Справа № 496/3329/23
Провадження № 1-кс/496/1058/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

08 травня 2023 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області - ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Незавертайлівка Слободзейського району МР, не маючої громадянства, з середньою освітою, не заміжньою, офіційно не працевлаштованою, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів в силу ст. 89 КК України не судимої,

за матеріалами кримінального провадження № 0000287 від 13.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з зазначеним клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 липня 2022 року приблизно о 19 годині 00 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 перебувала в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де між нею та власницею будинку, який вона винаймала, ОСОБА_7 раптово виник конфлікт на побутовому підґрунті, який переріс в бійку.

Перебуваючи в конфліктних відносинах з власницею будинку, у ОСОБА_4 винник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 для реалізації свого злочинного наміру, діючи умисно, протиправно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних державою цінностей життя та здоров`я людини, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх протиправних наслідків, бажаючи умисно заподіяти смерть ОСОБА_7 штовхнула останню, в результаті чого ОСОБА_7 упала на підлогу. Після чого, взявши в праву руку кухонний ніж, ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_7 , яка лежала на підлозі, обличчям до гори, сіла їй на живіт та спричинила дугоподібний поріз верхньої третини шиї життєво-важливого органу, в результаті чого спричинила потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани верхньої третини шиї, дугоподібної форми, пов`язаної з ушкодженням нервово - судинних пучків шиї з права та з ліва, трахеї, стравоходу, від яких потерпіла ОСОБА_7 померла на місці події. Реалізувавши свій злочинний задум та не бажаючи бути притягнутої до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 винесла тіло ОСОБА_7 на подвір`я вказаного домоволодіння та викинула в колодязь, розташований за будинком.

Відомості по даному факту було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287 від 13.04.2023р. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. За результатами досудового розслідування ОСОБА_4 06.05.2023 затримано в порядку ст. 208 КПК України, після чого 06.05.2023 по даному факту ОСОБА_4 , повідомлено про підозру.

Посилаючись на обґрунтованість підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання. Вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вважає, що тримання під вартою є надто суворим видом запобіжного заходу, просила застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що вона не є громадянкою України, могла покинути країну після вчиненого та не вчинила цього, вину визнає, щиро розкаюється.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваної, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри на даній стадії підтверджена матеріалами, доданими до клопотання.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого їй може бути призначено покарання на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі, офіційно не працевлаштована, не заміжня, є громадянкою іншої країни, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваної та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання винною.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваної, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , яка на теперішній час підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності її вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, на думку суду, не будучи ізольованою, вона може здійснити вплив на експертів, спеціалістів, з метою викривлення ними фактичних обставин вчиненого.

Дані про особу підозрюваної і сама підозра у вчиненні нею особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваної під вартою.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлених в судовому засіданні ризиків, та є таким, що не забезпечить належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Відповідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Разом з цим, запобіжний захід може бути застосований в межах строку досудового розслідування.

У кримінальному провадженні повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, 06.05.2023 року.

Згідно п.4 ч.3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 05.07.2023 року.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділу СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з дня затримання підозрюваної, а саме з 06 травня 2023 року до 04 липня 2023 року, включно.

Копію ухвали вручити підозрюваній, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною не застосовувати.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 10:00 год 09 травня 2023 року у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, в залі судових засідань № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1