Справа № 166/1194/21 Провадження №11-кп/802/512/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 06 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 . Продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 серпня 2023 року із залишенням визначеного ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 22.04.2021 року розміру застави та покладених обов`язків.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій вважає її необґрунтованою та незаконною у зв`язку з чим просить скасувати та постановити нову, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу. Задовольнити клопотання сторони захисту та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронних засобів контролю та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого , прокурора, судді за кожним викликом; носити засоби електронного контролю; не відлучатися за межі свого домоволодіння в м. П`ятихатки; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими та іншими учасниками кримінального провадження, які можуть бути свідками, експертами, спеціалістами. Зазначає про те, що протягом усього часу досудового розслідування та розгляду справи в суді, обвинуваченому ОСОБА_6 систематично продовжувався строк тримання під вартою на одних і тих же підставах, які були визнані слідчим суддею на досудовому розслідуванні та нічим не підтверджених ризиках, які можливо і існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак на даний час вони не підтвердженні жодним належним доказом в клопотанні прокурора. Крім того, на переконання, захисника клопотання прокурора подано з порушенням вимог КПК України, оскільки в ньому відсутні будь-які додатки, які б підтверджували те, що ризики зазначені в клопотанні на даний час існують та неможливо застосувати альтернативний запобіжний захід.

Захисник звертає увагу, що переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не можу оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. Разом з тим апелянт наголошує про не врахування та не дослідження належним чином судом необхідності перегляду розміру застави, оскільки слідчим суддею було визначено розмір застави в 2 мільйони гривень виходячи з суми збитків в кримінальному провадженні, однак без врахування майнового та сімейного стану ОСОБА_6 . Враховуючи наведені обставини сторона захисту вважає тривала затримка судового процесу практично рівнозначна відмові у правосудді щодо ОСОБА_6 в розумінні статей 8, 12, 21, 22 КПК України, та подальше перебування його під вартою є не запобіжним заходом, а відбуванням покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, причетність останнього до якого не доведена у суді.

Захисник подав до апеляційного суду клопотання в якому просить апеляційний розгляд апеляційної скарги проводити без його участі. Апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити.

Відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Такі вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції були дотримані в повній мірі.

Так, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і що застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні тяжких корисливих злочинів. Дані обставини базуються на фактичних даних, які зафіксовані у протоколах слідчих дій, зокрема, протоколи огляду місця події, затримання, допиту свідків, огляду речових доказів та відеозаписів, висновки експертиз. Крім того ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у складі організованої групи, великий розмір завданих збитків і як наслідок припинення постачання телефонного зв`язку для значної кількості абонентів, серед яких критично важливі - відділення поліції та державна пожежно-рятувальна частина, які віднесені до об`єктів критичної інфраструктури.

Враховано також, що судове провадження не завершено до спливу строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, свідки не допитані, ризики які існували на момент обрання запобіжного заходу на даний час не відпали, а тому відсутні підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, судом першої інстанції враховано і особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є особою молодого віку, в порядку ст.89 КК України не судимий, не працює, перебуває у цивільному шлюбі, має матір пенсіонера, в даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.28 ч.3 ст.360 КК України, які за класифікацією кримінальних правопорушень, є відповідно особливо тяжким і тяжким злочинами, і санкція ч.5 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна.

На думку апеляційного суду, з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставами для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, у зв`язку з чим суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника є аналогічні доводам, викладеним у клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу, та не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора чи обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить захисник.

На переконання апеляційного суду, вказані захисником в апеляційній скарзі обставини про постійне місце проживання та наявність цивільної дружини, не можуть вважатися достатніми для запобігання доведеним ризикам та забезпечувати дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки.

Не заслуговують на уваги твердження сторони захисту про можливість зменшення розміру застави, визначеного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні.

Частиною 3 статті 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З наведених положень кримінального процесуального закону убачається, що у всіх інших випадках слідчий суддя, суд, застосовуючи до підозрюваного, обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Приписами ч.4 ст.182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.28, ч.3 ст.360 КК України, які належать до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Місцевий суд правильно встановив, що визначений ухвалою слідчого судді від 22.04.2021 розмір застави в повній мірі здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також судом обґрунтовано взято до уваги і розмір завданої шкоди в даному кримінальному провадженні, яка в сукупності з тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , як сукупність обставин, які виправдовують вищий розмір застави, визначений щодо обвинуваченого ОСОБА_6 . З такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 06 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: