Справа № 126/1409/21
Провадження №11-кп/801/605/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань10.06.2021 за №0000170,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 30 березня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пологи Теплицького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, пенсіонера, неодруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

-визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції

Вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 30 березня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 343 грн. 22 коп. витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази: DVD диск з відеозаписом - вирішено залишити в матеріалах кримінального провадження № 00000170 від 10.06.2021 року.

Згідно вироку судом першої інстанції встановлено, що 01.06.2021, близько 10 години 45 хвилин, перебуваючи в м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_7 зайшов до відділення ТОВ - НВП «Аргон», приміщення супермаркету «Грош-Еспрес 23», що розташоване по вул. Юрія Коваленка, 4, та перебуваючи в приміщенні супермаркету у нього виник умисел на вчинення крадіжки товарно- матеріальних цінностей. В подальшому, ОСОБА_7 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні супермаркету біля торгових полиць з алкогольними напоями, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, із полиці, де продаються алкогольні напої, скоїв крадіжку однієї пляшки рому «Bacardi Oakheart» міцністю 35%, об`ємом 0,7 літра. Після викрадення вказану пляшку алкогольного напою ОСОБА_7 заховав у поліетиленовий пакет, який був при ньому та виніс з приміщення супермаркету.

Згідно висновку експерта № 3899//21-21 від 16.06.2021, ринкова вартість однієї пляшки рому «Bacardi Oakheart» міцністю 35%, об`ємом 0,7 літра на момент вчинення крадіжки 01.06.2021, складала 332,97 грн..

Своїми діями ОСОБА_7 заподіяв ТОВ - НВП «Аргон» майнову шкоду на суму 332,97 грн.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Бершадського районного суду Вінницької області щодо нього за ч. 1 ст. 185 КК України та справу провадженням закрити.

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що вирок суду не відповідає вимогам ч. 2 ст. 374 КПК України, так у ньому не вказано його освіта, судимість згідно ст. 89 КК України та відсутнє формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, що встановлено досудовим слідством, а що - судом. Окрім того зазначає, що він суду надавав консультативний висновок спеціаліста від 24.03.2022 про те, що він хворіє на психічне захворювання. Однак, даний висновок судом помилково не було враховано, оскільки у такому разі суд мав би призначити відповідну експертизу, не встановлено вад його здоров`я, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Правові позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги та законність ухваленого судом рішення.

Від представника потерпілої особи ТОВ - НВП «Аргон» в особі директора ОСОБА_8 надійшла до суду заява у якій він просить судовий розгляд провести у відсутності представника потерпілого. Тому згідно вимог ч. 4 ст. 405 КПК України судовий розгляд відбувся у відсутність представника потерпілої особи.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1-3 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Проте, надивлячись на приєднані до апеляційної скарги ряду письмових клопотань, обвинувачений ОСОБА_7 не наполягав на розгляді його клопотань апеляційним судом під час судового розгляду.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Перед тим як навести мотиви прийнятого рішення колегія суддів (надалі Суд) звертає увагу, що за вимогами ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, поряд з іншими, відносяться верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; публічність; диспозитивність; розумність строків.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно вимог ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.

У частині 2 статті 23 КПК зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Зазначена засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Недотримання вимог цієї засади судом, виходячи із змісту ч. 2 ст. 23 та ст. 86 КПК, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при ухваленні судового рішення, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте, на переконання колегії суддів апеляційного суду зазначені вимоги залишились поза увагою суду першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження 24.06.2021 року до Бершадського районного суду Вінницької області надійшли для розгляду Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2021 за №0000170, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування та розпискою підозрюваного ОСОБА_7 про отримання їх копій, а також Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним від 23 червня 2021 року.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 24.06.2021 призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з ухвали Бершадського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2021 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000170 від 10.06.2021 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України призначено до судового розгляду. У той же час у даній ухвалі судом зазначено про те, що справа підсудна Бершадському районному суду, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишись вимоги кримінального процесуального закону.

Так відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод:

1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим;

Згідно ч. ч.1, 3, 5, 6, 7 статті 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Якщо дії чи інтереси законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє, за рішенням прокурора, слідчого судді, суду такий законний представник замінюється іншим із числа осіб, визначених статтею 44 цього Кодексу.

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У разі недосягнення згоди щодо укладення угоди факт її ініціювання і твердження, що були зроблені з метою її досягнення, не можуть розглядатися як відмова від обвинувачення або як визнання своєї винуватості.

Слідчий, прокурор зобов`язані проінформувати підозрюваного та потерпілого про їхнє право на примирення, роз`яснити механізм його реалізації та не чинити перешкод в укладенні угоди про примирення.

Відповідно до вимог ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Згідно статті 473 КПК України,

1. Наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є:

1) для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

2) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

2. Наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 474 КПК України,

1. Якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.

2. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

3. Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

5. Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.

6. Суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.

7. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

8. Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Окрім того, згідно вимог ст. 475 КПК України,

1. Якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

2. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

3. Мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

4. Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження в порушення вимог ч. 2 ст. 474 КПК України, Бершадським районним судом Вінницької області взагалі не було проведено розгляд питання щодо укладеної між потерпілим та підозрюваним угоди, який проводиться під час підготовчого судового засідання та не прийнято рішення про її затвердження чи відмову в затвердженні такої угоди. Також такого рішення судом не було прийнято і під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Таким чином апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції, в ході розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 порушено загальні засади кримінального провадження та вищенаведені вимоги кримінального процесуального закону, що призвело до порушення права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд.

Також поза увагою суду першої інстанції залишилось і те, що довіреність №084/20 від 04 серпня 2020 року (а.к.п. 92), видана представнику потерпілої особи у даному кримінальному провадженні ТОВ - НВП «Аргон» - ОСОБА_9 була дійсна лише до 04 серпня 2021 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду переконана, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412, ст. 415 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, 409, 412, 415, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 30 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10