Провадження 1-кп/557/87/2023
Справа 557/909/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження за №0000101 від 20.04.2023, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Локшан Пензенської області російської федерації, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, українець, не працює, раніше не судимого,

за ст. 336 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , як військовозобов`язаний.

Військовозобов`язаному ОСОБА_3 , 29.01.2023, згідно Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу» після проходження медичної комісії, щодо визначення ступеня придатності до військової служби, згідно якої він був визнаний придатним для відправки на військову службу під час мобілізації, вручено бойову повістку на призов, відповідно до якої він мав з`явитися 29.01.2023 о 18 год. 00 хв. Однак, від отримання повістки гр. ОСОБА_3 відмовився, після чого про відмову розписуватись та отримувати повістку для призову по загальній мобілізації складено акт від 29.01.2023. Однак, ОСОБА_3 не з`явився для проходження військової служби на визначене у повістці число до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправлення до військової частини і зобов`язання не виконав та став ухилятись від проходження служби.

Будучи заздалегідь попереджений про кримінальну відповідальність та достовірно знаючи про проведення призову під час загальної мобілізації, маючи на меті злочинний умисел, направлений на ухилення від призову на мобілізацію під час воєнного стану, порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 15 Закону України «Про оборону», ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69/2022, не маючи на те поважних причин та правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, керуючись небажанням бути призваним для несення служби в рядах Збройних Сил України, військовозобов`язаний гр. ОСОБА_3 29.01.2023 не прибув для здійснення відправки на військову службу, чим умисно ухилився від призову за мобілізацією.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 366 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.

У скоєному розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 04.08.2023 на адресу суду подав клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості між його підзахисним та прокурором.

Встановлено, що 27.07.2023 року між прокурором Гощанського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди, щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України. Обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення, беззастережно визнав свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, та покладенням обов`язків. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, вважає дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, укладення угоди відповідає інтересам його підзахисного.

Обвинувачений в судовому засіданні просить укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність - ст. 336 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначення узгодженого покарання.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 473-474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.07.2023, укладену між прокурором Гощанського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 20.04.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1