У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000564.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 травня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.06.2023 р. включно, з визначенням застави у розмірі 80 520 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , з покладенням відповідних обов`язків.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчим суддею не прийнято до уваги даних, що характеризують особу підозрюваного, який має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, оскільки перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , при цьому, підозрюваний визнає провину, самостійно, після звільнення з місць позбавлення волі, прибув до суду для розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу,

На думку захисника, слідчим не надано належних та допустимих доказів на доведення існування ризику переховування підозрюваного від слідства та суду та звертає увагу на те, що тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 не є достатньою підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Крім цього, не надано суду й доказів, які б підтверджували незаконний вплив підозрюваного на потерпілих, а також знищення, сховання чи спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі речі та документи вилучено під час обшуку.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000564 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку квітня 2021 року, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів майнової спрямованості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливі кримінальні правопорушення.

ОСОБА_5 під час відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.05.2019 р., яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у Державній установі «Казанківська виправна колонія (№ 93)», розташованій за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, с. Новоданилівка, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на отримання незаконних прибутків, вирішив вчинити новий корисливий злочин, направлений на заволодіння коштами громадян, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки - мобільних терміналів з доступом до всесвітньої мережі - Інтернет.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше липня 2022 року, ОСОБА_5 заздалегідь домовився з невстановленою особою про передачу йому на територію Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» SIM-карт операторів мобільного зв`язку та мобільних терміналів, за допомогою яких, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, створював об`яви про продаж неіснуючих товарів на торгівельних онлайн-майданчиках та в соціальній мережі Facebook.

Розуміючи, що лише його зусиль буде недостатньо для забезпечення виконання шахрайських дій, що полягали у публікуванні об`яв, підготовки технічних характеристик неіснуючого товару, листування з потерпілими, обготівкуванню грошових коштів, ОСОБА_5 вступив у попередню змову зі своєю співмешканкою - мешканкою м. Первомайська Миколаївської області ОСОБА_8 , яка, бажаючи отримати прибуток від запропонованої ОСОБА_5 незаконної діяльності, усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, керуючись корисливим мотивом, добровільно і свідомо увійшла до складу групи, давши свою згоду на спільну злочинну діяльність.

Так, у період часу з початку липня 2022 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою, реалізуючи свій злочинний умисел на отримання незаконного прибутку у складі групи, а саме здійснення шахрайських дій, вчинили кримінальні правопорушення, за наступних обставин.

З метою реалізації свого злочинного умислу на вчинення шахрайських дій, у липні 2022 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи всупереч положень п. 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 р. № 2823/5, згідно якого засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), незаконно використовуючи мобільний телефон та SIM-карту оператора мобільного зв`язку, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та програм для миттєвого обміну повідомленнями («Viber», «Telegram», «WhatsApp» тощо) здійснювали публікацію неіснуючого товару на платформах онлайн оголошень.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», за попередньою змовою з ОСОБА_8 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, 23.07.2022 р. у ранковий час, точного часу не встановлено, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , прийняв телефонний дзвінок від абонентського номеру НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_5 представився продавцем, чим ввів в оману останнього, повідомивши неправдиву інформацію про продаж дров, яких у власності не мав.

Того ж дня, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_9 , представившись бухгалтером підприємства, при цьому повідомила що для відправлення замовлених дров останньому необхідно перерахувати на банківську картку НОМЕР_3 оплату в сумі 9 600 грн.

Виконуючи домовленість, 23.07.2022 р. о 10.08 год. ОСОБА_9 перерахував на вказаний ОСОБА_8 рахунок грошові кошти в сумі 4 999 грн., після чого 25.07.2022 р. о 08.04 год. додатково перерахував на вказаний рахунок ще 4 600 грн.

Заволодівши зазначеними коштами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 обумовлений товар не вислали, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 9 599 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, 19.08.2022 р. у ранковий час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_4 , прийняв телефонний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_5 , який перебував у користуванні ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_5 представився продавцем, чим ввів в оману останню, повідомивши неправдиву інформацію про продаж дров, яких у власності не мав.

