Справа №752/1227/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2921/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.6 ст. 111-1, ч.3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Голосіївського районного суду м. Києва із прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000022 від 10.06.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.6 ст. 111-1, ч.3 ст. 436-2 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року зазначений обвинувальний акт повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції вказав, що у ньому ОСОБА_7 зазначена як підозрювана і як обвинувачена, в формулюванні обвинувачення при кваліфікації дій ОСОБА_7 прокурором вказано, що остання саме підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.6 ст. 111-1, ч.3 ст. 436-2 КК України. Такі суперечності, на думку суду першої інстанції, можуть стати в майбутньому підставою для скасування будь-якого прийнятого судом кінцевого рішення, а отже обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Крім того, судом зазначено, що в розділі 9 обвинувального акта не зазначена дата його складення та затвердження, що свідчить про невідповідність обвинувального акта і вимозі, передбаченої п.9 ч.2 ст. 291 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подала апеляційну скаргу з доповненнями, у якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що висновки суду є необґрунтованими та безпідставними, оскільки зазначені судом порушення не відповідають дійсності, а виявлені формальні недоліки не утворюють істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_7 «обвинувачується» у вчиненні злочинів. Зміст обвинувального акта та формулювання обвинувачення, зокрема, виключає будь-які сумніви щодо статусу особи, яка отримала обвинувальний акт. Не можна вважати підозрюваною особу лише на тій підставі, що слово «підозрюється» міститься в обвинувальному акті. Отже, використання терміну «підозрюється» замість «обвинувачується» під час посилання на інкриміновані статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність при формулюванні обвинувачення не є виключеною підставою для сумнівів у його конкретності й обґрунтованості та не становить істотного порушення вимог КПК, яке перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, апелянт вказує, що відсутність в обвинувальному акті повної дати його складення із зазначенням лише місяця та 2023 року є технічною помилкою, з урахуванням того, що він містить дату затвердження прокурором - 17 січня 2023 року, коли його і вручено захиснику.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з доповненнями, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно із ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Повертаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 прокурору, суд першої інстанції вважав, що цей процесуальний документ не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 та п.9 ч.2 ст. 291 КПК України.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, вважаючи їх достатньо обґрунтованими.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, зокрема, обвинувачений повинен знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Відповідно до п.п.5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити, крім іншого, формулювання обвинувачення, дату та місце його складення та затвердження.

Разом з тим, як правильно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 зазначена у ньому як підозрювана і як обвинувачена. Крім того, в формулюванні обвинувачення при кваліфікації дій ОСОБА_7 прокурором вказано, що остання саме підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані суперечності в обвинувальному акті можуть стати в майбутньому підставою для скасування будь-якого прийнятого судом кінцевого рішення, а отже даний обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Також суд першої інстанції правильно зауважив, що в обвинувальному акті не зазначена дата його складення та підписання, що свідчить про невідповідність обвинувального акта і вимозі, передбаченої п.9 ч.2 ст. 291 КПК України.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що обвинувальний акт не узгоджується з вимогами п.п.5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що висновки суду є необгрунтованими та безпідставними, оскільки зазначені судом порушення не відповідають дійсності є непереконливими, висновки суду щодо виявлених його недоліків з огляду на зміст обвинувального акта відповідають фактичним обставинам провадження, а невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є законною підставою для його повернення прокурору.

Враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час прийняття судом 14 березня 2023 року рішення про повернення вказаного обвинувального акта прокурору, які б були підставами для його безумовного скасування, колегією суддів не встановлено, відсутні й підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000022 від 10.06.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.6 ст. 111-1, ч.3 ст. 436-2 КК України, повернуто прокурору - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя