ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000239 від 25.07.2022р. за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2023 р. щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , приватного підприємця, на утриманні має малолітню дитину, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2023 р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема, які передбачені п.1,2 ч. 1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

ЄУНСС:725/6535/22

НП:11-кп/822/216/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ч.2 ст.286 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду, пов`язану із витратами на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, в сумі 78000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 18311 грн. 66 коп.

Знято арешт з транспортного засобу марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2022 року.

Знято арешт з мотоцикла марки «Kawasaki ZR800-B, номерний знак НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2022 року.

Вирішено питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Як встановлено у суді першої та перевірено в апеляційній інстанції, ОСОБА_6 25.07.2022р. приблизно о 18 год. 39 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Чернівці по вул. Руській зі сторони вул. Січових Стрільців в напрямку вул. Фастівської, де наближаючись до будинку №155, вказаної вулиці, маючи намір виконати поворот ліворуч на прилеглу територію, не врахувавши дорожньої обстановки, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вліво, при цьому виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із мотоциклом марки «Kawasaki ZR800-B», номер рами НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в попутному напрямку та здійснював обгін автомобіля, яким керував ОСОБА_6 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла «Kawasaki ZR800-B», ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 533 від 29.08.2017 р., спричинено смерть.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 10.1, що безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5, 2.3 (б, д), які лише сприяли порушенню вищевказаних правил, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

-п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

На вказаний вирок суду прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочині, просив вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2023 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. В іншій частині просив вирок суду залишити без змін.

На обґрунтування таких апеляційних вимог прокурором зазначено те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що скоєний злочин ОСОБА_6 відноситься до необережних тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років, а також те, що шкоду потерпілій не відшкодовано, а також те, що непоправні наслідки у вигляді смерті, а саме ОСОБА_11 .

Вважає, що щире каяття та відшкодування завданої шкоди, не впливають на зменшення суспільної небезпеки вчиненого злочину, оскільки ОСОБА_6 свідомо порушив ПДР, чим поставив у небезпеку не тільки своє життя та здоров`я, але й інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого сталась ДТП.

Зазначає, що наслідок у виді смерті не має зворотного характеру, оскільки шкода, заподіяна потерпілій особі, не може бути усунена, що унеможливлює її відшкодування або компенсацію. Будь-яке грошове відшкодування не усуне заподіяної шкоди і не зменшить суспільну небезпеку та тяжкість вчиненого злочину, оскільки життя потерпілого не можна оцінити в грошовому еквіваленті.

На думку апелянта, за таких умов,призначення основного та додаткового покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_6 , нових злочинів у майбутньому, а звільнення від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням не забезпечить його мети.

На вказану апеляційну скаргу захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок районного суду, як законний, обґрунтований та належним чином вмотивований без змін.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок районного суду, як законний та вмотивований, залишити без змін, думку потерпілої та її представника, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому колегія суддів, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, такі обставини не переглядає, не наводить доводів на їх підтвердження і вважає їх доведеними.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного покарання, колегія суддів вважає, що воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України, зокрема з урахуванням ступеню тяжкості, вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, районним судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив хоч і необережний, проте відповідно до ст.12 КК України тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні має неповнолітню дитину, не судимий, до адміністративної відповідальності, в тому числі і за порушення ПДР, не притягувався, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра. При цьому, обставинами, які пом`якшують покарання, судом було визнано: щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на його утриманні малолітньої дитини, а обставини, які б обтяжували покарання ОСОБА_6 , встановлено не було.

З урахуванням наведено місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 основного та додаткового покарання в межах санкції, яка передбачена у ч. 2 ст.286 КК України.

Що стосується доводів прокурора про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, то колегія суддів з такими погодитись не може та вважає їх безпідставними.

Так, згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався та, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, навів переконливі мотиви на підтвердження своїх висновків про можливість його виправлення без відбування покарання.

Діючи в межах своїх дискреційних повноважень та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, місцевий суд, разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, врахував дані про особу винного та всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Так, районним судом, серед іншого, також було враховано кількість, тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень за наслідками ДТП, та те, що потерпілий ОСОБА_11 чотири рази був притягнений до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, востаннє незадовго до ДТП, а саме 10.05.2022 року, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху (ч.1 ст. 122 КУпАП) (т.2 а.с. 65).

Також місцевим судом взято до уваги і те, що обвинувачений вибачився перед потерпілою, бажав частково відшкодувати потерпілій завдану шкоду, його ставлення до своїх протиправних дій, думку потерпілої.

На переконання колегії суддів, зазначені вище обставини справи та дані про особу ОСОБА_6 , у своїй сукупності, давали суду достатні підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою та застосування протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування ст.75 КК України є належним чином вмотивованим.

Посилання прокурора на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки не можуть бути безумовними підставами для скасування вироку районного суду.

Доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_6 свідомо порушив ПДР, чим поставив у небезпеку не тільки своє життя та здоров`я, але й інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого сталась ДТП, колегія суддів вважає слушними, однак враховує те, що в діях потерпілого ОСОБА_11 також вбачається невідповідність вимог пункту 14.2(6) ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної пригоди. Вказане підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи від 09.09.2022 року (т.2 а.с. 33-37).

Що стосується позиції потерпілої, яка просила призначити ОСОБА_6 реальне покарання, то така була врахована судом першої інстанції, однак не є вирішальною і не може бути підставою для скасування по суті правильного судового рішення (Постанова ВС від 2 жовтня 2018 у справі № 752/8309/16-к).

На переконання колегії суддів, доводи викладені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через м`якість є неприйнятними, оскільки призначене покарання відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав, які б тягли за собою скасування або зміну вироку суду, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що вирок районного суду є законним і обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2023 р. щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3