Того ж дня, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_10 , представившись бухгалтером підприємства, при цьому повідомила що для відправлення замовлених дров останній необхідно перерахувати на банківську картку НОМЕР_6 оплату в сумі 5 300 грн.

Виконуючи домовленість, 19.08.2022р. об 11.14 год. ОСОБА_10 перерахувала, на вказаний ОСОБА_8 рахунок, грошові кошти в сумі 5 300 грн.

Заволодівши зазначеними коштами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 обумовлений товар не вислали, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, 13.09.2022 р. у після обідній час, (точного часу не встановлено), використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_4 , прийняв телефонний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_7 , який перебував у користуванні ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_5 представився продавцем, чим ввів в оману останню, повідомивши неправдиву інформацію про продаж дров яких у власності не мав.

Того ж дня, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_11 , при цьому повідомив що для відправлення замовлених дров необхідно перерахувати на банківську картку НОМЕР_8 передплату в розмірі 2 655 грн.

Виконуючи домовленість 13.09.2022 р. о 16.40 год. ОСОБА_11 перерахувала на вказаний ОСОБА_5 рахунок грошові кошти в сумі 2 655,8 грн.

Заволодівши грошима ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зазначений товар не вислали, чим завдали потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, 04.12.2022 р. в обідній час, точного часу не встановлено, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_9 прийняв телефонний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_10 , який перебував у користуванні ОСОБА_12 , при цьому ОСОБА_5 представився продавцем, чим ввів в оману останню, повідомивши неправдиву інформацію про продаж дров яких у власності не мав.

Того ж дня, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_12 , при цьому повідомила що для відправлення замовлених дров, їй необхідно перерахувати на банківську картку НОМЕР_11 передплату в розмірі 3 610 грн.

Виконуючи домовленість, 04.12.2022 р. о 13.41 год. ОСОБА_12 перерахувала, на вказаний ОСОБА_8 рахунок, грошові кошти в сумі 3 610 грн.

Заволодівши грошима ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зазначений товар не вислали, чим завдали потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, у січні 2023 року, у ранковий час, точної дати та часу не встановлено, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_12 , прийняв телефонний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_13 , який перебував у користуванні ОСОБА_13 , при цьому ОСОБА_5 представився продавцем, чим ввів в оману останню, повідомивши неправдиву інформацію про продаж трактору, якого у власності не мав.

В подальшому, у січні 2023 року, у ранковий час, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_13 , представившись бухгалтером підприємства, при цьому повідомила, що для купівлі вказаного трактора необхідно здійснити безготівковий розрахунок на банківську картку НОМЕР_11 в сумі 13 600 грн.

Виконуючи домовленість, 31.01.2023 р., точного часу не встановлено, ОСОБА_13 перерахувала, на вказаний ОСОБА_8 рахунок, грошові кошти в сумі 13 600 грн.

Заволодівши зазначеними коштами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 обумовлений товар не вислали, чим завдали потерпілій ОСОБА_13 майнової шкоди на зазначену суму.

Дії підозрюваного ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

13.04.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявні ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані протоколів обшуку від 13.04.2023 р., допиту потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ,, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , огляду речей від 19.04.2023 р., про хід та результати зняття інформації транспортних телекомунікаційних мереж від 27.03.2023 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого ризики переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та іншу підозрювану у вказаному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, є доведеними, з огляду на те, що останній раніше неодноразово судимий, в тому числі, за вчинення аналогічних, умисних, корисливих злочинів, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років вчиненого у період відбуття ним покарання у місцях позбавлення волі, обізнаний про потерпілих, перебуває у цивільному шлюбі з підозрюваною ОСОБА_8 , міцних соціальних зв`язків, які б утримали його від продовження злочинної діяльності - не має.

За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3