Справа № 561/708/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року смт. Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 04.05.2023 року, за обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, без постійного місця роботи, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

25 квітня 2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння, розташованого на хуторі «Купа», що поблизу с. Вичівка Вараського району Рівненської області, в напівзруйнованому господарському приміщенні, під купою побитого шиферу виявив та незаконно придбав, привласнивши обріз двоствольної мисливської рушниці, який згідно до висновку експерта є нестандартною вогнепальною зброєю, а саме обрізом, виготовленим саморобним способом з використанням частин двоствольних гладкоствольних рушниць, а саме колодки з ударно-спусковим механізмом та прикладом від двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці «ТОЗ-Б (БМ)» 20-го калібру, шляхом вкорочення стволів, що є придатними до стрільби. Після цього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи мотив, спрямований на незаконне поводження зі зброєю, діючи всупереч вимогам п. 1 до Додатку № 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07 червня 1992 року №2471-701 «Про право власності на окремі види майна», згідно до якого зброя (крім мисливської, пневматичної та спортивної) не може перебувати у власності громадян, а також порушуючи вимоги п. 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 576 від 12 жовтня 1992 року, п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року № 622, згідно до якої вогнепальна зброя може перебувати у власності громадян лише на підставі встановлених дозволів, умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, переніс зазначену вогнепальну зброю до власного домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , де її незаконно зберігав до 03 травня 2023 року. При цьому, усвідомлюючи можливість виявлення в нього працівниками правоохоронних органів вказаної вогнепальної зброї, ОСОБА_4 вирішив закопати вказаний обріз у лісовому масиві та зберігати його в такий спосіб. Проходячи з цією метою 03 травня 2023 року близько 17 год. блокпост, що розташований в с. Іванчиці Вараського району Рівненської області, ОСОБА_4 був зупинений працівником поліції, де під час огляду його особистих речей, було виявлено вказану вогнепальну зброю.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу (незаконне поводження зі зброєю).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 від 26 червня 2023 року, за умовами якої сторони погодилися про повне, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України узгодили звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та просив затвердити угоду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , оскільки вона відповідає вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.

Перевіривши угоду про визнання винуватості та заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд дійшов висновку, що укладення зазначеної угоди сторонами є добровільним, вона відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 2 і ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за цією угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання ним винуватості.

При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає вимогам закону.

Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Згідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує положення ст. 50, 65 КК України, зокрема, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, у виді позбавлення волі строком на три роки.

Разом з цим, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, повне, беззастережне визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та у відповідності до ч. 2 ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на те, що визначення тривалості іспитового строку є виключною компетенцією суду та входить до його дискреційних повноважень, суд дійшов висновку визначити ОСОБА_4 іспитовий строк терміном на один рік, із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 475, п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання, суд має право затвердити угоду у підготовчому судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні складають 2390 грн. 24 коп.

Питання про розподіл процесуальних витрат та долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 від 26 червня 2023 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн. 00 коп.

Речовий доказ обріз мисливської рушниці, який упаковано в спеціальний пакет Експертної служби МВС України №2692820 та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання вогнепальної зброї ВП № 2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1