Справа № 385/255/20
Провадження № 1-кп/385/88/23
УХВАЛА

25.05.2023 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу в рамках кримінального провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000504 від 20.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

в с т а н о в и в :

23.05.2023 з Кропивницького апеляційного суду надійшло кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000504 від 20.09.2019 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, разом з ухвалою суду від 08.05.2023 про направлення даного кримінального провадження до Гайворонського районного суду для розгляду.

Ухвалою Гайворонського районного суду 23.05.2023 було призначено підготовче судове засідання на 25.05.2023.

Також в даній справі ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.09.2022 ОСОБА_4 було змінено обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, такий продовжувався, востаннє 28.03.2023 ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області по 28.05.2023 включно.

24.05.2023 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту та покладення ряду обов`язків.

Клопотання прокурора обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених у п.1?5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які і на далі не відпали та продовжують існувати, а саме обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як ОСОБА_4 може загрожувати позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тож з метою уникнення відповідальності останній може виїхати за межі Кіровоградської області. Крім того, обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, які зобов`язують його до осілого та постійного проживання за місцем свого мешкання, оскільки спільною сім`єю з колишньою дружиною та повнолітньої донькою не проживає; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що проявляється у позиції обвинуваченого щодо показів про дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення та тим що судове слідство на даний час не завершено, в зв`язку з чим може виникати необхідність в повторному дослідженні певних обставин; незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визначення його винуватим; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто ухилятись від викликів суду, так як його позиція у кримінальному провадженні є однозначною, що полягає у повній відсутності сприянню досудовому розслідуванню, також може вчиняти вплив на свідків по кримінальному провадженні яких необхідно допитати в судовому засіданні; вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_4 вчинив злочин пов`язаний з насильством над людиною, що свідчить про жорстокість та зухвалість особи обвинуваченого. Інші, більш м`які заходи, за даних ризиків не в змозі забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Також просив покласти на обвинуваченого обов`язки - прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (с. Бандурове, Голованівський район, Кіровоградська область) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від особистого спілкування, а також спілкування через свого адвоката з іншими учасниками кримінального провадження поза межами процесуальної необхідності, у випадках, передбачених процесуальним законом, в органі досудового розслідування та/або суді; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло за адресою: АДРЕСА_1 , - з метою контролю за поведінкою обвинуваченого.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених в ньому мотивів, просив таке задоволити.

Обвинувачений не заперечив проти застосування домашнього арешту з покладенням обов`язків, однак просив застосувати нічний арешт.

Захисник адвокат ОСОБА_5 вважав застосування цілодобового домашнього арешту надмірним запобіжним заходом в даній ситуації, оскільки обвинуваченому необхідно заробляти на життя та допомагати сім`ї, яке хоч і не проживає з ним, але допомагати в їх утриманні він вважає необхідним, покликався на тривалість розгляду справи, яке перебуває в судах з 2019 року, вказав, що вважає правильним застосування нічного домашнього арешту з покладенням обов`язків.

Заслухавши думку учасників розгляду суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. 1-5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п. 1-12 ч.1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

За змістом ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відносяться до особливо тяжких злочинів, відповідно до вимог ст.12 КК України.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження, зокрема підготовчого провадження, метою якого відповідно до глави 27 КПК України є вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

В свою чергу, метою судового розгляду відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання продовження строку тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

В ході розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановленні при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше застосування цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи наявність встановлених судом обставин, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, стан його здоров`я, майновий та сімейний стан, наявність місця проживання, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладеними обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, дозволить дотриматися балансу між інтересами особи та завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. Прокурор в клопотанні просить застосувати такий на 60 днів, що в даному випадку є меншим строком ніж максимально визначений законом двохмісячний.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Суд враховуючи наведене вважає правильним покласти на обвинуваченого ряд обов`язків, про які просить в клопотанні прокурор, так як вважає, що прокурором доведено необхідність покладення таких. Однак, на переконання суду, оскільки матеріали справи перебувають в провадженні суду та суть обраного запобіжного заходу є неможливим покладення обов`язків в частині прибувати до слідчого, а також прокурора, за першою їх вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи. Покладення обов`язку надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло з метою контролю за поведінкою обвинуваченого взагалі не передбачено ст. 194 КПК України. Тому суд вважає правильним відмовити в задоволенні цієї частини клопотання.

Керуючись ст. 181, 314-316 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю на 60 днів, тобто до 24.07.2023 включно, заборонивши ОСОБА_4 покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово по 24 липня 2023 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (с. Бандурове, Голованівський район, Кіровоградська область) без дозволу суду;

- утримуватися від особистого спілкування, а також спілкування через свого адвоката з іншими учасниками кримінального провадження поза межами процесуальної необхідності, у випадках, передбачених процесуальним законом, в органі досудового розслідування та/або суді;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

У випадку порушення умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, до обвинуваченого може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Термін дії обов`язків, покладених судом визначити до 24 липня 2023 року.

Строк дії ухвали визначити до 24 липня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити для виконання до ВП №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області.

Ухвала остаточна, оскарженню, відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України - не підлягає.

Суддя ОСОБА_1