У Х В А Л А

Справа № 348/1476/23

Номер провадження 1-кс/348/434/23

22 серпня 2023 року м.Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , про продовження стоку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні

№ 0000270 від 24.06.2023 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який депутатом не обирався, раніше судимий: 26.03.2019 вироком Надвірнянського районного суду за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців; 17.10.2019 вироком Надвірнянського районного суду за ч. 3 ст. 297 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

Слідчий у кримінальному провадженні слідчий СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 , про продовження стоку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 без визначення йому розміру застави.

В обгрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що слідчим відділенням Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 24.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та у період не знятої і не погашеної у встановленому законом порядку судимості, повторно вчинив нові умисні корисливі злочини в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який продовжено Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023 на 90 діб, вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 23.06.2023 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки майна, яке знаходилось у приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_1 , направився до вказаного будинку та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження навісного замка проник до будинку який належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи особисті корисливі мотиви на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi POCO» моделі М2102J20SG, вартістю 5999 гривень, із сім-карткою компанії оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», вартістю 150 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_7 та мобільний телефон марки «Sigma» модель «X-Style S5502» вартістю 2500 грн., який належить ОСОБА_8 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допитів потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події, протокол огляду предмету, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання про продовження стоку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 обґрунтовується тим, що при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину ОСОБА_4 , є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики не зменшились.

В даному кримінальному провадженні необхідно провести слідчі та процесуальні дії, а саме завершити проведення судово-трасологічної експертизи і провести слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_4 , а також виконати вимоги ст..290 КПК України щодо відкриття матеріалів досудового розслідування, скласти обвинувальний акт.

В судовому засіданні прокурор і слідчий клопотання підтримали, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк тримання під вартою на строк досудового розслідування до 25.08.2023, так як в матеріалах кримінального провадження містяться достатні докази, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існуючі ризики, зазначені у ст.177 КПК України та наведені в клопотанні, не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні; наявні вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою.

Так, захисник підозрюваного ОСОБА_4 -адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив проти обґрунтованості підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і зазначив, що ОСОБА_4 визнає свою вину у вчинені ним злочину, добровільно повернув викрадені речі. Разом з тим, захисник послався на необґрунтованість клопотання в частині не підтвердження ризиків, достатніх для продовження такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки підозрюваний не має наміру ухилятись від слідства, через допит потерпілої і свідків вплив на них виключається. В зв`язку з цим просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`ягкий запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки на утриманні ОСОБА_4 має батьків похилого віку, які потребують стороннього догляду, що підтверджується відповідними медичними довідками.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, пояснив що вину у вчиненому визнає. Підтримав думку свого захисника, заперечив щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає достатнім застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України сток тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених устатті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені участині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 24.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , який 24.06.2023 затриманий в порядку ст..208 КПК, а 25.06.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Надірнянскього районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2023 до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10 год 30 хв. 23 серпня 2023 року із визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 104 000 (сто чотири тисячі) гривень.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не продовжувався.

На підставі положень ст..ст. 214,219 строк досудового розслідування закінчується 25.08.2023.

Щодо обґрунтованості підозри.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 і підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтованість підозри не заперечували.

З матеріалів кримінального провадження, доданих до клопотання випливає, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Окрім доказів, які були взяті до уваги при вирішенні питання про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і які викладені в ухвалі слідчого судді Надірнянскього районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2023, зокрема протоколи прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_7 , заяву потерпілої ОСОБА_8 про залучення до провадження як потерпілої, протоколи допиту потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 24.06.2023, протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , протокол огляду предмету, протокол затримання особи, підозюваної у вчиненні злочину, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 , на підтвердження обґрунтованості підозри слідчий також надав копію протоколу огляду місця події від 23.06.2023, висновки товарознавчих екпесртиз від 29.06.2023 і від 05.07.2023, якими встановлена вартість викраденого майна.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про продовження існування на час розгляду клопотання обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на теперішній час продовжує бути обґрунтованою і може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, в тому числі для продовження існуючого запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати раніше заявлені органом досудового розслідування ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:

- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду;

- ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, продовжує існувати і не зменшився, з огляду на таке.

Так злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким злочином проти власності, за вчинення якого діючим законодавством встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до вісьми років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Разом з тим, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не позбавляє можливості судом застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Крім того, Суд вказує на те, що наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини), § 34; Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії), § 9).

Допитаний в суді ОСОБА_10 , 1941 р.н., пояснив, що є батьком підозрюваного. Має тяжкий стан здоров`я, дружина також хворіє, з ними проживає тільки син, який допомагає по господарству. Просить сину призначити домашній арешт.

З наданих медичних документів встановлено, що батьки підозрюваного ОСОБА_10 і ОСОБА_11 хворіють, за рекомендаціями лікаря потребують подальшого обстеження і піклування.

Як встановлено слідчим суддею ОСОБА_4 має визначене і постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживає разом із батьками похилого віку, які потребують стороннього догляду і піклування, що підтверджено медичними документами. ОСОБА_4 розлучений, офіційно не працевлаштований, займається домашнім господарством.

В даному випадку слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше судимий, в тому числі за злочин проти власності. Наведені відомості з біографії ОСОБА_4 свідчать про його схильність до неправомірної поведінки та нездатність до самокерованої соціально позитивної діяльності.

Отже, наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження та особисті обставини ОСОБА_4 у сукупності дають підстави для висновку про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та (або) вчинити нове кримінальне правопорушення.

Що стосується доведеності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України суд зазначає таке. Посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, не підтверджені доказами. Сама по собі поінформованість обвинуваченого про місце проживання потерпілих та свідків не свідчить про його намір незаконно впливати на учасників кримінального провадження. Зазначені особи також не висловлювали побоювань щодо можливого тиску на них з боку обвинуваченого. Тому, суд вважає, що не доведено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

За наведених вище обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду у разі звільнення з-під варти не є великим, реальним і очевидним, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , його соціальні зв`язки в місці проживання, наявність літніх батьків, які потребують допомоги, враховуючи розмір майнової шкоди в сумі 7699 гривень, а також ту обставину, що викрадене майно добровільно видано підозрюваним, а тому майнова шкода заподіяна злочином буде відшкодована шляхом повернення майна потерпілим. Слідчим суддею враховується також те, що слідчий і прокурор просили продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 25.08.2023, що фактично становить 3 дні.

Разом з тим, вважаю, що зазначені обставини не спростовують, проте нівелюють наявні ризики.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування доведені як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину) так і наявність ризиків, передбачених п.1 і 5 ч.1 ст.177 КПК України, однак недоведеним є недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що за умови існування та доведеності частини ризиків заявлених у клопотанні, для їх запобігання цілком можливим є застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

На переконання слідчого судді застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків в повній мірі та його належну процесуальну поведінку.

Даний запобіжний захід сприятиме запобіганню спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, впливу на потерплих і свідків кримінального провадження і є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи зазначені положення закону строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом слід визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.08.2023.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194,197,199 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 про продовження стоку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000270 від 24.06.2023 відмовити.

Клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , Івано-Франківської без дозволу слідчого, прокурора, чи суду;

- з`являтися до органів досудового слідства та суду, за першим викликом, у призначений час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі потерпілами і свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

У разі постановлення судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід підозрюваний повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

У разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного передати для виконання відділенню поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_4 встановити строком до 25 серпня 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22.08.2023.

Повний текст ухвали проголошений 22.08.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1