Провадження № 1-кс/686/5841/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рихта Кам`янець-Подільского району, Хмельницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000365,

встановив:

07.07.2023 року слідчий СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які наполягають на задоволенні клопотання, підозрюваного та його захисника, які просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку із відсутністю заявлених стороною обвинувачення ризиків, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

06.07.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000365 зареєстровано кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 2 ст.286 КК України.

06.07.2023 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.07.2023 року ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, а саме про те, що «06 липня 2023 року, близько 11 години 39 хвилин, в світлу пору доби, без опадів, водій ОСОБА_7 , в порушення вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3(6, д), 2.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, рухався на автомобілі «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_1 автодорогою М-30 сполученням «Стрий Ізварине», 297 км + 900 м, що поблизу селища Меджибіж Меджибізької ТГ Хмельницького району Хмельницької області, поза межами населеного пункту, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху. Так, ОСОБА_5 не помітив попереджувальний дорожній знак 1.37 «Дорожні роботи» і дорожній знак, що обмежував максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів на вказаній ділянці дороги 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», та рухався на зазначеному автомобілі зі швидкістю 70 км/год.

Крім цього, ОСОБА_5 в порушення вимог п. п. 1.10 термін «узбіччя», 10.1 Правил перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього рух, виїхав на автомобілі «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_1 на узбіччя, яке не призначене для руху транспортних засобів та яке відмежоване від проїзної частини дорожньою розміткою 1.2 «широка суцільна лінія» та продовжував рухатись по узбіччю.

Також, в порушення вимог п. 12.3 Правил ОСОБА_5 завчасно не виявив перешкоду для його руху, а саме дублюючі тимчасові дорожні знаки 1.37 «Дорожні роботи», 4.8 «Об`їзд перешкоди з лівого боку», які були встановлені на правому узбіччі по якому він здійснював рух, а також працівника ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» - пішохода ОСОБА_8 , який стояв поруч вказаних знаків на узбіччі та виконував регулювання руху на вказаній ділянці автодороги, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 , який отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди.

Своїми Діями ОСОБА_5 , порушив вимоги П.ІІ. 1.3, 1.5, 1.10 термін «узбіччя», 2.3 (б, д), 10.1, 12.3, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, зміст яких полягає в наступному: п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 1,10. терміни що наведенні у цих правилах мають таке значення: «узбіччя» - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні, та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, Передбачених цими правилами, Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів ( за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них) гужових возів ( саней); п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. п. 10.1. Перед початком руху, пересгроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, п. 12.9. водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричинення смерті потерпілого ОСОБА_8 ».

Дана підозра є обґрунтована, адже зокрема підтверджується: протоколом огляду місця події від 06.07.2023; показаннями підозрюваного ОСОБА_5 від 06.07.2023; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Разом з тим, вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ні слідчим, ні прокурором не наведено обставин, які б дали беззаперечні підстави суду вважати, що ОСОБА_5 має намір ухилятися від слідства, адже лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваного винним не може свідчити про існування вказаного ризику відповідно до вимог закону.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя (W v. Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

ОСОБА_5 є особою пенсійного віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має повнолітніх дітей.

За таких обставин, вважаю, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на даному етапі досудового розслідування вказаного кримінального провадження не є доведеним, а саме лише посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не свідчить про безумовне недотримання ним процесуальних обов`язків, які на нього можуть бути покладені при обранні іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Слідство знаходиться на початковій стадії, усі свідки не встановлені та не допитані, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки фактично обумовлюється самою лише потребою проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Обґрунтування ж існування зазначеного ризику та того, яким саме чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню «іншим чином», з посиланням на відповідні докази на реальність таких обставин, ні прокурором, ні слідчим не указано.

За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначеного ст. 177 КПК України ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м. Кам`янець-Подільському, не одружений, однак має двох повнолітніх дітей та чотирьох онуків, що указує на міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий. У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що хворіє цукровим діабетом.

Посилання прокурора на факт попереднього притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не враховується слідчою суддею, з огляду на встановлені обставини погашення судимості.

Так, судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення. Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Аналогічна позиція викладена у постанові ВС № 662/1156/19 від 15.04.2021року.

При цьому наявність постійного місця проживання підозрюваного, міцних соціальних зв`язків за встановлених обставин не є достатньою обставиною для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Враховуючи наведені ризики, ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та самі його обставини, вік підозрюваного (66 років) та стан його здоров`я, наявність стійких соціальних зв`язків, те, що в момент вчинення ДТП ОСОБА_5 не перебував у стані сп`яніння, не втікав з місця пригоди та не вчиняв спроб переховатися від правоохоронних органів, не вчиняв будь-яких дій для перешкоджання розслідування, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 18:00 год. по 08:00 год., який, на переконання слідчої судді, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Виконання вказаного запобіжного заходу контролюється правоохоронним органом, що убезпечує можливі контакти із свідками кримінального правопорушення.

У клопотанні та в судовому засіданні слідчим та прокурором не обґрунтовано того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, не зможе запобігти ризикам, визначеним в клопотанні.

Водночас, на підозрюваного необхідно покласти відповідні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

Строк домашнього арешту слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку визначеного ст.197 КПК України, а саме по 01.09.2023 року включно.

Керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 01 вересня 2023 року включно, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 18:00 год. по 08:00 год. з покладенням на нього обов`язку прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора у вказаному кримінальному чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України та в`їзд в Україну.

ОСОБА_5 звільнити з під варти з зали суду негайно та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала діє до 01 вересня 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя