Справа № 296/6896/22
Вирок

Іменем України

22 червня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду виділене кримінальне провадження № 0003937 від 14.09.2019р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростишів, громадянина України, з середньою освітою, працював полірувальником по каменю, зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

14.09.2019 року приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , який вже засуджений вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 02.02.2023р. (далі ОСОБА_6 ) в провадженні - ЄРДР № 0003937, та ОСОБА_5 , матеріали щодо якого і було виділено в дане окреме провадження, перебували за адресою: м. Житомир, майдан Привокзальний, 3 на території залізничного вокзалу, де зустріли раніше знайомого їм ОСОБА_7 . В подальшому, цього ж дня, та у вказаний час, між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті напередодні виниклих неприязних відносин, відбувся словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, діючи групою осіб, ОСОБА_6 рукою зжатою в кулак наніс два удари в обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого останній не втримався на ногах та впав на землю. В подальшому, ОСОБА_5 наніс один удар ногою в обличчя ОСОБА_7 та в послідуючому, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спільно розпочали наносити удари ногами по голові та тулубу ОСОБА_7 .

Таким чином, в подальшому засуджений ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи групою осіб, умисно заподіяли ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синця та осадненно забійної рани на обличчі справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; закритої тупої травми живота у вигляді підшкірної гематоми попередньо-бокової стінки живота справа, розриву великого чепця, розривів 5-го сегменту печінки та стінки жовчного міхура, внутрішньочеревну гематому від тіла жовчного міхура з переходом заочеревинної до нижньої порожнистої вени, правої нирки та брижі поперечно-ободової кишки, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчиненні даного злочину на початку судового слідства визнавав частково, в подальшому вину не визнав. Надав суду наступні показання. В день події разом з ОСОБА_8 вживали спиртні напої - горілку. Зустріли незнайомого, який назвався ОСОБА_9 , та запропонували йому скласти компанію. Він приєднався, через деякий час прийшла вагітна ОСОБА_10 . Після того як закінчилось спиртне, пішли з ОСОБА_8 купити ще. Повернувшись, ОСОБА_10 сказала, що у неї зник телефон, бо цей незнайомець вихватив його з рук, ОСОБА_11 не було. Подзвонивши на номер телефону ОСОБА_10 , слухавку взяв потерпілий і почав нецензурно висловлюватись, погрожувати. Через деякий ОСОБА_12 час прокинувся від того, що ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_8 десь пішов і попросила допомогти його знайти. Підходячи з автовокзалу до ж/д вокзалу, побачили патрульний автомобіль, поліцейські записали його прізвище, а також прізвище ОСОБА_8 та потерпілого. Потерпілий був п`яний, без свідомості, сидів, потім встав і вільно пішов до поліцейського авто, відмовившись від пропозиції поліції піти всім разом, бо ОСОБА_9 не хотів іти з ним, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Стверджує, що жодні тілесні ушкодження ОСОБА_11 не наносив, той вже був побитий. На уточнююче запитання підтвердив факт добровільного проведення з ним слідчого експерименту, разом з тим зауважив, що в той день він поспішав на день народження доньки.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у нанесенні тяжкого тілесного ушкодження групою осіб, його вина підтверджується наступними безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд вважає належними та допустимими.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надав наступні покази. Був очевидцем бійки восени 2019 року в м. Житомирі, в районі скверу залізничного вокзалу. В нічний час, близько 01 години ночі, їхав з роботи на велосипеді, проїжджав повз залізничний вокзал, на відстані 5-6 м бачив, як двоє били одного. Він заїхав за будинок вокзалу, викликав поліцію, дочекався їх приїзду та поїхав додому. Особисто спостерігав за подією хвилин 15-20. Потерпілий лежав на землі, двоє інших стояли, один з них ногою наносив удари чоловіку, що лежав на землі. Інший з цих двох стояв чи нагнувся над лежачим. Потерпілий не кликав на допомогу, не кричав, лише хрипів та «ойкав» і не міг встати. Бачив, як один з них перебіг через дорогу (був плотної тілобудови, з короткою бородою), а другий підтягував під руку потерпілого та вів. По приїзду працівників поліції на місце розгледів риси обличчя одного ( ОСОБА_8 ). Допитувався слідчим, з ним проводилося впізнання - впізнав ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила наступне. Восени 2019 року була залучена працівниками поліції в якості понятої при проведенні двох слідчих дій - слідчий експеримент за участі обвинувачених та впізнання. Слідчий експеримент проводився з приводу бійки, нанесення тілесних ушкоджень в районі вокзалу. Були присутні слідчий, особа, з якою проводилася дана слідча дія, вона та ще один понятий. Особа розповідала про те, що вживали спиртні напої, був дзвінок на мобільний телефон, зі словами нецензурної лайки чоловіка, з подальшим виникненням словесного конфлікту та нанесення тілесних ушкоджень. Особа при проведенні слідчого експерименту розповідав як саме наносилися тілесні ушкодження (ногами, руками). Складався протокол проведення слідчого експерименту, вона ознайомлювалася з його змістом, зауважень не було, в протоколі поставила свій підпис. В її присутності в приміщенні Житомирського ВП проводилося впізнання за фотокартками, складався протокол, вона його підписувала.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що був присутній в якості понятого при проведенні слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_5 в 2019 році. ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту показував на манекені, як саме він наносив тілесні ушкодження руками в область голови, бив не сам, а вдвох. Коли потерпілий впав, йому було нанесено удар ногою по тулубу. Зі слів ОСОБА_12 , цей удар наніс інший. Слідчий експеримент проводився в приміщенні Житомирського ВП, була ще одна понята (жінка), механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений показував, коментував добровільно, будь якого тиску з боку правоохоронців не було. Після завершення даної слідчої дії ним підписувався протокол.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що був залучений в якості понятого при проведенні слідчих дій при проведенні впізнання в Житомирському ВП та при проведенні слідчого експерименту. Раніше, цього ж дня, в денний період доби бачив обвинуваченого, коли йшов додому, в районі залізничного вокзалу, обвинувачений з іншим сварився по дорозі, бійки не було між ними. Він проходив повз них та чув лайку. При проведенні слідчого експерименту особа за допомогою манекена показав як саме наносились удари, робив це самостійно, без примусу.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , який уклав з прокурором угоду про визнання винуватості та був засуджений вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 02.02.2023р. за ч.2 ст.121 КК України) пояснив, що 14.09.2019р. він, його дівчина ОСОБА_10 та ОСОБА_5 перебували на залізничному вокзалі, випивали, були ще спільні друзі. З потерпілим зустрілися після обіду, він підійшов до них та випивав разом з ними, пили горілку. Потім він разом з ОСОБА_12 ходили аби придбати ще горілки. По поверненню на місце сиділа вже одна ОСОБА_10 , яка плакала, сказала про те, що в неї вкрали мобільний телефон, причетний до крадіжки потерпілий ОСОБА_9 . Коли подзвонив на номер телефону ОСОБА_10 , ОСОБА_9 йому почав погрожувати, тому вирішив знайти його. ОСОБА_12 та ОСОБА_10 залишились, а він пішов шукати ОСОБА_11 , шукав до 12 години ночі, не знайшов, повернувся додому, в подальшому продовжив пошуки ОСОБА_11 разом з ОСОБА_5 , близько 01 години ночі. Пішли на автовокзал спочатку, потім на залізничний вокзал. ОСОБА_9 сидів на лавочці в приміщенні вокзалу, почали питати його з приводу мобільного телефону, той був п`яний, брудний. Він разом з ОСОБА_12 вивели потерпілого попід руки на вулицю, ще раз запитали з приводу мобільного телефону, на що ОСОБА_9 надав відповідь, що здав телефон до ломбарду. Він, ОСОБА_6 , долонею своєї руки дав два ляпаси ОСОБА_11 по обличчю, від чого той впав. Чи бив потерпілого ОСОБА_5 він не звернув увагу, так як відвернувся. ОСОБА_12 кричав, лаявся до потерпілого, тягав потерпілого «за барки». Припускає нанесення ударів потерпілому ОСОБА_5 . На момент приїзду поліції на місці був він, ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_9 .

Так, ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 12.10.2022р. (головуюча суддя ОСОБА_1 ) було, крім іншого, вирішено виділити з об`єднаного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України в окреме провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України в копіях.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.09.2019 року, за номером кримінального провадження 0003937 внесено відомості до ЄРДР по факту заподіяння ОСОБА_8 та ОСОБА_12 14.09.2019р. близько 02 год 00 хв тілесного ушкодження Волошину поблизу ж/д вокзалу в м.Житомирі.

