Провадження № 1-кс/537/586/2023
Справа № 537/3415/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у відмові в перекваліфікації кримінального правопорушення та не проведенні невідкладних слідчих дій,

установив:

До суду звернувся ОСОБА_2 зі скаргою відповідно до якої, просить зобов`язати дізнавача та процесуального прокурора належним чином розглянути заявлене клопотання щодо перекваліфікації кримінального правопорушення на ст. 206 КК України та вчинити у кримінальному провадженні наступні процесуальні дії, які він зобов`язаний був виконати в розумний строк: допитати в якості свідків робітників КП «ШРБУ», які здійснювали ремонтні роботи в цей час і були свідками насильства; встановити та допитати посадових осіб Кременчуцької міської ради, які були на місці правопорушення та погрожували йому насиллям та перешкоджанням господарській діяльності; дослідити належним чином наданий скаржником відеозапис моменту скоєння відносно нього кримінального правопорушення та дати йому належну процесуальну оцінку; вирішити питання, на підставі зібраних доказів, щодо повідомлення про підозру посадовій особі, яка з застосуванням насильства перешкоджала господарській діяльності ОСОБА_2 ..

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000248 від 18.07.2023 року за ч. 1 ст. 129 КК України. ОСОБА_2 було допитано в якості потерпілого та надано копію витягу з ЄРДР, в якому зазначена «занижена» кваліфікація кримінального правопорушення виходячи з наступного: Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 22.09.2009 року «Про надання вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним і юридичним особам в місті Кременчуці» затверджено ФОП ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування пункту автомобільної діагностики по АДРЕСА_1 та передано ФОП ОСОБА_3 в оренду терміном на 15 років земельну ділянку площею 1554 кв.м., для експлуатації та обслуговування пункту автомобільної діагностики по АДРЕСА_1 . Орендодавець всіма можливими засобами перешкоджає користуватися наданою в оренду ділянкою за цільовим призначенням, а саме демонтовано в`їзд на територію СТО зі сторони вулиці Кучми, встановлено бордюр та тротуар, що перешкоджає вести господарську діяльність. З заявою про даний факт скаржник звернувся до ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, але 26.06.2023 отримав відповідь, що в даному випадку немає ознак кримінального правопорушення. Фактично не опитавши жодну особу, не зробивши нічого, працівники поліції дали оцінку наявності або відсутності складу кримінального правопорушення, без внесення відомостей до ЄРДР та без проведення досудового розслідування. За ухвалою суду по скарзі на бездіяльність, дізнавачем було внесено відомості в ЄРДР за ч. 1 ст. 129 КК України, але фактичні обставини вказують на перешкоджання ведення господарською діяльністю з погрозою та застосування насильства. Є всі підстави перекваліфікації діяння на ст. 206 КК України та доручення проведення досудового розслідування слідчому. Але 18.07.2023 було винесено постанову про закриття кримінального провадження. За скаргою ОСОБА_2 процесуальним прокурором було скасовано постанову про закриття кримінального провадження та надано вказівки дізнавачу. Але дізнавач жодних процесуальних дій не здійснює, а отримавши клопотання про долучення речових доказів та перекваліфікацію, відмовив в перекваліфікації. Аналогічна відповідь отримана і з прокуратури. У зв`язку з чим ОСОБА_2 вимушений звернутися до суду з скаргою на бездіяльність та дії дізнавача, прокурора під час досудового розслідування та недотримання розумних строків.

Слідчий суддя дослідивши скаргу та матеріали подані в її обґрунтування, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Гарантоване ст. 55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Чинним КПК України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування (ст. 303-308 КПК України).

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження, цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, згідно ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

З матеріалів скарги вбачається, що скаржник 16.08.2023 звернувся з клопотанням про перекваліфікацію кримінального правопорушення та доручення слідчому до начальника СВ ВП №й Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області відповідно до якого просив перекваліфікувати діяння з ч. 1 ст. 129 на ст. 206 КК України та доручити проведення досудового розслідування слідчому; надати вказівки слідчому, направленні на встановлення істини по справі, документування злочинної діяльності осіб та притягнення до кримінальної відповідальності; долучити до матеріалів справи докази, що містяться в відео-файлі.

За результатами розгляду даного клопотання 18.08.2023 дізнавачем СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області винесено постанову, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_2 (вх. № К-323 від 16.08.2023) по кримінальному провадженню № 0000248 від 18.07.2023 про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 129 на ст. 206 КК України відмовлено. До матеріалів кримінального провадження долучено флеш-носій.

З вимог скарги вбачається, що ОСОБА_2 просить зобов`язати дізнавача та процесуального прокурора належним чином розглянути заявлене клопотання щодо перекваліфікації кримінального правопорушення на ст. 206 КК України. При цьому скаржник додає до матеріалів скарги постанову про часткове задоволення вказаного клопотання.

Також, змісту скарги вбачається, що скаржник просить зобов`язати дізнавача провести певні процесуальні дії, при цьому до скарги не додано доказів, які б підтверджували те, що скаржник звертався до дізнавача з клопотаннями про проведення слідчих дій та дізнавачем приймалися рішення про відмову в задоволенні його клопотань про проведення слідчих дій, оскільки в порядку ст. 303 КПК Україні на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Враховуючи вищезазначені вимоги скаржника, аналізуючи вищевказані норми КПК України слідчий суддя зазначає, що скаржник просить вчинити дії, які перебувають за межами повноважень, наданих процесуальним законом слідчому судді, ним не зазначається жодний із визначених у ч. 1 ст. 303 КПК України видів бездіяльності дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року, «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року, «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у відмові в перекваліфікації кримінального правопорушення та не проведенні невідкладних слідчих дій на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.

Керуючись ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у відмові в перекваліфікації кримінального правопорушення та не проведенні невідкладних слідчих дій.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1