Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/349/23
Провадження № 1-в/553/180/2023
У Х В А Л А

Іменем України

05.09.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції клопотання начальника Автозаводського районного відділу Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2023 року до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання начальника Автозаводського РВ ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В даному клопотанні зазначено, що 17.02.2017 року ОСОБА_5 засуджений Козельщинським районним судом Полтавської області за ст. 246, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки. На виконання до Автозаводського РВ ДУ «Центр пробації» в Полтавській області вирок надійшов 12.02.2018 р.

19.10.2022 року до Автозаводського районного відділу надійшов вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.07.2022 року відносно ОСОБА_5 , яким останній був засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Покарання, призначене ОСОБА_5 вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.02.2017 року, даним вироком не враховане, що стало підставою для звернення до суду.

З урахуванням викладеного, начальник Автозаводського районного відділу Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області просить суд вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 .

Представник органу пробації подала заяву про розгляд клопотання у їх відсутність, вказала, що клопотання підтримує, просить задовольнити.

Прокурор зазначив, що вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.02.2017 по справі № 533/84/17 слід виконувати окремо від вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.07.2022 по справі № 524/2555/18.

ОСОБА_5 надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, врахувавши думку прокурора та засудженого, доводи представника пробації, дослідивши матеріали справи, звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що:

1) вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.02.2017 по справі № 533/84/17 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено за попереднім вироком Кремечуцького районного суду Полтавської області від 31.10.2016 року, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Згідно п.п. 1 і 2 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Скасовано арешт, який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 06.12.2016 року відносно вантажного автомобіля «Краз-маніпулятор» та вантажного причепа. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27.12.2017 року по справі № 533/84/17 апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області задоволено частково. Вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 змінено. Відповідно до ст. 100 КПК України вважати застосованою спеціальну конфіскацію деревини в кількості 8 метрів кубічних у власність держави на підставі ст. 96-1 та ст. 96-2 КК України. В іншій частині вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 27.12.2017 року;

2) вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.12.2020 року по справі № 524/7108/20 затверджено угоду про визнання винуватості від 30.10.2020 року, укладену між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області та обвинуваченим ОСОБА_5 . Визнано винним ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.10.2020 року покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Роз`яснено ОСОБА_5 наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1, ч. 5 ст. 476 КПК України. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 320,00 грн. Арешт, що накладений на майно згідно ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.10.2020 року скасовано. Вирок набрав законної сили 12.01.2021 року;

3) вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2022 року по справі № 524/2463/22 затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором, укладену 28 квітня 2022 року. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено узгоджене сторонами покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.12.2020 року і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Обрано щодо ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід - тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, а саме з 05 квітня 2022 року. Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.04.2022 та 08.04.2022 на тимчасово вилучене майно скасовано. Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 4462,12 грн. стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави. Вирок набрав законної сили 20.06.2022 року;

4) вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.07.2022 року по справі № 524/2555/18 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання призначеного за цим вироком покаранням призначеним за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2022 року, остаточно призначено покарання у вигляді 5-ти( п`яти) років 3-х (трьох) місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати згідно вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2022 року з 05 квітня 2022 року. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної і відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2026 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 3500 грн., усього 5526 грн. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз на загальну суму 1716 грн. Скасовано арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.03.2018 року на комплект чотирьох зимових шин з дисками фірми «Goodyear», які були вилучені 12.03.2018 року при проведенні обшуку в приміщенні ломбарду «Саквояж», який розташований за адресою: м. Кременчук, вул. В. Пугачова, буд. 49. Вирок набрав законної сили 19.08.2022 року.

Окрім того, питання, що порушене у клопотанні начальника Автозаводського районного відділу Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 , уже вирішене ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.10.2022 року (справа № 524/2555/18; провадження № 1-в/524/219/22). Згідно даної ухвали, яка набрала законної сили 03.11.2022 року, у задоволенні аналогічного клопотання відмовлено з огляду на наступне.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про застосування покарання за наявності кількох вироків.

У частині 1 статті 539 КПК України зазначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Із вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.02.2017 року вбачається , що ОСОБА_5 засуджений за ст. 246, ч. 4 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Вирок набрав законної сили 27.12.2017 року.

Згідно вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.07.2022 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 3-х місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 19.08.2022 року.

Таким чином, встановлено, що на даний час на виконанні в Автозаводського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Полтавській області відносно ОСОБА_5 перебуває вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.02.2017 року.

Зі змісту статті 537 КПК України вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 ППВСУ від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Як вбачається з розпоряджень про виконання вироків, що набрали законної сили, зазначені вироки відносно ОСОБА_5 набрали законної сили та усі направлені та перебувають на виконанні.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», роз`яснено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України( в редакції 1960 року) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного клопотання порушує суть вироків, Автозаводський районний суду м. Кременчука Полтавської області в ухвалі від 17.10.2022 року (справа № 524/2555/18; провадження № 1-в/524/219/22) дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити за безпідставністю.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Статтею 72 КК України не передбачено повне або часткове складання, поглинання іспитового строку при призначенні покарання за сукупністю злочинів. Зазначені в ст. 70 КК України правила застосовуються лише до покарань.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.02.2017 по справі № 533/84/17 слід виконувати окремо від вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.07.2022 по справі № 524/2555/18, тобто виконувати самостійно кожен з них.

Керуючись положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року № 11, постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визначити, що вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.02.2017 по справі № 533/84/17 відносно ОСОБА_5 та вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.07.2022 по справі № 524/2555/18 відносно ОСОБА_5 слід виконувати окремо один від одного, тобто самостійно кожен з них.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1