Відповідно до рапортів інспектора - чергового Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 14.09.2019 року, о 01:23 отримано анонімне повідомлення про те, що біля ж/д вокзалу в м.Житомирі невідомі чоловіки б`ються; о 01:28 анонімний заявник знов подзвонив на лінію 102 і просив прискорити патруль поліції, оскільки невідомі продовжують бити хлопця. О 02:52 з ТМО №2 надійшло повідомлення про госпіталізованого з численними травмами ОСОБА_7 , жителя міста Луцьк, якого біля ж/д вокзалу побили невідомі.

З рапорту о/у ВКР Житомирського ВП від 14.09.2019р. вбачається, що під час чергування в СОГ 14.09.2019р. було здійснено виїзд для огляду місця події по вул.Вокзальній в м.Житомирі, де особі було нанесено тілесні ушкодження; встановлено свідка події, який може впізнати 2-х осіб, які наносили удари потерпілому.

З рапорту слідчого СВ Житомирського ВП ОСОБА_17 вбачається, що під час чергування в СОГ 14.09.2019р. було здійснено виїзд до ЦМЛ №2. Лікар повідомив, що пацієнт у післяопераційному стані, не у свідомості, а зі слів ОСОБА_7 його побили невідомі.

Згідно протоколу огляду місця події від 14.09.2019 року та таблиць зображень до нього за участі ОСОБА_13 оглянуто загальний вид місця події по вул. Вокзальній 5 у м. Житомирі. Присутній ОСОБА_13 вказав на місце, де о 1 год 21 хв бачив бійку між трьома невідомими чоловіками, де двоє били одного, надав їх опис. Підстав для визнання протоколу недопустимим доказом, оскільки протокол не підписаний спеціалістом, як про це заявив захисник, суд не вбачає. Протокол слідчої дії складений з дотриманням вимог ст.237 КПК України, слідчим з метою одержання допомоги для складання фототаблиці у відповідності до ч.ч. 3, 7 вказаної статті було залучено спеціаліста ОСОБА_18 , а факт непідписання спеціалістом фототаблиці сам по собі не може слугувати підставою для визнання отриманого на підставі належно проведеної слідчої дії доказу недопустимим. Істотних порушень судом не встановлено.

Згідно протоколу огляду місця події від 15.09.2019 року та таблиць зображень до нього в присутності понятих оглянуто загальний вид коридору ЦМЛ №2 по вул. Р. Шухевича у м. Житомирі, в кінці коридору виявлено пакет з одягом ОСОБА_7 , який упаковано згідно правил пакування та вилучено до ВП.

Постановою старшого слідчого СВ Житомирського ВП про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0003937 від 14.09.2019р. жіночу спідницю сірого кольору, з плямами речовини бурого кольору, теніску у біло блакитно рожеву смужку, шкарпетки білого кольору, труси чоловічі сірого кольору, кофту чорного кольору, взуття чорного кольору, джинсові штани синього кольору з ремінцем чорного кольору, спортивну кофту з капюшоном сірого кольору з плямами речовини бурого кольору. 14.10.2019р. вказані речові докази оглянуто слідчим.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.09.2019 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 в присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_19 , останній серед інших вказав на особу ( ОСОБА_6 ) якого впізнав такого, що причетний до нанесення тілесних ушкоджень іншій особі.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю засудженого на момент постановлення даного вироку, а на момент проведення слідчої дії підозрюваного ОСОБА_6 від 14.09.2019 року та таблиць зображень до нього, останній в присутності захисника ОСОБА_19 розповів про обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень на вул.Вокзальній в м.Житомирі в цей же день близько 1:30-02:00 год. Добровільно відтворив в присутності понятих механізм спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому два удари в обличчя, від чого той впав на сідниці, в той час ОСОБА_12 наніс один удар правою ногою, внаслідок чого чоловік впав на лівій бік. Після чого ОСОБА_12 наніс не менше 6-ти ударів обома ногами по спині. Зауваження до протоколу відсутні. При проведенні даного слідчого експерименту проводилось фотографування.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2019 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , останній на фото №(нерозбірливо) вказав на особу, яку впізнає. Разом з тим, суд приходить до висновку про недопустимість даного протоколу як доказу в зв`язку з наявністю істотних порушень при проведенні слідчої дії та при її оформленні. Так, чотири фотокартки осіб чоловічої статі, хоча і прошиті, проте не скріплені печаткою, підписом слідчого не засвідчені. Дані фотокартки не пронумеровані ні зліва направо, ні жодним іншим чином, не ідентифіковані кожна як окрема одиниця. Представлені на фотографіях зображення осіб чоловічої статі мають різкі відмінності в зовнішності (у одного з чотирьох ОСОБА_12 є борода), є очевидні відмінності по віку. Свідок ОСОБА_20 не повідомив в якості кого він впізнав одного з чоловіків на фото і за яких обставин та коли він його бачив. Слідчим ОСОБА_21 не звернуто увагу, що в протоколі допущено очевидні неприпустимі виправлення в графі під яким номером свідок впізнав особу: цифра 1 явно переправлено ручкою з чорнилом синього кольору на цифру 4, на що правомірно обгрунтовано звертає увагу сторона захисту. Більше того, на останньому аркуші протоколу, що наданий на дослідження в суді, є відмітка без підпису про те, що на фото №4 зображений ОСОБА_5 . В той же час, з наданої захисником копії даного протоколу, доступ до якої він отримав в ході виконання слідчим вимог ст.290 КПК України і надання матеріалів провадження на ознайомлення, такий запис відсутній. При цьому доводи захисту про участь у слідчій дії понятого ОСОБА_14 , яка не була безсторонньою, судом відхиляються як такі, що не знайшли свого підтвердження і є безпідставними.

