в них в помешканні, через проблеми із здоров`ям та ОСОБА_17 здійснювала догляд за ОСОБА_16 . Як повідомила ОСОБА_9 , ОСОБА_16 виявила бажання, щоб після смерті її майно, в тому числі і квартира була передана ОСОБА_17 . Також, ОСОБА_9 додала, що починаючи з 2010 року ОСОБА_16 жодних фінансових вкладень в квартиру не робила, оскільки фактично проживала в помешканні ОСОБА_17 .

В подальшому на підставі ухвали Вінницького міського суду про тимчасовий доступ витребувано у ОСОБА_9 та долучено до матеріалів кримінального провадження оригінали квитанцій та накладних на придбання речей в квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджують факт облаштування квартири меблями придбаними ОСОБА_9 та її матір`ю ОСОБА_17 .

Окрім цього, під час проведення досудового розслідування ОСОБА_7 не надала жодних документів, які б підтверджували її право власності або право інших близьких родичів на майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_2 .

Також, в ході досудового розслідування 09.01.2020 було допитано в якості свідка ОСОБА_19 , який повідомив, що саме він приблизно у 2013-2014 роках проводив початковий та капітальний ремонт квартири АДРЕСА_2 , а також здійснював ремонтні роботи по оздобленню підлоги, стін, стелі плиткою та іншими декоративними матеріалам. Як зазначив свідок, усі ремонтні роботи були проведені на замовлення ОСОБА_17 та саме вона, за власний рахунок, купувала та доставляла до квартири усі необхідні будівельні та оздоблювальні матеріали.

Разом з тим, під час досудового розслідування було встановлено, що паралельно проведенню досудового розслідування, Вінницьким міським судом Вінницької області розглядалась цивільна справа №127/15271/17 від 29.09.2017 про визнання не дійсним договору дарування квартири АДРЕСА_2 від 04.10.2013, який вчинений ОСОБА_16 на користь ОСОБА_17 за позовом ОСОБА_7 17.05.2019 у вказаній справі № 127/15271/17 (Провадження № 2/127/4639/17). Судом ухвалено рішення по справі про відмову в задоволені позову про визнання договору дарування не дійсним, яке відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 08.10.2019 за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 залишено без змін.

Крім того, досудовим розслідуванням було встановлено, що у листопаді 2019 року ОСОБА_7 подано касаційну скаргу на рішення суду по цивільній справі №127/15271/17, яка постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.10.2020 залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції, яким договір дарування квартири АДРЕСА_2 визнано дійсним, залишено без змін.

У подальшому, на підставі ухвали Вінницького міського суду про тимчасовий доступ від 03.10.2022 витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 та долучено до матеріалів кримінального провадження копію спадкової справи ОСОБА_20 , відповідно до якої квартира АДРЕСА_2 перейшла у спадок її доньці ОСОБА_9 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до останнього заповіту ОСОБА_16 датованого 07.08.2015 спадкоємцем усього рухомого та нерухомого майна належного ОСОБА_16 , являється ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак відповідно до копії спадкової справи ОСОБА_16 , витребуваної у Четвертій одеській державній нотаріальній конторі, на підставі ухвали Вінницького міського суду про тимчасовий доступ від 16.02.2023, із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_16 ніхто не звертався.

За встановлених обставин квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_9 , що неодноразово підтверджувалося і рішенням у цивільній справі № 127/15271/17, потерпіла ОСОБА_7 не може на неї претендувати, так як не являється спадкоємцем своєї сестри ОСОБА_16 за останнім чинним заповітом.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що слідчий суддя суду першої інстанції приймаючи рішення щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_7 виходив з того, що слідчим було вжито всіх заходів спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин даного кримінального провадження, надано належну правову оцінку та забезпечено прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

У відповідності до ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільне небезпечне діяння, вчинене суб`єктом злочину. Склад злочину містить в собі чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона злочину. Відсутність хоча б однієї з необхідних ознак свідчить про відсутність у діянні особи складу конкретного злочину.

Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Проте, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, що підтверджували б факт заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою ОСОБА_16 - ОСОБА_9 та іншими особами, на яких вказує ОСОБА_7 .

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновками органу досудового слідства та слідчого судді, що в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В ході судового розгляду як апеляційним судом, так і слідчим суддею суду першої інстанції встановлено, що під час досудового розслідування слідчим було здійснено ряд слідчих та процесуальних дій спрямованих на повне та всебічне встановлення обставин вказаного кримінального провадження, проведенні усі заплановані слідчі дії для з`ясування обставин справи та надання належної правової оцінки. ОСОБА_7 ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не було обґрунтовано обставини викладені нею у своїх скаргах, не надано достатніх доводів, яким чином проведення зазначених дій, можуть сприяти встановленню обставин скоєння вказаного кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що формальне скасування постанови про закриття кримінального провадження для проведення процесуальних та слідчих дій, про які вказує у своїй скарзі ОСОБА_7 , та які не сприятимуть встановленню обставин наявності кваліфікуючих ознак об`єктивної сторони даного кримінального правопорушення, є недоцільним.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Прийняття такого процесуального рішення можливе лише після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних слідчими органами.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 22.06.2023, слідчий суддя, на якого кримінальним процесуальним кодексом України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, перевіривши законність прийнятої слідчим постанови, обґрунтовано зазначив, що слідчий ОСОБА_8 , приймаючи процесуальне рішення про закриття кримінального провадження за № 0003840 від 15.11.2017, дотримався вимог кримінального процесуального закону, належним чином дослідив обставини кримінального провадження, дав їм правову оцінку та виклав в оскаржуваній постанові мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження.

Також на думку колегії суддів, рішення слідчого є законним, оскільки викладені висновки відповідають фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, підстави, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття достатньо вмотивовані, ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що орган досудового розслідування повно, всебічно та об`єктивно провів досудове розслідування, прийняв вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження, а слідчий суддя, належним чином перевіривши доводи скарги, обґрунтовано визнав її такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги з поданими до неї доповненнями викладених в ній висновків суду не спростовують.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4