Провадження № 11-кп/824/2515/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

09 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 ,

при секретарі - ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибокий Каменського р-ну Ростовської обл. Російської Федерації, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: - 01.09.2022 Оболонським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185; ч.2 ст. 185; ч.1 ст. 187; ч.2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання за:

- ч. 1 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 3 (три) місяці;

- ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- ч. 1 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 9 (дев`ять) місяців;

- ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду, ОСОБА_9 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України; у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України; у незаконному заволодінні транспортним засобом, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України; у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 10.10.2019 приблизно о 10 год. 05 хв., перебуваючи в приміщенні Київської гімназії східних мов №1, розташованої по вул. Львівській, 25 в м. Києві, вирішив таємно викрасти чуже майно. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 10.10.2019 приблизно о 10 год. 10 хв. зайшов в одне з приміщень Київської гімназії східних мов №1, розташованої по вулиці Львівській, 25 в м. Києві, а саме до роздягальні, де почав оглядати одяг відвідувачів спортзалу, при цьому, він, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає. З метою власного збагачення, таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_11 мобільний телефон чорного кольору марки «Sigma», вартістю 600 грн., а також з кишені куртки ОСОБА_12 ключ з пультом сигналізації від автомобіля чорного кольору марки «Hundai IX 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який для останнього матеріальної цінності не становить. Після цього, ОСОБА_9 пішов з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_9 10.10.2019 приблизно о 10 год. 15 хв., продовжуючи знаходитися в приміщенні Київської гімназії східних мов №1, розташованої по вул. Львівській, 25 в м. Києві, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно відвідувачів. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 10.10.2019 приблизно о 10 год. 15 хв, рухаючись до виходу з приміщення Київської гімназії східних мов №1, розташованої по вул. Львівській, 25 в м. Києві, помітив на столі вахтера ОСОБА_13 , яка в той момент відлучилася, мобільний телефон чорного кольору марки «Sigma», з сім картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», загальною вартістю 500 грн., який ОСОБА_9 вирішив викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, ОСОБА_9 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав вищевказаний мобільний телефон, залишивши після цього місце вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_9 10.10.2019 приблизно о 10 год. 20 хв., перебуваючи неподалік Київської гімназії східних мов №1, розташованої по вул. Львівській, 25 в м. Києві, після вчинення крадіжки чужого майна, зокрема, ключів від замка запалення автомобіля «Hundai IX 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вирішив незаконно заволодіти вказаним автомобілем. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння автомобілем «Hundai IX 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , продовжуючи знаходитися біля Київської гімназії східних мов №1, розташованої по вул. Львівській, 25 в м. Києві, натиснув на пульт сигналізації, яку він перед цим таємно викрав та відчинив автомобіль «Hundai IX 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 . Далі, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочині дії, сів за кермо даного автомобіля та увімкнувши двигун, поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення, маючи можливість ним розпоряджатися. 10.10.2019 автомобіль «Hundai IX 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено по вул. Синьоозерній, 1/51 в м. Києві.

Крім цього, ОСОБА_9 14.10.2019 приблизно о 21 год. 33 хв., перебуваючи на першому поверсі приміщення під`їзду будинку № 40-Г по вул. Клавдіївська в м. Києві, помітив на столі (стійці), біля кімнати консьєржа мобільний телефон «LG-X210ds», що належить ОСОБА_14 , який він вирішив таємно викрасти. Далі, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою власного збагачення, викрав зі стола (стійки) мобільний телефон «LG-X210ds», вартістю 4000 грн. Після цього, ОСОБА_9 втік з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_9 15.10.2019 о 02 год. 50 хв., з метою вчинення злочинів майнового характеру, зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , двері якого відкрила консьєрж ОСОБА_15 . Зайшовши до вказаного під`їзду та переконавшись у відсутні інших осіб, ОСОБА_9 вирішив здійснити розбій відносно ОСОБА_15 з метою заволодіння належним їй майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діставши із-за одягу предмет, схожий на пістолет та утримуючи його в правій руці, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, направив його в напрямку ОСОБА_15 , словесно вимагаючи віддати йому належній їй цінні речі. Після цього, продовжуючи злочині дії направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 наніс декілька ударів пістолетом по голові ОСОБА_15 . Сприймаючи дії ОСОБА_9 як реальну загрозу своєму життю і здоров`я, ОСОБА_15 не стала чинити опору. Після цього ОСОБА_9 забрав належне ОСОБА_15 майно, а саме: жіночу сумку, вартістю 150 грн., в якій знаходилися грошові кошти в розмірі 320 грн., тобто майна на загальну суму 470 грн. Заволодівши після нападу на ОСОБА_15 чужим майном, що належить останній, ОСОБА_9 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання: за ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці; за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців; за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити до відбуття остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна. У решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування вимог апелянт вказує, що суд безпідставно не призначив ОСОБА_9 додаткове покарання у виді конфіскації майна та жодним чином не обґрунтував підстав для незастосування такого виду додаткового покарання, як конфіскація майна, яке є обов`язковим в даному випадку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думки обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України; у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України; у незаконному заволодінні транспортним засобом, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України; у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч.2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Зокрема, суд врахував врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, нетяжким злочином та тяжкими злочинами; ставлення ОСОБА_9 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, не працює, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше судимий. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненому, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для призначення ОСОБА_9 додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене у санкції ч.2 ст. 289 КК України.

Зокрема санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна передбачено як альтернативний, а не обов`язковий вид покарання, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про те, що конфіскація майна у даному випадку є обов`язковою, колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, з урахуванням обставин вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, а саме те, що останній залишив викрадений автомобіль, у зв`язку з чим потерпілим не було заявлено цивільного позову, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що призначення ОСОБА_9 покарання без додаткового покарання у виді конфіскації майна є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_9 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора з приводу м`якості призначеного обвинуваченому покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора має бути залишена без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя