Справа № 128/362/23
УХВАЛА

08 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницького районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000591 від 21 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор клопотала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , враховуючи, що обвинувачені обвинувачуються у скоєнні тяжких злочинів, не мають стійких соціальних зв`язків, Вважає, що менш суворий запобіжний захід не забезпечить належне виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків. Також просить продовжити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 . Проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 заперечила.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 не заперечили проти клопотання прокурора про призначення кримінального провадження до судового розгляду, при цьому просили змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби, мотивуючи тим, що його ростила мати одиначка та якій потребується допомога та має намір працевлаштуватися.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив проти клопотання прокурора, продовження до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 застосовано за рішенням суду тобто, у спосіб встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Суд враховує, що злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 віднесені відповідно до ст.12 КК України до тяжких злочинів, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення значними строками покарання. Так у відповідності до ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді: від 5 до 8 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які підлягають виклику до суду, та проживають в одній місцевості з обвинуваченими.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 негативно характеризується за місцем проживання, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого в умовах воєнного стану, офіційно працевлаштований не був, соціально стримуючі фактори відсутні. Свідки та потерпілі, які ще не допитані в судовому засіданні проживають в одній місцевості з обвинуваченим, кримінальне провадження лише призначено до судового розгляду, що не виключає можливість вчинення тиску на зазначених осіб зі сторони обвинувачених, а отже є наявними ризики передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому враховуючи зазначене, суд вважає, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого ніж тримання під вартою є недоцільним. Запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на строк 60 днів.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 є офіційно працевлаштований на об`єктах критичної інфраструктури, має постійне місця проживання та соціально стримуючих факторів, як то робота та сім`я, тому обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби. Свідки, які ще не допитані в судовому засіданні проживають в одній місцевості з обвинуваченим, потерпіла має побоювання за власне життя, оскільки проживає з обвинуваченим в одній місцевості, а отже є наявними ризики передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданими обрані запобіжні заходи відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та недостатнім застосування щодо них інших більш м`яких запобіжних заходів.

Обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України - не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

У зв`язку із викладеним, на підставі ч.2 ст.315 та ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, тому ОСОБА_6 слід продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби строком до 2 місяців.

Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177,183,199, а також вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби відмовити.

Клопотання прокурора - задовільнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу домашнього арешту в нічний час доби з 22:00 год до 06:00 год щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 185 КК Українистроком до 2 місяців до 06 серпня 2023 року включно.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Вінницької області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 185 КК України, строком до 2 місяців до 06 серпня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_6 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Копію ухвали направити для виконання начальнику УВП№1 м. Вінниці.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі 5 діб через Вінницький районний суд Вінницької області з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1