Єдиний унікальний номер 341/1144/23
Номер провадження 1-кп/341/149/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2023 під № 0000043, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , безробітня, українка, громадянка України, одружена, з середньою спеціальною освітою, з трьома малолітніми дітьми на утриманні, не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України.

встановив:

ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_5 в умовах воєнного стану за наступних установлених судом обставин.

27.02.2023 близько 17 години ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Бурштині Івано-Франківського району, зайшла у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований у вказаному населеному пункті по АДРЕСА_3 , та перебуває в оренді фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 .

Під час перебування у вказаному торговому закладі у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , а саме солодощів та продуктів харчування.

Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшла до полиці з консервантами і, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала з полиць дві банки філе «Лосося» вартістю 122 гривні за одну банку на суму 244 гривні, одну банку тунця «Dripol» вартістю 52 гривні, одну пачку сиру «Camember» вартістю 43 гривні, одну банку печінки тріски «Giana» вартістю 55 гривень, паковання сиру тостового «Лактіма» вартістю 32 гривні та одну банку паштету м`ясного вартістю 52 гривні.

Після цього ОСОБА_4 попрямувала до полиць із солодощами, з яких таємно викрала одну пачку драже «Мімі» вартістю 45 гривень, одну банку пасти «Nutella» вартістю 190 гривень, одну банку пасти «Schoko Duet» вартістю 121 гривня та одну плитку шоколаду «Milka» вартістю 84 гривні.

Усі викрадені продукти харчування ОСОБА_4 поклала у наявний пакет, після чого взяла з однієї із полиць десерт «Тірамісу», з яким підійшла до каси та розрахувалась за його придбання, і, не здійснивши оплати за інший, перелічений вище викрадений товар, вийшла з приміщення торгового закладу та надалі розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 918 гривень.

З огляду на викладене, суд визнає ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_5 в умовах воєнного стану.

Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого їй обвинувачення.

Оскільки обвинувачена у судовому засіданні вину визнала, повністю підтвердила викладені в обвинувальному акті фактичні обставини справи, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, їх не оспорює, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченої, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якої у суду немає, дослідженням документів, які характеризують особу ОСОБА_4 , стосуються речових доказів. Згода обвинуваченої щодо застосування положень частини третьої статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу судового засідання та письмовою розпискою особи.

Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Показаннями допитаної у судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_4 , яка свою вину у вчиненому визнала, щиро розкаялась та пояснила, що дійсно вчинила крадіжку вищевказаних речей із магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2». Пояснила, що у той період перебувала у лікарні на збереженні дитини, перебуваючи на сьомому місяці вагітності. Свій вчинок пояснила бажанням поїсти чогось смачного, а через відсутність коштів не мала можливості придбати собі відповідні продукти харчування. Свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялась. Шкодує, що так вчинила, зобов`язалась більше такого не робити. До вчиненого нею кримінального правопорушення ставиться негативно, готова до покарання, яке просить призначити прокурор, хоч і вважає його занадто суворим. Зазначила, що завдану шкоду відшкодувала, зробила для себе належні висновки, у майбутньому більше не буде викрадати чуже майно.

Письмовою заявою потерпілої ОСОБА_5 від 14.07.2023, у якій вона просить кримінальне провадження розглядати без її участі, оскільки не має можливості з`явитись у судове засідання у зв`язку з сімейними обставинами. Претензій до обвинуваченої не має. Шкода їй відшкодована. Просить обвинувачену суворо не карати.

Отже, суд дійшов висновку про доведення повністю винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати, що обвинувачена щиро покаялась, сприяла розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодувала завдані збитки, має на утриманні трьох малолітніх дітей, безробітня. Вважає з необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Під час призначення покарання обвинуваченій просив застосувати положення статті 79 КК України та звільнити її від призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю два роки.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності.

Передбачену пунктом 4 частини першої статті 66 КК України пом`якшуючу обставину суд установив на підставі поданих прокурором характеризуючих даних, зокрема копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ця обставина, хоч і не викладена в обвинувальному акті, проте не заперечувалась прокурором і встановлена під час розгляду провадження із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України. Отже, суд не вбачає перешкод для встановлення відповідної обставини на підставі наявних характеризуючих особу даних.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до статті 67 КК України, суд не встановив.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить з того, що відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню винними та іншими особами нових кримінальних правопорушень, та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Під час призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке кваліфікується за частиною 4 статті 185 КК України, особу винуватої, яка раніше не судима, вину визнала, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, та те, що обвинувачена на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність претензій потерпілої, наявність чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини четвертої статті 185 КК України, у вигляді позбавлення волі, яке буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Застосовуючи положення частини першої статті 69 КК України, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні крадіжки в умовах воєнного стану. При цьому суд бере до уваги те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинила за відсутності фактичних активних воєнних (бойових) дій на території області, які б утворювали обставини, що сприяють вчиненню відповідного кримінального правопорушення або свідчать про особливий цинізм і суспільну небезпеку протиправних дій з боку обвинуваченої. Тобто, з огляду на обставини справи, предмет кримінального правопорушення, мету викрадення продуктів харчування, стан вагітності обвинуваченої, суд дійшов висновку про те, що обвинувачена не становить для суспільства на стільки високу небезпеку, що вимагає особливої суворості покарання за вчинення крадіжки їжі в умовах воєнного стану.

Своєю чергою, ураховуючи ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, наявність на утриманні обвинуваченої трьох малолітніх дітей, 2017, 2021 та 2023 років народження, позитивну характеристику обвинуваченої за місцем проживання, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення особи можливі без відбування покарання, та вважає за можливе на підставі положень статті 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом періоду не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Іспитовий строк, необхідний для того, щоб ОСОБА_4 довела своє виправлення без відбування покарання, суд встановлює тривалістю 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Тобто, з огляду на обставини справи, характер вчиненого кримінального правопорушення та характеристику обвинуваченої, суд дійшов висновку про те, що обвинувачена не становить для суспільства на стільки високу небезпеку, що вимагає обов`язкової її ізоляції. Отже, суд вважає за можливе надати ОСОБА_4 можливість довести перед суспільством, що вона стала на шлях виправлення.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 69, 76, 79, 185 Кримінального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням статті 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини четвертої статті 185 КК України, у вигляді позбавленням волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки. Іспитовий строк суд встановлює тривалістю 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази у справі:

-СD-R диск з відеозаписом з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що в АДРЕСА_3, за 27.02.2023, залишити у матеріалах кримінального провадження, що знаходяться у сторони обвинувачення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяОСОБА_1