Справа № 626/3302/21
провадження № 1-кп/632/22/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/про обрання запобіжного заходу/

23 серпня 2023 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжного заходу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_4 застосованого запобіжного заходу, оскільки останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також у зв`язку із тим, що ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, який був однією з підстав для застосування обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, продовжує існувати, т.я. наразі триває розгляд кримінального провадження по суті.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, заявив клопотання, в якому просить йому змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надомашній арешт, запевнив суд, що не збирається ухилятися від суду, бажає всебічного та об`єктивного розгляду справи, проте, зауважив, що наразі усі свідки допитані, письмові докази досліджені.

Захисник ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного, посилався на відсутність даних, що останній буде переховування від суду, зазначив, що останній має постійне місце мешкання, роботу. Був затриманий не одразу після виявлення злочину, а лише після оголошення підозри, нікуди не тікав тривалий час, що докази, на які посилається прокурор, є формальними, як і ризик, а тривале тримання обвинуваченого під вартою неприпустимим.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши документи, представлені в обґрунтування клопотання та матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, суд дійшов наступного.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) та практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, враховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, 27 серпня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та в той же день слідчим суддею щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

19.11.2021 в підготовчому судовому засіданні ухвалою Красноградського районного суду Харківської області задоволено клопотання прокурора та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 16.01.2022 включно.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.01.2022 задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжено під час судового розгляду.

Підставою прийняття такого рішення слідчим суддею стала наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, метою - запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, - переховуванню від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідно до ст. 12 КК України.

Матеріали кримінального провадження, досліджені безпосередньо судом, наразі не дають підстав вважати наявні докази про вчинення правопорушення ОСОБА_4 вагомими, а обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини, потребують додаткової перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розгляду, що, з урахуванням тривалості перебування останнього під вартою, виключає можливості продовження застосування до обвинуваченого даного запобіжного заходу, з урахуванням його позитивної характеристики, що останній раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце мешкання, роботу, що колектив готовий прийняти ОСОБА_4 та працевлаштувати, про що захисником надано відповідні документи.

У зв`язку із чим, суд доходить подальшого висновку, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, а обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з можливістю працювати та покидати житло у разі оголошення повітряної тривоги.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При цьому, всі вище викладені обґрунтування щодо доцільності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не доведені.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 194 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 21 жовтня 2023 року, включно, та зобов`язати ОСОБА_4 в період часу з 2100 години до 0600 години наступного дня не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, невідкладно повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Дозволити у будь-який час доби покидати місце мешкання у разі оголошення повітряної тривоги з метою збереження здоров`я та життя для прослідування в укриття.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Про прийняте рішення повідомити ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1