Справа638/3613/23
Провадження № 1-кп/638/1162/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченої захисника-ОСОБА_1 , -ОСОБА_2 , -ОСОБА_3 , -ОСОБА_4 , -ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455 від 16 березня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Високий Харківського району Харківської області, з середньою спеціальною освітою, яка зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді медичної сестри психіатричного відділення клініки психіатрії та наркології, 24 лютого 2022 року приблизно о 06 год. 00 хв. отримала оповіщення по сигналу «Тривога», на виконання якого мала прибути до місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , однак, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання з`являтися на службу, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до місця дислокації підрозділу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 24 лютого 2022 року на місце несення служби за адресою: АДРЕСА_2 не прибула. Після чого до 03 травня 2022 року проводила час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

17 березня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 65 молодшого сержанта ОСОБА_4 виведено у розпорядження командира військової частини, строк військової служби, дію контракту про проходження військової служби, виплату грошового, речового та інших видів забезпечення останній призупинено.

03 травня 2022 року наказом командира військової часини НОМЕР_1 № 5-РС молодшого сержанта ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саменез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника останньої - адвоката ОСОБА_5 , 01 червня 2023 року укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до умов вказаної угоди ОСОБА_4 зобов`язується повністю та беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні. Сторони угоди враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої ОСОБА_4 , а також роз`яснень, що містяться у п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» погодили при призначенні покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення та погоджують призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі ) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча гривень).

В судовому засіданні прокурор просив суд затвердити угоду між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості від 01 червня 2023 року.

Обвинувачена та її захисник підтримали укладення угоди про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачена підтвердила свою згоду на застосування узгодженого в угоді виду та розміру покарання, зазначила, що укладення угоди між сторонами було добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Також в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 надала показання, згідно яких в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаялась, не заперечує фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердила вчинення нею злочину за вищевказаних обставин, надавши відповідні пояснення. На уточнююче запитання суду ОСОБА_4 пояснила, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого нею злочину. Зазначила, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до неї не застосовувалось.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Судом вивчались дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 та встановлено, що вона на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадження може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ст. 470 КПК України, прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є в тому числі забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 щиро розкаялась у скоєному кримінальному правопорушенні.

Кримінальне провадження знаходиться на розгляді суду з 28 квітня 2023 року, укладення угоди сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, а саме забезпеченню швидкого та повного судового розгляду, а відтак - відповідатиме суспільному інтересу в забезпеченні швидшого судового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Укладення угоди сторонами є добровільним, зміст та умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Як вбачається з умов угоди, сторонами узгоджено застосування ст. 69 КК України та призначення обвинуваченій більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн.

Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який не є особливо тяжким, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, суд приходить до висновку про можливість застосування положень ст. 69 КК України.

Законом України № 2839-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», який набрав чинності 27.01.2023 внесено зміни до ч. 1 ст. 69 КК України, а саме перелік кримінальних правопорушень за якими виключається можливість застосування положень ч.1 ст. 69 КК України доповнено кримінальними правопорушеннями, передбаченими статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчиненими в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Відповідно до ч.2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до вимог до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Оскільки, кримінальне правопорушення, за якими обвинувачується ОСОБА_4 вчинене нею до набрання чинності Законом України № 2839-IX, а зміни внесені до ч.1 ст. 69 КК України, відповідно до Закону України № 2839-IX, погіршують становище особи обвинуваченої, а отже не мають зворотної дії в часі, при вирішенні питання про призначення покарання за вказане кримінальне правопорушення, можливе застосування положень ст. 69 КК України в редакції, чинній станом на дату вчинення кримінального правопорушення, тобто станом до 03 травня 2022 року, які не виключали можливість застосування судом ч.1 ст. 69 КК України при призначенні покарання за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 407 КК України, в тому числі в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

За таких обставин суд вважає умови угоди в частині призначення покарання ОСОБА_4 такими, що не суперечать положенням КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За таких обставин, оскільки зміст зазначеної угоди про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, укладання угоди сторонами є добровільним, а підстави для відмови в затвердженні угоди відсутні, суд, керуючись засадами диспозитивності кримінального провадження, вважає за можливе затвердити угоду.

Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченою злочину, особу винної та інші, викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 2, 7, 337, 368-371, 374-376, 472, 474, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 червня 2023 року, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності захисника останньої - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000, 00 грн. (п`ятдесят одна тисяча гривень нуль копійок).

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1