Справа № 703/3874/23

УХВАЛА

16 серпня 2023 року м. Сміла
встановила:
Під час перевірки за ІТС ІПНП було встановлено, що посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 22.04.1999 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У ході огляду місця події від 14.08.2023, в період часу з 16 год. 55 хв. по 17 год. 21 хв., слідчим ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , на перехресті бульвару Графа Бобринського, 3 та вулиці Соборній, 83 А в м. Сміла, Черкаської області у ОСОБА_4 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ДАІ МВС УВС в м. Черкаси 22.04.1999 року на категорію ОСОБА_7 та поміщено до паперового конверту з надписом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ ГОЛОВНЕ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ».
Враховуючи, що тимчасово вилучене посвідчення водія являється предметом вчинення даного кримінального правопорушення, може бути набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення та могло зберегти на собі сліди його вчинення, та з метою збереження речових доказів, прокурор звернулась із даним клопотанням.
Прокурор у судове засідання не з`явився, однак звернувся до слідчого судді з заявою, в якій клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Особа, яка є власником майна зазначеного у клопотанні слідчого, у судове засідання не з`явилася.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги строки розгляду даного клопотання, передбачені ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе судовий розгляд клопотання провести без участі прокурора та осіб, у користуванні яких перебуває зазначене у клопотанні майно.
У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, розгляд клопотання здійснюється без фіксування за допомогою технічних засобів.
Слідчий суддя, врахувавши позицію прокурора, яка викладена в заяві про розгляд клопотання без участі, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 358 КК України кримінальна відповідальність за даною статтею настає у разі використання завідомо підробленого документа.
Відповідно до ч.1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Згідно ч.7 ст. 237 КПК України, при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право, зокрема, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.
У ході огляду місця події від 14.08.2023, в період часу з 16 год. 55 хв. по 17 год. 21 хв., слідчим ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , на перехресті бульвару Графа Бобринського, 3 та вулиці Соборній, 83 А в м. Сміла, Черкаської області у ОСОБА_4 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ДАІ МВС УВС в м. Черкаси 22.04.1999 року на категорію А, В, С та поміщено до паперового конверту з надписом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ ГОЛОВНЕ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ».
Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або про його повернення.
Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Під час судового розгляду слідчим суддею, шляхом дослідження доказів, доданих до клопотання, встановлена сукупність підстав вважати, що вилучене в ході огляду місця події майно являється предметом вчинення даного кримінального правопорушення, може бути набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення та могло зберегти на собі сліди його вчинення, та з метою збереження речових доказів.
При вирішенні клопотання слідчий суддя, враховує, що повернення вищевказаного майна особі, у володінні та користуванні якої воно знаходиться, може призвести до його приховування, знищення чи пошкодження, а також унеможливить збереження незмінності слідів кримінального правопорушення, які на ньому могли залишитися.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на вищезазначене майно.
При цьому, матеріали клопотання не містять доказів, що арешт вказаного майна призведе до негативних наслідків.
Керуючись ст. ст. 98, 113, 116, 117, 170-173, 236, 370, 372, 376 КПК України, -
постановила:
Клопотання прокурора задовольнити.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення, однак, може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1