Справа № 357/3968/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження за № 0000675, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухоліси Білоцерківського району Київської області, із професійно-технічною освітою, одруженого, утриманців не має, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-

1) 16.11.2011 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2) 25.07.2014 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 198, ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

3) 04.10.2018 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

4) 07.11.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

5) 06.02.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК, ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі та 17 000.00 грн штрафу,

у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 4 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до ст. 1 Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України за № 133/2022 від 14.03.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Разом з цим, відповідно до Указу Президента України за № 259/2022 від 18.04.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, затвердженим Законом України від 23 серпня 2022 року № 2500-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 серпня 2022 року строком на 90 діб до 21 листопада 2022 року.

Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб до 19 лютого 2023 року.

Встановлено, що 20.12.2022 о 18:30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в селі Сухоліси Білоцерківського району, Київської області переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до території домоволодіння будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись що на території вказаного будинку нікого немає та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив хвіртку, та проник на огороджену територію, за допомогою поштовху відчинив дерев`яні двері до сарайного приміщення та проник всередину, де помітив велосипед марки «Україна» червоного кольору та мотоблок марки «Pubert Primo 55 НС», червоного кольору, звідки викрав велосипед марки «Україна» червоного кольору, вартістю 1200.00 грн, належний потерпілій ОСОБА_7 , після цього з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Однак, в цей же день о 19:20 год. ОСОБА_3 , керуючись єдиним умислом, повернувся до вказаного домоволодіння та діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись що на території вказаного будинку нікого немає та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив хвіртку, та проник на огороджену територію, за допомогою поштовху відчинив дерев`яні двері до сарайного приміщення та проник всередину, звідки викрав мотоблок марки «Pubert Primo 55 НС», червоного кольору, вартістю 15031.00 грн, належний потерпілій ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 16231.00 грн.

Окрім цього 10.02.2023 у вечірній час (точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим) ОСОБА_3 , перебуваючи в селі Сухоліси Білоцерківського району Київської області, переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до території домоволодіння будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись що на території вказаного будинку нікого немає та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив хвіртку, проникнувши на огороджену територію, та за допомогою лому, який останній знайшов на вказаній території будинку, пошкодив навісний замок до сарайного приміщення та проник всередину, звідки викрав алюмінієвий дріт ПВ 1 1x4,0 мм2, в тряпчано-гумовій ізоляції, одножильний, довжиною 25 метрів, вартістю 231 гривня 25 копійок, алюмінієвий дріт АПВ 1X6 мм2, в гумовій ізоляції, одножильний, довжиною 8 метрів 20 сантиметрів, вартістю 21 гривня 32 копійки, алюмінієвий дріт ПВ 1 1x4,0 мм2, в тряпчано-гумовій ізоляції, одножильний, довжиною 4 метра 50 сантиметрів, вартістю 41 гривня 63 копійки, алюмінієвий дріт АПВ 2,5, в пластиковій ізоляції, одножильний, довжиною 23 метра, вартістю 42 гривні 09 копійок, металеву ручну тачку «Кравчучка», вартістю 153 гривні 33 копійки, точильний камінь «Vorel» 200x31,75x30, вартістю 76 гривень 67 копійок, належних потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 566.29 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та надав пояснення аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема обвинувачений пояснив, що 20.12.2022 біля 18:30 год. він з метою вчинення крадіжки прибув до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 ..Переконавшись що на території домоволодіння нікого немає зайшов на огороджену територію, відчинив дерев`яні двері до сарайного приміщення, які були закриті на клямку та проник всередину, де побачив велосипед марки «Україна» червоного кольору та мотоблок марки «Pubert Primo 55 НС», червоного кольору. Він взяв велосипед. Потім десь через годину знову прийшов до будинку, зайшов до сараю та викрав мотоблок червоного кольору. З найменуванням викраденого та його вартістю погоджується. Викрадені речі були вилучені працівниками поліції.

Окрім цього, 10.02.2023 у вечірній час, прийшов до території домоволодіння будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 .Відчинив хвіртку зі сторони городу та зайшов у двір. У дворі знайшов лом, яким пошкодив навісний замок до сарайного приміщення та проник всередину, звідки викрав алюмінієві дроти, металеву ручну тачку «Кравчучку», точильний камінь. З найменуванням, кількістю та вартістю викраденого погоджується. У скоєному щиро кається, просить суворо не карати. Він працевлаштований не офіційно, має не стабільний заробіток, наразі він ще й хворіє, тому не має фінансової можливості розрахуватися з потерпілим. Обіцяє за першої можливості відшкодувати завдану потерпілому шкоду.

Потерпілий ОСОБА_8 просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на запропонований прокурором термін 5 років 6 місяців, оскільки вважає, що він повинен понести заслужене покарання. Завдану йому злочином шкоду обвинувачений обіцяє відшкодувати.

Потерпіла ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, натомість у судовому засіданні прокурор надав її заяву від 17.04.2023 про розгляд справи у її відсутності.

З урахуванням думки учасників судового провадження суд постановив проводити розгляд справи у відсутності належним чином повідомленої потерпілої, зважаючи що у її відсутності можливо встановити усі обставини, що підлягають встановленню у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінальних правопорушень, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за епізодом від 20.12.2022 та від 10.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статтей 65-67 КК Україна враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання визначає тяжкість кримінальних правопорушень, враховуючи їх характер, обставини вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення.

Вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Щире каяття окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Як було встановлено у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, засуджує свою поведінку та жалкує про вчинене. Вказані обставини свідчать про щирість каяття винного.

Обтяжуючих обставин відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що він офіційно не працевлаштований; одружений, утриманців не має; медичну допомогу у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не отримує, має місце реєстрації та місце проживання; на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває; перебуває на обліку Білоцерківського РВ № 1 філії ДУ "Центр пробації» в м. Києві та Київській області у зв`язку із засудженням вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000.00 грн; раніше п`ять разів був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів.

Також судом враховується обставина того, що через незначний проміжок часу після засудження 07.11.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та у період невідбутого покарання, а саме 20.12.2022 знову вчинив тяжкий злочин проти власності. У подальшому, а саме 06.02.2023 ОСОБА_3 був засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України вироком Білоцерківського міськрайонного суду до покарання у виді позбавлення волі, проте висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту засудження не зробив, на шлях виправлення не став, а навпаки продовжив злочинну діяльність, повторно вчинивши 10.02.2023 тяжкий злочин проти власності. На думку суду вказане свідчить про свідоме нехтування обвинуваченим правилами, встановленими в суспільстві в частині охорони права власності та про його підвищену суспільну небезпеку, стійку антисоціальну спрямованість, вперте небажання стати на шлях виправлення та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, його відношення до вчиненого, приходить до висновку що ОСОБА_3 не готовий до самокерованої та правослухняної поведінки, він представляє небезпеку для суспільства, тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Тобто необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_3 буде призначення йому покарання у виді позбавлення волі наближене до нижньої межі, визначеної санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Призначення ОСОБА_3 менш суворого покарання не буде відповідати меті покарання, а призначення більш суворого покарання буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого та обставини, яка пом`якшує покарання.

Із матеріалів справи встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2023 ОСОБА_3 був засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 5 років позбавлення волі та 17 000.00 грн штрафу. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України ухвалено покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

У цьому кримінальному провадженні судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив два епізоди крадіжки. Так, перший епізод крадіжки він вчинив 20.12.2022, тобто до постановлення вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 06.02.2023, а другий епізод крадіжки вчинив 10.02.2023, тобто вже після постановлення вироку, що свідчить про існування у ОСОБА_3 на момент його вчинення невідбутого покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

За вимогами ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08.02.2021 у справі № 390/235/19 якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків. Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 20.07.2022 у справі № 519/691/19.

У цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_3 20.12.2022 та 10.02.2023 вчинив крадіжки, які містять кваліфікуючу ознаку "повторність", та «вчинення в умовах воєнного стану», тому кожне із злочинних діянь (кожен епізод злочинної діяльності) відповідає складу злочину, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК. А відтак, призначення обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК за окремі епізоди крадіжки та застосування ч. 4 ст. 70 КК буде неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Разом із тим з матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 інший епізод крадіжки вчинив 10.02.2023, тобто після постановлення попереднього вироку під час невідбутого покарання у виді позбавлення волі та штрафу, а тому з огляду на положення ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання йому має визначатись за правилами, передбаченими ст. 71 КК за сукупністю вироків.

Станом на час ухвалення даного вироку, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2023 не набрав законної сили, що не є перешкодою для застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України. Така позиція узгоджується як з положеннями самого закону (ст. 71 КК), так і з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним з цього питання у постанові від 01.06.2020 у справі № 766/39/17 в тому, що призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Згідно положень ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань. (постанова ВС № 686/3226/20 від 27.10.2020)

Із викладеного слідує, що покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом стосовно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, процесуальні витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні від 22.02.2023 № СЕ-19/111-23/5567-ІТ в розмірі 3 020.48 грн, від 03.04.2023 № СЕ-19/111-23/17050-Д в розмірі 2 642.92 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Цивільний позов у справі не заявлений.

Доля речових доказів вирішується відповідно до п.п.4, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України в тому що, п.4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується; п.5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2023 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000.00 грн (сімнадцять тисяч гривень).

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази:

мотоблок марки «Pubert Primo 55 НС», червоного кольору, плуг червоного кольору, лезо чорного кольору, велосипед марки «Україна» червоного кольору, які згідно розписки від 09.02.2023 повернуті на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили - вважати повернутими власнику;

навісні замки в кількості 3 шт, які поміщені до спеціального експертного пакету з пояснювальним написом «трасологічне дослідження висновок експерта СЕ-19/111-23/8867-ТР» та, згідно квитанції № 382 від 28.03.2023, передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів, після набрання вироком законної сили знищити;

алюмінієвий дріт в гумовій ізоляції семижильний довжиною 16 метрів чорного кольору, дріт алюмінієвий тряпічно-резиновій ізоляції довжиною 25 метрів коричневого кольору одножильний, дріт алюмінієвий в гумовій ізоляції одножильний довжиною 8.2м чорного кольору, дріт алюмінієвий в тряпічно-резиновій ізоляції довжиною 4.5м одножильний сірого кольору, дріт алюмінієвий в пластиковій ізоляції довжиною 23м одножильний білого кольору, точильне коло каменю, візок металевий сірого кольору, які відповідно до розписки від 11.02.2023 повернуті потерпілому ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили вважати повернутими власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 5 663.40 грн. (п`ять тисяч шістсот шістдесят три гривні 40 коп).

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя Тетяна КЛЕПА