Код суду 233 Справа № 233/1996/23
Вирок
Іменем України
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, є громадянкою України, має середню спеціальну освіту, не заміжня, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працездатна, не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд -
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та в подальшому продовжувався строком на 30 та 90 діб, в останній раз Указом Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 - з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб (до 19 лютого 2023 року).
Так, в період дії воєнного стану, введеного на території України, 09 лютого 2023 року в вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 прийшов в гості до малознайомої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де почали вживати спиртні напої.
У той же день приблизно о 20 годині 00 хвилин, точного часу не встановлено, у ОСОБА_5 розрядився мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi S2», який він поставив на зарядку в коридорі квартири АДРЕСА_3 . Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_5 пішов до дому та забув свій мобільний телефон в зазначеній квартирі.
10.02.2023 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , прибираючи в своїй квартирі, побачила в зальній кімнаті на дивані мобільний телефон ОСОБА_5 , і в цей час у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Негайно реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , перебуваючи в зальній кімнаті квартири за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи, що знайдений нею мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi S2» належить ОСОБА_5 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану, викрала мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi S2» вартістю 2625 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф селл», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє. Після чого, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим заподіяв матеріальний збиток ОСОБА_6 на зазначену суму.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, визнала у повному обсязі та пояснила, що 09 лютого 2023 року вона зустріла на вулиці свою знайому ОСОБА_7 , яка була разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 . ОСОБА_8 вона раніше ніколи не бачила. ОСОБА_9 запропонувала разом випити, на що вона погодилася. Вони трохи посиділи на вулиці, випивали, а потім вона запросила всіх до квартири своєї тітки за адресою: АДРЕСА_2 . Там вони ще протягом певного часу продовжили вживати алкогольні напої, а потім ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пішли. Наступного дня, коли вона прибиралася у квартирі, то знайшла мобільний телефон «Xiaomi Redmi S2». Вона усвідомлювала, що цей телефон належить не їй, але вирішила його продати та залишити собі гроші. Цього ж дня вона продала телефон за 500 грн. В теперішній час усвідомила, що зробила помилку, щиро розкаялася в скоєному, зобов`язалася більше ніколи не вчиняти правопорушень.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, за обставин, викладених в обвинувальному акті, та беручі до уваги, що прокурор, а також потерпілий ОСОБА_5 , який в судове засідання не з`явився та надав заяву про розгляд справи без його участі, також не оспорювали встановлені фактичні обставини, за яких скоєно кримінальне правопорушення, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинувачену та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за встановлених судом обставин доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченої.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на медичних обліках за місцем проживання не перебуває, працездатна, але офіційно не працевлаштована, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_4 , рівень ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становити високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
За таких обставин, суд вважає, що до обвинуваченої необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.
Однак, з урахуванням критичного ставлення обвинуваченої до скоєного, що свідчить про її намір стати на шлях виправлення та перевиховання, та дає підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і її виправлення можливе без реального відбування покарання, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно неї положень ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на неї обов`язків, передбачених у ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, судові витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Станом на день розгляду справи судом запобіжний захід відносно обвинуваченої не застосований.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженої.
Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi S2», повернутий під розписку потерпілому ОСОБА_5 , - вважати повернутим за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1