ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/938/23
Провадження №1-кс/477/420/23
УХВАЛА

про арешт майна

16 травня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000072 від 27 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2023 року старший слідчий в ОВС слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000072 від 27 лютого 2023 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході проведення особистого обшуку особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000072 від 27 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 11 травня 2023 року незаконно збула особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

11 травня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 307 КК України в порядку статті 208 КПК України.

В ході проведення особистого обшуку затриманої ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: мобільний телефон з сім картою.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення особистого обшуку затриманої ОСОБА_5 може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, слідчий звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_5 майно.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України за фактом незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовину, обіг якої заборонено PVP, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 лютого 2023 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000072.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженню встановлено, що ОСОБА_5 04 квітня 2023 року, керуючись корисливим мотивом направленим на придбання, зберігання та збут психотропної речовини обіг якої заборонено, в ході телефонної розмови із ОСОБА_6 , домовилася про зустріч з ним на зупинці громадського транспорту «Автовокзал» в місті Миколаєві та збути йому особливо небезпечну психотропну речовину PVP. Приїхавши на обумовлене місце ОСОБА_5 дала вказівку ОСОБА_6 сісти до транспортного засобу таксі, та разом з ним поїхала за адресою: місто Миколаїв, проспект Богоявленський, 57, отримавши від нього раніше обумовлену суму грошових коштів у розмірі 600 гривень, де перебувала нетривалий час, після чого проїхавши на транспортному засобі до залізничного переїзду на виїзді з міста Миколаєва в сторону міста Херсон, передала ОСОБА_6 частину кристалічної речовини білого кольору, та пішла у невідомому напрямку. В подальшому ОСОБА_6 отриману від ОСОБА_5 речовину видав працівникам поліції.

11 травня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 307 КК України в порядку статті 208 КПК України. В ході проведення особистого обшуку затриманої ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: мобільний телефон, марки REDMI A1, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 .

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 11 травня 2023 року, вилучене в ході проведення особистого обшуку затриманої ОСОБА_5 , майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000072 від 27 лютого 2023 року.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні слідчий звернувся з даним клопотанням.

Вирішуючи питання в межах заявленого клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами статті 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У відповідності до пункту 7 частини другої статті 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами статей 94, 132, 173 КПК повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження формує внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України. Вищевказані протиправні дії ОСОБА_5 , підтверджується у сукупності зібраними доказами у кримінальному провадженні, серед яких: рапортами оперативного підрозділу УСР в Миколаївській області ДСР НПУ про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним збуто психотропних речовин; протоколами допиту свідка ОСОБА_6 ; протоколом про результати проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 12 квітня 2023 року; висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 05 травня 2023 року; змістом повідомлення про підозру, тощо, що в силу пункту 3 частини другої статті 173 КПК України є підставою для накладення арешту на майно відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим доведено існування обґрунтованої підозри, щодо вчинення злочину такої тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту. Вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, так як містять інформацію та відомості, які можуть бути використані в якості доказу факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а для досягнення мети збереження цього майна як речових доказів та для виконання завдання із запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження є необхідним застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна та встановлення заборони користування та розпорядження цим майном. До того ж, у випадку повернення власнику мобільного телефону існують обґрунтовані ризики видалення листування, іншої інформації, що може міститися на ньому та має вагоме значення для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні, його приховування або знищення. При цьому таке обмеження власності на майно є розумним, пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

На переконання слідчого судді, додані до клопотання слідчого матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для забезпечення збереження речового доказу та з метою запобігання можливості його приховування, знищення або перетворення. Слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень як слідчого судді. Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене та те, що вилучене в ході обшуку майно є фактично речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі приховування та знищення майна, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення тимчасово вилученого майна, задовольняє клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно тимчасово вилучене 11 травня 2023 року в ході проведення особистого обшуку затриманої ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон, марки REDMI A1, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3

із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7