провадження № 1-кп/336/598/2023
ВИРОК

іменем України

23 червня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 26 червня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Ельбан Амурського району, Хабарівського краю, російської федерації, громадянина України, освіта середня-спеціальна, який працював в ТОВ «Агро» на посаді водія, з 24 лютого 2022 року військовослужбовець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

26 червня 2021 року, близько 01 години 50 хвилин ОСОБА_3 , здійснюючи керування автомобілем марки ВАЗ 2106 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку від м Оріхів, по вул. Чарівній с. Новопавлівка, Пологівського району, в бік с. Юрківка, Запорізького району, Запорізької області, з постійною швидкістю близько 75 км/год., тим самим ігноруючи визначену швидкість у межах населеного пункту (не більше 50 км/год.), із ввімкненим ближнім світлом фар, поблизу будинку № 38 вказаної вулиці, будучи засліпленим світлом фар легкового автомобіля, що рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку, не переконавшись у безпечності своїх дій, здійснив поворот праворуч по ходу свого руху, тим самим частково заїхавши на територію узбіччя, що примикало до проїзної частини вулиці, не обравши безпечну швидкість у темну пору доби, продовжив рух, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , що на той момент рухалась по узбіччю на зустріч вказаному транспортному засобу, після чого одразу покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин та механізму ДТП» № СЕ-19/108-21/10423-ІТ від 06.09.2021 водій автомобіля ВАЗ 2106 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 10.1, 12.2, 12.4, 12.9б), 19.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до якого:

- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен перекокатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 12.2. «У темну пору добі та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;

- п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018)»;

- п. 12.9 б) «Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.31 або на транспортому засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;

- п. 19.3 «У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення, де порушення вимог п. 19.3 знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних рубців шкіряних покривів голови, тулуба та кінцівок з переважною локалізацією по заднє-бічній поверхні зліва, які могли бути наслідками загоювання саден, забою головного мозку тяжкого ступеню з крововиливами під оболонки головного мозку, які згідно з висновком судової медичної експертизи № 26 від 14.09.2021 кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя під час заподіяння.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині при обставинах викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що 26 червня 2021 року, близько 01 години 50 хвилин, він повертаючись додому втомлений після роботи, керував автомобілем марки ВАЗ 2106 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку від м Оріхів, по вул. Чарівній с. Новопавлівка, Пологівського району, в бік с. Юрківка, Запорізького району, Запорізької області, зі швидкістю, що перевищує встановлену законом в населеному пункті, із ввімкненим ближнім світлом фар, був засліпленим світлом фар легкового автомобіля, що рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку, різко прийняв вправо і з`їхав на узбіччя дороги та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яку не помітив, з автомобілю не виходив, після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. У вчиненому щиро розкаюється, до війни потерпілій добровільно надавав грошові кошти на лікування, в судове засідання не може надати квитанції, оскільки вони залишились на окупованій території. Після війни зв`язок з потерпілою перервався. В нього контактів не збереглося, оскільки його телефон згорів.

Показання обвинуваченого є логічним та послідовними узгоджуються з обставинами викладеними в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням висновків судової інженерно-транспортної експертизи, судової медичної експертизи, документів щодо судових витрат та речових доказів, ухвали слідчого судді про арешт майна, та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вірно розуміє зміст обставин провадження і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з 24 лютого 2022 року військовослужбовець.

У Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Законний представник потерпілої надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, та просив призначити покарання на розсуд суду.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, необережну форми вини дій, наслідки кримінального правопорушення, дані про його особу, щире каяття обвинуваченого, його позитивну поведінку (не порушував процесуальні обов`язки, щодо явки до слідчого та суду), позицію законного представника потерпілої, та те, що ОСОБА_3 наразі є військовослужбовцем, суд вважає можливим призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статі без позбавлення права керування транспортним засобом, а також звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливо без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року накладено арешт на речові докази, з метою їх збереження.

Відповідно до ч.4 ст.174, п.1 ч.4 ст.374 КПК України, суд скасовує арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

В даному кримінальному провадженні залучались експерти, внаслідок чого наявні процесуальні витрати на проведення експертизи, а саме проведено: судову хімічну експертизу № СЕ-19/108-21/8068-ФХД від 09.07.2021 вартість якої становить 858 грн. 10 коп., транспортно-трасологічну експертизу № СЕ-19/108-21/8057-ІТ від 09.07.2021 вартість якої становить 1372 грн. 96 коп., інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» № СЕ-19/108-21/8059-ІТ від 16.07.2021 вартість якої становить 2059 грн. 44 коп., судову трасологічну експертизу за експертною спеціальністю «Дослідження слідів людини та тварини» № СЕ-19/108-21/9128-Д від 10.08.2021 вартість якої становить 686 грн.48 коп., судову трасологічну експертизу за експертною спеціальністю «Ідентифікація цілого за частинами» № СЕ-19/108-21/9558-ТР від 20.08.2021 вартість якої становить 1029 грн. 72 коп., судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю «Дослідження обставин та механізму ДТП» вартість якої становить 2059 грн. 44коп., а загальна вартість становить 8066,14 грн.

Суд, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 374 ч.4 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

В матеріалах кримінального провадження є документальне підтвердження, що процесуальні витрати на проведення експертизи становлять 8066,14 грн.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; роботи;

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ 2106 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на зберігання ОСОБА_3 залишити останньому за належністю.

- осип скла фари, ніж, жіночу защіпку, фрагмент пластикового бамперу чорного кольору, ніж з рукояткою білого кольору, предмети одягу: шорти сірого кольору, футболка чорного кольору, капці, бюстгальтер зеленого кольору, що належать потерпілій ОСОБА_5 , змиви з поверхні керма та важелю перемикача швидкості, які знаходяться в камері збереження речових доказів ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Оріхів, вул. Шевченка, буд. 12 (квитанція 1190) знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, а саме: судову хімічну експертизу № СЕ-19/108-21/8068-ФХД від 09.07.2021 вартість якої становить 858 грн. 10 коп., транспортно-трасологічну експертизу № СЕ-19/108-21/8057-ІТ від 09.07.2021 вартість якої становить 1372 грн. 96 коп., інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» № СЕ-19/108-21/8059-ІТ від 16.07.2021 вартість якої становить 2059 грн. 44 коп., судову трасологічну експертизу за експертною спеціальністю «Дослідження слідів людини та тварини» № СЕ-19/108-21/9128-Д від 10.08.2021 вартість якої становить 686 грн.48 коп., судову трасологічну експертизу за експертною спеціальністю «Ідентифікація цілого за частинами» № СЕ-19/108-21/9558-ТР від 20.08.2021 вартість якої становить 1029 грн. 72 коп., судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю «Дослідження обставин та механізму ДТП» вартість якої становить 2059 грн. 44коп., загальна вартість яких становить 8066,14 грн.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1