Справа № 308/3891/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора відділу прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000780 від 10 жовтня 2017 року, про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що 10.10.2017 близько 07.00 год дві невідомі особи шляхом розбиття вікна бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке розташоване за адресою: с. Вари, вул. Ворошдерег, Берегівського району, вчинили підпал, де вогнем було пошкоджено приміщення та майно бару, чим спричинено ОСОБА_5 матеріальну шкоду.

В ході досудового розслідування, аналізуючи камери зовнішнього відеоспостереження було встановлено, що в жовтні 2017 року невідомі особи здійснили підпал «Ріо-кафе», який належить дружині ОСОБА_6 - ОСОБА_7 розташованого в АДРЕСА_1 , використовуючи знаряддя злочину - автомобіль марки «Фольцваген - Гольф», синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 . В подальшому було встановлено, що вказаний автомобіль на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак вказаний автомобіль для користування влітку-на початку осені 2017 року було передано для користування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в період вчинення злочину могли користуватись вказаним автомобілем.

28 березня 2019 року старшим слідчим в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 проведено огляд транспортного засобу марки «Вольксваген Гольф», синього кольору, д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_12 .

В ході допиту свідок ОСОБА_12 повідомив, що автомобілем марки «Вольксваген Гольф», синього кольору, д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 близько двох років користувалися ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 . У вказаний період часу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вищевказаному автомобілі неодноразово приїжджали до ОСОБА_12 для того щоб поремонтувати його і в той час на вказаному автомобілі був встановлений номерний знак НОМЕР_1 . Разом з цим, відповідно до показів свідка, близько 2 тижнів тому останньому зателефонував ОСОБА_9 та попросив його приїхати в смт. Великий Березний, щоб пригнати автомобіль «Вольксваген Гольф» на евакуаторі додому до ОСОБА_12 , на той час на ньому знаходилися номерні знаки Чеської республіки НОМЕР_2 .

Враховуючи, що автомобіль марки «Вольксваген Гольф», синього кольору, д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , використовувався злочинцями під час вчинення вищевказаного злочину, а тому 28.03.2019 відповідно до ст. 98 КПК України визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню.

23.09.2019 заступник відділу РОТЗ СУ ГУНП-звернувся з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «Вольксваген Гольф», синього кольору, д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб марки «Вольксваген Гольф», синього кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

В судове засідання слідчий не зявилася. Надала суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник та володілець вилученого майна в судове засідання не зявився.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 10.10.2017 року внесені до ЄРДР за № 0000780, попередня правова кваліфікація ч. 2 ст. 194 КК України.

28 березня 2019 року старшим слідчим в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 проведено огляд транспортного засобу марки «Вольксваген Гольф», синього кольору, д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_12 .

В ході допиту свідок ОСОБА_12 повідомив, що автомобілем марки «Вольксваген Гольф», синього кольору, д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 близько двох років користувалися ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 . У вказаний період часу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вищевказаному автомобілі неодноразово приїжджали до ОСОБА_12 для того щоб поремонтувати його і в той час на вказаному автомобілі був встановлений номерний знак НОМЕР_1 . Разом з цим, відповідно до показів свідка, близько 2 тижнів тому останньому зателефонував ОСОБА_9 та попросив його приїхати в смт. Великий Березний, щоб пригнати автомобіль «Вольксваген Гольф» на евакуаторі додому до ОСОБА_12 , на той час на ньому знаходилися номерні знаки Чеської республіки 2 Р59577.

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 28.03.2019 транспортний засіб марки «Вольксваген Гольф», синього кольору, номер кузова НОМЕР_4 речовим доказом.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна, вилученого 28.03.2019 року з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту виявленого під час огляду автомобіля та конкретизовано підстави та мета накладення на нього арешту.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки у разі його не застосуванні може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування .

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудовогорозслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Керуючись ст.ст.170-173,372,395КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора відділу прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000780 від 10 жовтня 2017 року, про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Вольксваген Гольф», синього кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1