УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року

м. Київ

справа № 740/2696/21

провадження № 51-2152ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року у кримінальному провадженні

№ 0000215 щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше судимого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області

за вироком від 04 березня 2015 року за ч. 2

ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк

7 років,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 115 КК.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня

2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Вирішено питання щодо долі речових доказів, процесуальних витрат та цивільного позову у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 21:50 зайшов до квартири АДРЕСА_2 , де на той час перебував ОСОБА_5 , якому з метою вбивства з мотивів раніше виниклих неприязних відносин умисно завдав одного удару колюче-ріжучим знаряддям по типу ножа в передню частину грудної клітки, спричинивши тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер на місці події.

Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу

захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_4 - без змін.

Вимоги та узагальнені доводи, викладені в касаційній скарзі

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції. В обґрунтування зазначених вимог посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Крім того, вказує на те,

що суд дійшов передчасного і суперечливого висновку про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Також у касаційній скарзі наводить положення ч. 3 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), які мав би виконати суд апеляційної інстанції під час перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку,

що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо

з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За змістом статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати і визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначені обставини були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій і

не підлягають перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог зазначених статей, а отже під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Як убачається із копії вироку, суд першої інстанції, мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК.

Засуджений ОСОБА_4 , як видно з копій доданих судових рішень, в ході судового провадження своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, не визнав та наголосив на тому, що не міг його вчинити.

Незважаючи на таку позицію засудженого, місцевий суд належним чином проаналізував і оцінив показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також обґрунтовано послався на дані, що містяться у: витязі з Єдиного реєстру

досудових розслідувань за фактом внесення за № 0000215 відомостей

за повідомленням лікаря про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманого ножового поранення до прибуття швидкої допомоги помер ОСОБА_5 , протоколі огляду місця події від 10 березня 2021 року з фототаблицею до нього, протоколі огляду місця події

від 11 березня 2021 року в приміщенні моргу, висновку судово-медичної експертизи № 75 від 11 березня 2021 року, висновку експертизи № СЕ-19/125-21/2429-Д від 26 березня

2021 року, висновках судово-психіатричних експертиз № 132 та 133 від 30 березня

2021 року, висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-21/9555-БД

від 12 травня 2021 року, відеозаписі проведення слідчого експерименту, який є додатком до протоколу вказаної слідчої дії від 11 березня 2021 року за участю свідка

ОСОБА_8 , протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіоконтролю особи від 26 квітня 2021 року, яким надана належна правова оцінка в їх сукупності.

При цьому суд вказав на те, що згідно з висновками молекулярно-генетичної експертизи

на виворотній поверхні правого рукава куртки ОСОБА_4 були виявлені генетичні ознаки слідів крові та клітин, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_5 .

Крім того, суд наголосив і на тому, що на внутрішній поверхні кишені куртки ОСОБА_4 були виявлені змішані генетичні ознаки слідів крові та клітин, які містять генетичні ознаки двох осіб потерпілого ОСОБА_5 та генетичні ознаки зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_4 ; змішані генетичні ознаки слідів крові та клітин були виявлені і на поверхні коміра куртки ОСОБА_4 , на вказують дані, що містяться у висновку експерта від 12 травня 2021 року №СЕ-19-21/9555-БД.

Також судом першої інстанції у вироку наведено дані висновку експерта від 26 березня

2021 року № СЕ-19/125-21/2329-Д, згідно яких під час огляду квартири потерпілих на вхідних дверях з внутрішньої поверхні був вилучений відбиток пальця ОСОБА_4 , що свідчить

про те, що останній був у ній.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності,

а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, на підставі чого дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Відповідно до ст. 374 КПКу мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК, є законним та вмотивованим, про що також ствердив суд апеляційної інстанції, переглянувши вказане судове рішення за апеляційною скаргою сторони захисту.

Погоджуючись із висновками місцевого суду, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 115 КК, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених у судовому засіданні доказів, які суд оцінив у сукупності

з іншими доказами і на підставі яких прийняв законне та обґрунтоване рішення.

При цьому суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, в якій серед іншого була викладена версія сторони захисту про непричетність ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення, слушно вказав на те, що конфлікт між обвинуваченим і потерпілим, який мав місце під час розпивання спиртних напоїв біля річки, після якого усі учасники повернулися до місця проживання потерпілого, наявність відбитка пальця обвинуваченого на внутрішній поверхні вхідних дверей потерпілого, а також слідів крові потерпілого на внутрішній поверхні куртки обвинуваченого та на комірі, показання свідка ОСОБА_8 , надані під присягою та після попередження про кримінальну відповідальність, згідно яких у той час, коли двері в квартиру потерпілого були відкриті і останній одягав взуття, щоб вийти на вулицю, ОСОБА_4 забіг у квартиру та ножем поранив потерпілого, поза розумним сумнівом доводять правильність висновків суду

про доведеність винуватості ОСОБА_4 в умисному вбивстві на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин.

З приводу посилань засудженого у касаційній скарзі на положення ч. 3 ст. 404 КПК суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції

не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто обов`язковою умовою для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, установлених під час кримінального провадження, є неповнота їх дослідження або наявність певних порушень у ході їх дослідження. При цьому незгода з оцінкою певних конкретних доказів не є підставою для їх повторного дослідження.

Постановлена у кримінальному провадженні ухвала є належно вмотивованою та обґрунтованою, її зміст відповідає вимогам ст. 419 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався під час її постановлення.

З огляду на наведене підстави для скасування оскарженої ухвали відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування оскарженого судового рішення, Судом не встановлено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданої копії судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК

у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Чернігівського апеляційного суду

від 21 грудня 2022 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3