З рапорту слідчого СВ Житомирського ВП ОСОБА_17 від 17.09.2023р. вбачається, що під час повторного виїзду до ЦМЛ №2 було встановлено, що ОСОБА_7 з лікарні виписався і пішов у невідомому напрямку.

На виконання постанови старшого слідчого СВ Житомирського ВП від 07.10.2019р. про проведення процесуальних дій на іншій території відповідно до ч.6 ст.218 КПК України органу досудового розслідування Луцького ВП ГУНП у Волинській області доручено провести перелік слідчих дій. На виконання вказаної постанови проведеними заходами Луцькому ВП не вдалось встановити місцезнаходження ОСОБА_7 , його родинні зв`язки тощо, що підтверджено відповідним рапортом та протоколом допиту свідка, а також довідкою сільського голови Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області.

Згідно висновку судово медичної експертизи за №3216 від 17.10.2019 року, на підставі даних представлених медичних документів на ім`я ОСОБА_7 , у ОСОБА_7 виявлено: синець та осадненно-забійну рану на обличчі справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; закриту тупу травму живота у вигляді підшкірної гематоми попередньо-бокової стінки живота справа, розриву великого чепця, розривів 5-го сегменту печінки та стінки жовчного міхура, внутрішньочеревну гематому від тіла жовчного міхура з переходом заочеревинної до нижньої порожнистої вени, правої нирки та брижі поперечно-ободової кишки, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 утворились від дії тупих твердих предметів, травмуючим механізмом їх утворення була ударна дія таких предметів, і могли виникнути від ударів ногою у взутті тощо по обличчю та тілу, в термін та за обставин, вказаних в медичних документах.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 23.10.2019 року та таблиць зображень до нього, останній добровільно розповів про обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень невідомому чоловіку на ім`я ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 . Добровільно відтворив в присутності понятих механізм спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому удари в обличчя руками та по тілу ногами, удар ногою в обличчя; відтворив на статисті перший удар потерпілому в обличчя ОСОБА_6 . Зауваження до протоколу відсутні. При проведенні даного слідчого експерименту проводилось фотографування. Суд вважає даний доказ належним та допустимим, істотних порушень, на які посилається захисник, суд не вбачає. Права підозрюваного, передбачені ст.42 КПК України, ОСОБА_5 були роз`яснені, що підтверджено його особистим підписом у відповідній графі. Доводи захисту про те, що суд не може приймати даний доказ тому, що там викладені показання обвинуваченого, які мають бути отримані в суді безпосередньо, не грунтуються на вимогах закону. Так, в протоколі слідчого експерименту зафіксоване добровільне відтворення підозрюваним із застосуванням фотозйомки і статиста механізму і порядку нанесення ударів кожним з учасників події: як ОСОБА_12 , так і ОСОБА_8 . Протокол слідчого експерименту в даному випадку є окремим самостійним джерелом доказів, на відміну від показань в судовому засіданні. Проведений більше ніж через місяць після події злочину слідчий експеримент з ОСОБА_5 було проведено у формі, що містить ознаки відтворення дій, обстановки та обставин події 14.09.2019р., отже не може бути оцінений судом як допит підозрюваного. Інші доводи захисту висновки суду не спростовують.

