Справа № 203/2320/23
У Х В А Л А

іменем України

04 травня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретареві - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

законного представника - ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (кримінальне провадження внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000604 від 05.03.2023), --

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2023 року на адресу суду з Центральної окружної прокуратури м. Дніпра надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме 05.03.2023 приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходячись біля будинку № 12Д по вул. Пастера в місті Дніпро, побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_7 , яка перебувала біля вказаного будинку.

Далі, ОСОБА_4 , який страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 156 від 16.03.2023, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, не усвідомлюючи своїх дій та не маючи змоги керувати ними внаслідок наявного хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїдної, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, став вчиняти дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, поєднані з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого в умовах воєнного стану, та підійшовши до потерпілої ОСОБА_7 , дістав заздалегідь заготовлену зброю, а саме самозарядним гладкоствольним пістолетом калібру 9 мм Р.А., виготовленим шляхом переробки саморобним способом сигнального пістолета «RETAY», моделі «92», заводський № НОМЕР_1 , калібру 9 мм З.Ф., Knall (виробництва Туреччини), шляхом заміни штатного ствола з захисним елементом (заглушкою), що перешкоджав проведення пострілу кінетичними снарядами на саморобний гладкий ствол з внутрішнім діаметром 7 мм та заглушенням фрагментом металу газовідвідного отвору. Пістолет придатний для проведення пострілів. Конструкція пістолета дозволяє проводити постріли: способом роздільного зарядження з використанням в якості ініціюючого складу холостих (шумових) патронів калібру 9 мм P.A. (Knall), а в якості снаряду - куль сферичної форми зі сплаву на основі свинцю діаметром до 6,9 мм, при цьому забезпечується достатня вражаюча здатність вистріляних з нього снарядів (куль), після чого спрямував його на потерпілу ОСОБА_7 , та висловив останній погрозу застосування пістолета, тобто застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, у разі її непокори, та висловив вимогу про передачу йому грошових коштів ОСОБА_7 , тим самим складаючи у потерпілої враження, що якщо вона стане чинити опір та не виконає його вимогу, погроза відносно неї про можливість застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу буде реалізована.

Потерпіла ОСОБА_7 будучи впевнена про можливість застосування до неї насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, повідомила ОСОБА_4 про те, що не має при собі грошових коштів, або інших цінних речей, та стала плакати, та просити відпустити її.

В цей час, до ОСОБА_7 став підходити її чоловік, ОСОБА_8 , який побачив, що ОСОБА_4 погрожує ОСОБА_7 пістолетом, та вимагає, щоб остання передала свої грошові кошти. ОСОБА_8 намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_4 , сприймаючи його погрози про можливість застосування пістолета, тобто застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, у разі її непокори як реальні, став відволікати ОСОБА_4 , в результаті чого, ОСОБА_7 побачила, що ОСОБА_4 відволікся на ОСОБА_8 , та відвернувся від неї. направивши пістолет на ОСОБА_8 , відбігла від ОСОБА_4 , завернувши за ріг будинку АДРЕСА_2 , таким чином покинула місце вчинення відносно неї злочину.

Також, на час вчинення вказаного злочину було відомо, що Указом Президента України 06.12.2023 року № 58/2023, який офіційно оприлюднено у встановленому законом порядку, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, про що було відомо ОСОБА_4 .

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 156 від 16.03.2023 ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, що потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні.

Інші учасники судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.

Потерпіла надала заяву про розгляд клопотання прокурора без її участі, в якій не заперечував проти застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, вважав клопотання обґрунтованим.

Вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за обставин, викладених у клопотанні, повністю визнається учасниками судового провадження та обставини його вчинення ніким не оспорюються.

Частиною 2 ст. 513 КПК України визначено, що визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

При цьому, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які зокрема вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України).

Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Як встановлено в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної.

Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України обрання судом певного виду примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі, суд може застосувати госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Пункт 5 частини 1 статті 513 КПК України покладає саме на суд обов`язок під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, у разі застосування таких заходів, визначати їх вид.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92-94, КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 393, 395, 503-516, 532-534 КПК України, ст.ст. 13, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд

.

Керуючись ст.19 КК України, ст.ст.512,513 КПК України,

УХВАЛИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суду м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1