Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5870/23
Провадження №1-кп/523/1176/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

24.04.2023р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей 2007 та 2021 років народження, працюючого в таксі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10.01.2023р., приблизно о 05год. 15хв., ОСОБА_5 керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mercеdess-Benz Sprinter 213», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на горизонтальній, сухій чистій ділянці проїзної частини вул. Чорноморського Козацтва в м. Одесі, на якій організовано односторонній рух (три смуги для руху), із сторони вул. Приморської в напрямку вул. 7-Пересипська, із швидкістю не менше 55-57,3км/год., по другій смузі руху, в умовах темного часу доби та за відсутності вуличного освітлення, із увімкнутим ближнім світлом фар, наближуючись до будівлі №47, грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б» та 12.3, 12.4 «Правил дорожнього руху України», відповідно до яких:

-п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим транспортним засобом у дорозі;

-п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,

-п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, перевищив дозволену для руху у населеному пункті швидкість руху, маючи можливість заздалегідь виявити перешкоду, у вигляді перебуваючого у статичному стані частково на першій смузі руху, частково у правому, за ходом руху, «кармані» для зупинки транспортних засобів, буз увімкненого зовнішнього освітлення, автопоїзда у складі сідлового тягача «Daf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «Chtrtau», реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснив маневр перестроювання на першу смугу руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого, допустив наїзд передньою частиною автомобіля на задню частину напівпричепа автопоїзда.

В результаті дорожньо-транспортної події, пасажир мікроавтобуса «Mercеdess» ОСОБА_6 , 1979 року народження отримав тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритої черепно-мозкової травми: саден голови, забійної рани лобної ділянки, крововиливу в м`які тканини голови, переломів кісток черепа, субарахноїдальних крововиливів; б) закритої травми тулуба: множинних переломів 2,3,4 правих ребер по середньо-ключичній лінії, правої ключиці, крововиливів під плевру воріт легень, капсулу воріт селезінки, розривів правої частки печінки з крововиливом в черевну порожнину; в)травми кінцівок: саден верхніх та нижніх кінцівок, закритих переломів кісток правого передпліччя, які могли бути заподіяні в результаті дії тупих травмуючих предметів, якими могли бути виступаючі деталі та поверхні салону транспортного засобу, під час наїзду на вантажний автопоїзд, при оцінці у комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від яких наступила смерть на місці події. Смерть ОСОБА_6 настала від отриманих множинних ушкоджень: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток черепа, крововиливів під м`які мозкові оболонки; закритої травми тулуба у вигляді переломів правих ребер, ключиці з крововиливами під плевру воріт легень, розриву печінки з крововиливом у черевну порожнину, крововиливом під капсулу воріт селезінки.

Допущенні водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п.2.3 «б», 12.3, 12.4 ПДР України перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_6 .

В судовому засіданні, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, потерпіла та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом враховується особа ОСОБА_7 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та яке вчинив з необережності, не офіційно працюючого в таксі, одруженого, маючого на утриманні двох дітей 2007 та 2021 років народження, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родиною.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої до обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та яке вчинив з необережності, не офіційно працюючого в таксі, одруженого, маючого на утриманні двох дітей 2007 та 2021 років народження, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родиною, приймаючи до уваги думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просить суворо не карати обвинуваченого та призначити останньому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої до обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , окрім того, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наслідки настання смерті ОСОБА_6 , внаслідок грубого порушення обвинуваченим вимог ПДР, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України) та без застосуванням додаткової міри покарання, оскільки застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами позбавить обвинуваченого єдиного доходу заробітку та відповідно можливості на утримання родини.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі із випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише Законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 .

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням на строк 1 рік, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_5 обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 1699,02грн., 1699,02грн., 5663,40грн., 2265,36грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_7 в повному обсязі, на користь держави.

Речові докази: автомобіль марки «Mercеdess» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_8 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.01.2023р. на вказаний транспортний засіб скасувати; автопоїзд у складі сідлового тягача «Daf» із напівпричепом «Chtrtau» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1