Провадження 1-кп/193/112/23
В И Р О К

іменем України

11 серпня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження №0000164 від 06.07.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 (зареєстрованого АДРЕСА_2 , згідно положень ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 06.07.2023, біля 16:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у гостях у гр. ОСОБА_7 , який проживає по АДРЕСА_3 , де вони у приміщенні літньої кухні, що розташована на території цього ж домоволодіння, спільно вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_7 ліг відпочивати. У цей час, ОСОБА_6 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану, уведеного на всій території України згідно Указу Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, таємно викрав ноутбук марки «LENOVO» 81D6 ideapad 330-15AST чорного кольору, який знаходився на тумбочці в кімнаті літньої кухні, що належить потерпілій ОСОБА_8 . Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2896/23 від 10.07.2023 потерпілій ОСОБА_9 вчиненою крадіжкою було заподіяно матеріальні збитки на загальну суму 5 219, 40 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

На досудовому розслідуванні між сторонами кримінального провадження начальником прокуратури Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , 25.07.2023 було досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному протиправному діянні та зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В силу вимог ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як встановлено у судовому засіданні, потерпілій ОСОБА_9 матеріальна шкода, завдана злочином, обвинуваченим повністю відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Потерпілій відомо про укладення угоди обвинуваченого з прокурором, з його змістом потерпіла ознайомлена та проти її затвердження не заперечує, про що свідчить відповідна письмова заява останньої.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, судом встановлено, що укладення угоди є добровільним волевиявленням сторін, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено зміст ч.ч.4, 6, 7 ст. 474 КПК України, який йому зрозумілий та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є його відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди.

Прокурор та захисник також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явилась, проте надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Злочин вчинений обвинуваченим відноситься до категорії тяжких.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, на диспансерних обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, офіційно не працює, має задовільний стан здоров`я, перебуває на військовому обліку, повністю усвідомив скоєне та критично ставиться до своїх дій, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілій, відтак суд вважає, що узгоджене сторонами покарання, цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого 4 ст.185 КК України, з призначенням йому узгодженої сторонами міри покарання.

Крім того, згідно абз. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, на обвинуваченого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, слід покласти обов`язки, передбачені частиною другою та третьою цієї статті, необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.100, 314 ч.3 п.1, 373 ч.2, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 липня 2023 року у кримінальному провадженні №0000164 між начальником Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік і 4 (чотири) місяці не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 2 ч. 3, п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

3) не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ: ноутбук марки «LENOVO» 81D6 ideapad 330-15AST чорного кольору, який згідно розписки переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 ,- залишити останній як законному власнику.

Матеріали кримінального провадження № 0000164 від 06.07.2023 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/1164/23 (провадження №1-кп/193/112/23).

З підстав, передбачених ст.394 ч.4 КПК України, вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження теж мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1