Повноваження слідчих ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 підтверджено наданою прокурором за клопотанням захисника постановою від 14.09.2019р. За клопотанням захисника судом також досліджено доручення від 16.09.2019р., акт СМД №2872 від 16.09.2019р. відносно ОСОБА_7 , клопотання про проведення СМЕ, ухвала слідчого судді від 24.09.2019р., якою клопотання задоволено та призначено відповідну експертизу, досліджено повідомлення ОСОБА_5 про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри. Підстав для визнання досліджених судом доказів та документів недопустимими, допущених органом досудового розслідування істотних порушень суд не вбачає.

З висновку комісійної судово-психіатричної експертизи за №323-2019 від 29.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 у теперішній час психічними захворюваннями не страждає. При даному огляді яких-небудь ознак психічних захворювань не виявлено. В період часу, до якого відноситься інкримінований йому злочин, будь-якими психічними захворюваннями не страждав та в тимчасовому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не перебував. ОСОБА_5 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкримінований йому злочин, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.

Твердження обвинуваченого про те, що він взагалі не причетний до нанесення тілесних ушкоджень, є непереконливими і спростовуються встановленими судом об`єктивними даними, зокрема сукупністю письмових доказів (протоколами огляду, слідчих експериментів, висновками експертиз тощо), та логічними, незмінними і послідовними показаннями безпосереднього очевидця події свідка ОСОБА_13 , який в день події особисто бачив як двоє били одного в районі вокзалу, спостерігав це з близької відстані, про що одразу повідомив поліцію за номером 102, надав опис цих трьох осіб, а в подальшому впізнав ОСОБА_6 як одного з тих, хто наносив удари. Під час проведення на досудовому розслідуванні відтворення обстановки та обставин події як підозрюваний белан, та к і підозрюваний ОСОБА_12 визнавали і добровільно детально відтворювали при понятих із застосуванням фотозйомки роль кожного з них при нанесенні ними як групою осіб тілесних ушкоджень потерпілій особі чоловічої статі. Винуватість обвинуваченого підтверджується в сукупності з іншими доказами і показаннями допитаного свідка ОСОБА_6 .

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого, вважає їх такими, що спрямовані на уникнення покарання за вчинене. Обрану обвинуваченим версію подій суд вважає реалізацією обвинуваченим свого конституційного права на захист.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, і ці умисні дії кваліфікує за ст.121 ч.2 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Так, пом`якшуючих, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено. Судом не визнається в якості пом`якшуючих обставин щире каяття та сприяння розкриттю злочину, як зазначено слідчим в обвинувальному акті, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_5 має молодий вік, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте в силу ст. 89 КК України вважається несудимим, на обліку в психіатра, лікаря нарколога не перебуває, його соціальні зв`язки одружений, має дитину 2013р.н., за місцем проживання характеризується позитивно, разом з тим двічі по даному провадженню оголошувався в розшук, також суд враховує думки прокурора, сторони захисту, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, яке належить відбувати виключно реально.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов заявлявся. По справі жодна особа потерпілим не визнавалась та відповідні заяви про залучення в якості потерпілого не подавались.

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368,369,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 08.03.2023р.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання час перебування під вартою з дня затримання, тобто з 01.06.2020р. до 08.09.2021р. (включно) та з 08.03.2023р. по день набрання вироком законної сили відповідно до вимог ст.72 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою, продовживши строк його дії на 60 днів, тобто до 20 серпня 2023р. (включно).

Речові докази одяг ОСОБА_7 , а саме жіночу спідницю сірого кольору, з плямами речовини бурого кольору, теніску у біло блакитно рожеву смужку, шкарпетки білого кольору, труси чоловічі сірого кольору, кофту чорного кольору, взуття чорного кольору, джинсові штани синього кольору з ремінцем чорного кольору, спортивну кофту з капюшоном сірого кольору з плямами речовини бурого кольору, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 30 днів, починаючи з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Головуючий суддя ОСОБА_1