Справа № 643/6277/23
Провадження № 1-кс/643/871/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Московського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 від 10.07.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, у якому просить накласти арешт на предмет, схожий на пістолет, з написом «She 86» № НОМЕР_1 та 10 патронів, які було вилучено 10.07.2023 під час огляду місця події, а саме у бесідці №4, розташованій за адресою: м. Харків, вул. Бестужева, 11.

Посилаючись на положення ст.98 КПК України прокурор зазначає, що вилучене майно буде використано у якості речових доказів у даному кримінальному провадженні, тому, з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, є необхідність у арешті цього тимчасово вилученого майна. Одночасно прокурор прохав визначити місце зберігання арештованого майна за адресою: каб.100 СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, м. Харків, вул. Ахієзерів, 30. Судовий розгляд прокурор просив здійснювати у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя, враховуючи, що вилучене майно перебуває у володінні сторони обвинувачення, під час підготовки справи до судового розгляду вирішив недоцільним здійснення розгляду вказаного клопотання у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 172 КПК України, у зв`язку з необгрунтованістю клопотання прокурора у цій частині.

У судове засідання прокурор та дізнавач не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином.

Власник майна військова частина НОМЕР_2 МОУ України у судове засідання представника не направила, надіслала до суду лист, де наполягає на передачі їй вищевказаного вилученого майна на відповідальне зберігання.

Представник володільця майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, вважав за доцільне передати вилучене майно на зберігання до військової частини НОМЕР_2 МОУ України без накладення арешту.

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що претензій до ОСОБА_3 не має, щодо арешту майна - вважав його недоцільним.

Підстав для визнання явки прокурора та власника майна обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи вказаного представника та потерпілого, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 від 10.07.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Пістолет, з написом «She 86» (за даними власника майна - військової частини НОМЕР_2 МОУ України бойову короткоствольну вогнепальну зброю - пістолет VZ82) № НОМЕР_1 та 10 патронів, вилучено 10.07.2023 під час огляду місця події, а саме у бесідці № НОМЕР_3 , розташованій за адресою: м. Харків, вул. Бестужева, 11.

Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є знаряддям кримінального правопорушення, містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

При цьому слідчий суддя враховує позицію ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про відсутність події кримінального правопорушення та претензій з боку потерпілого, проте зауважує, що на момент судового розгляду кримінальне провадження не закрито.

Одночасно, вимога про дозвіл на зберігання бойової короткоствольної вогнепальної зброї у сейфі за місцем проведення дізнання не ґрунтується на законі, оскільки відповідно до а.2 п.19 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України у разі вилучення (отримання) зброї, бойових припасів, військового спорядження, що закріплені за військовими частинами, органами та підрозділами Збройних Сил, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, інших державних органів, військовослужбовці та співробітники яких мають право на носіння табельної зброї та боєприпасів до неї, такі зброя, бойові припаси, військове спорядження підлягають здачі на зберігання за належністю, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. Відомості про те, що передача пістолету та набоїв до військової частини НОМЕР_2 МОУ України зашкодить кримінальному провадженню, прокурором слідчому судді не надано, не випливає таке твердження і з суті фактичної сторони обставин, по яким проводиться дізнання. При цьому, слідчий суддя зауважує, що дізнавач не є представником уповноваженого підрозділу Національної поліції, який має право зберігати вилучену вогнепальну зброю, тому а.1 п.19 вказаного Порядку також не може застосовуватися.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на на пістолет, з написом «She 86» № НОМЕР_1 (бойову короткоствольну вогнепальну зброю - пістолет НОМЕР_4 ) та 10 патронів, які було вилучено 10.07.2023 під час огляду місця події, а саме у бесідці №4, розташованій за адресою: м. Харків, вул. Бестужева, 11.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Місцем зберігання вищевказаного майна визначити військову частину № НОМЕР_2 МОУ України.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1