н/п 1-кс/490/5792/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6598/23
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

14 липня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ровне Очаківського району Миколаївської області, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом з розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному №0000143 від 28.02.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

Клопотання мотивує тим, що в період з 4 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року військовослужбовці 108-го гвардійського десантно-штурмового полку (військова частина НОМЕР_1 із дислокацією н.п. Новоросійськ, РФ) та 7-ої десантно-штурмової дивізії (військова частина НОМЕР_1 із дислокацією н.п. Новоросійськ, РФ) ЗС РФ здійснювали незаконну окупацію АДРЕСА_2 . Досудовим розслідуванням встановлено, що вищевказані військовослужбовці ЗС РФ, вирішили налагодити зв`язок з лояльно налаштованими місцевими жителями для отримання інформації щодо представників територіальної оборони України, учасників підпільного опору України, колишніх військовослужбовців Збройних Сил України, учасників АТО/ООС, співробітників правоохоронних органів та осіб, які мають проукраїнські погляди з числа мешканців села Новокиївка, які могли б організувати рух опору військовій агресії ЗС РФ.

Так, місцевий житель села Новокиївка Шевченківської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_6 , протягом окупації вищезазначеного населеного пункту добровільно погодився налагодити особистий контакт з військовослужбовцями ЗС РФ, які окупували територію села Новокиївка Миколаївського району Миколаївської області. В липні 2022 року (більш точної дати та час в ході досудового розслідування не встановлено) через нестачу водозабезпечення невстановлені військовослужбовці з числа військовослужбовців 108-го гвардійського десантно-штурмового полку (військова частина НОМЕР_1 , із дислокацією н.п. Новоросійськ, РФ) та 7-ої десантно-штурмової дивізії (військова частина НОМЕР_1 , із дислокацією н.п. Новоросійськ, РФ) ЗС РФ підшукали на території приватного домоволодіння, розташованого в с. Новокиївка Миколаївського району Миколаївської області точку для водозабору, облаштовану водяним насосом, яку планували використовувати для видобування води для власних потреб. Про це стало відомо місцевому мешканцю с. Новокиївка Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який разом з односельцями ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою перешкоджання забезпеченню потреб у воді окупаційних військових підрозділів РФ демонтував та сховав вказаний водяний насос за місцем свого проживання на території с. Новокиївка Миколаївського району Миколаївської області.

В подальшому, задля відшукання та набуття інформації про місцезнаходження водяного насосу, невстановлені військовослужбовці з числа військовослужбовців 108-го гвардійського десантно-штурмового полку та 7-ої десантно-штурмової дивізії ЗС РФ отримали від невстановленої особи, яка проживає у с. Новокиївка Миколаївського району Миколаївської області, список із семи місцевих мешканців із зазначенням прізвища, ім?я та по батькові, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які можуть бути причетними до переховування водяного насосу. Проте, не будучи обізнаними щодо адрес проживання наведених у списку осіб, військовослужбовці ЗС РФ не були спроможні самостійно встановити їх місцеперебування.

У денний час доби у липні 2022 року (більш точної дати та час в ході досудового розслідування не встановлено) вищевказані невстановлені військовослужбовці ЗС РФ прибули за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_6 , який є прихильником так званого «руського миру», з метою отримання інформації про місце проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_6 запропонував військовослужбовцям ЗС РФ свою допомогу у відшуканні та затриманні місцевих мешканців с. Новокиївка, вказаних у списку, як осіб причетних до переховування водяного насосу. Далі, ОСОБА_6 будучи «проросійськи» налаштованою особою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво порушенню військовими ЗС РФ законів та звичаїв війни, запросив до свого домоволодіння ОСОБА_8 , де останнього нелегально ув`язнено військовослужбовцями ЗС РФ. У подальшому ОСОБА_6 вказав на місце проживання ОСОБА_13 , якого нелегально ув`язнено військовослужбовцями ЗС РФ, що супроводжували ОСОБА_6 . Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, вказав на місце проживання ОСОБА_7 , де останнього разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які також перебували у дворі домоволодіння за вказаною адресою було нелегально ув`язнено військовослужбовцями ЗС РФ, що супроводжували ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_6 добровільно, переслідуючи мету надання допомоги невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ у відшуканні та затриманні місцевих мешканців с. Новокиївка, керуючи власним автомобілем марки «Москвич» разом із одним з невстановлених військовослужбовців ЗС РФ та нелегально ув`язненими ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , які перебували у салоні автомобіля на задньому пасажирському сидінні, у супроводі інших військовослужбовців РФ, які рухались позаду на вантажному автомобілі, приїхав до відкритої ділянки місцевості, розташованої за межами с. Новокиївка Шевченківської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області неподалік від сільського кладовища з географічними координатами (46.85938 та 32.49489). Нелегально ув`язненим ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 невстановлені в ході досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ наказали вийти з автомобіля ОСОБА_6 та вишикуватись у балці. Один з вищевказаних невстановлених військовослужбовців ЗС РФ наказав ОСОБА_7 у супроводі двох військовослужбовців ЗС РФ привезти на вантажному автомобілі до балки ОСОБА_11 . Побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_7 , якому відома адреса проживання ОСОБА_11 , був змушений підкоритись наказу. Таким чином ОСОБА_11 нелегально ув`язнено невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та доставлено до місця перебування інших затриманих.

Разом з тим, ОСОБА_6 , запропонував свою допомогу у нелегальному ув`язненні ОСОБА_9 та доставлянні його до місця перебування нелегально ув`язнених ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_6 разом із одним з невстановлених військовослужбовців ЗС РФ та нелегально ув`язненим ОСОБА_12 , які перебували в салоні автомобіля, під?їхав до будинку АДРЕСА_2 , де нелегально ув`язнено ОСОБА_9 . На своєму автомобілі ОСОБА_6 доставив ОСОБА_9 до відкритої ділянки місцевості, розташованої за межами с. Новокиївка неподалік від сільського кладовища, де на той час під контролем військовослужбовців ЗС РФ перебували нелегально ув`язнені ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Перебуваючи на зазначеній відкритій ділянці місцевості, невстановлені військовослужбовці ЗС РФ з метою отримання інформації про місцезнаходження водяного насосу, який їм був необхідний для забезпечення власних потреб у воді, вчинили насилля над життям, здоров`ям, фізичним та психічним станом осіб, з числа місцевих мешканців с. Новокиївка, що супроводжувалось нанесенням ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 побоїв та тілесних ушкоджень, погрозами щодо позбавлення їх життя. При цьому зазначені військовослужбовці ЗС РФ, переслідуючи мету залякування присутніх цивільних осіб імітували розстріл ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , що сприймалось ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 як психологічний тиск та загроза їх життю та здоров`ю.

За вказаними подіями спостерігав ОСОБА_6 , який перебував поруч та словесно націлював ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на повідомлення необхідної військовослужбовцям ЗС РФ інформації.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково прокурор пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 8 до 12 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України для обрання вказаного виду запобіжного заходу.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні проти застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив відмовити в задоволенні клопотання. Вказував на недоведеність ризиків вказаних прокурором та необгрунтованість підозри.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження № 0000143 від 28.02.2023 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

14.07.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 про вчинення відносно останнього кримінального правопорушення; допитом в якості потерпілого ОСОБА_7 , під час допиту останній повідомив про те, що невстановлені військовослужбовці рф та ОСОБА_6 демонструючи вогнепальну зброю яка знаходилася в руках військовослужбовців рф вивезли останнього разом з іншими місцевими мешканцями за межі населеного пункту де погрожуючи фізичною розправою та здійснювали фізичне насилля у вигляді побиття; заявою ОСОБА_8 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення; допитом в якості потерпілого ОСОБА_8 під час допиту останній повідомив про те, що невстановлені військовослужбовці рф та ОСОБА_6 демонструючи вогнепальну зброю яка знаходилася в руках військовослужбовців рф вивезли останнього разом з іншими місцевими мешканцями за межі населеного пункту де погрожуючи фізичною розправою та здійснювали фізичне насилля у вигляді побиття та в подальшому військовослужбовцями рф було імітованого його розстріл; заявою ОСОБА_9 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення; допитом в якості потерпілого ОСОБА_9 , під час допиту останній повідомив про те, що невстановлені військовослужбовці рф та ОСОБА_6 демонструючи вогнепальну зброю яка знаходилася в руках військовослужбовців рф вивезли останнього разом з іншими місцевими мешканцями за межі населеного пункту де погрожуючи фізичною розправою та здійснювали фізичне насилля у вигляді побиття; заявою ОСОБА_10 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення; допитом в якості потерпілого ОСОБА_10 , під час допиту останній повідомив про те, що невстановлені військовослужбовці рф та ОСОБА_6 демонструючи вогнепальну зброю яка знаходилася в руках військовослужбовців рф вивезли останнього разом з іншими місцевими мешканцями за межі населеного пункту де погрожуючи фізичною розправою та здійснювали фізичне насилля у вигляді побиття; заявою ОСОБА_11 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення; допитом в якості потерпілого ОСОБА_11 , під час допиту останній повідомив про те, що невстановлені військовослужбовці рф та ОСОБА_6 демонструючи вогнепальну зброю яка знаходилася в руках військовослужбовців рф вивезли останнього разом з іншими місцевими мешканцями за межі населеного пункту де погрожуючи фізичною розправою та здійснювали фізичне насилля у вигляді побиття та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оцінюючи наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України: а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він вчинив особливо тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у виді позбавлені волі від 8 до 12 років, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі. Також, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань. Крім того, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації державі-агресора, шляхом надання інформації про Збройні Сили України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 12 років, а також яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, що є однією з найвищих цінностей та охороняється на найвищому конституційному рівні в державі.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють. Крім того, суд вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про застосування до підозрюваного найжорсткішого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Поряд з цим положеннями ч.4 ст.183 КПК України визначено, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України (проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку), суд вважає за можливе не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», за адресою: вул. Лагерне поле 5, м. Миколаїв.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, а саме: з моменту оголошення ухвали з 14 липня 2023 року до 11 вересня 2023 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1