Провадження № 1-кп/161/1256/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 10 серпня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000562 від 27.05.2023 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 23 квітня 2023 року в обідню пору доби, перебуваючи на прилеглій ділянці до будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_4 завідомо неправдивої інформації щодо зобов`язання доставити зарядну станцію у Донецьку область, де проходить службу в Збройних Силах України чоловік потерпілої ОСОБА_6 , заздалегідь не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, заволодів майном потерпілої зарядною станцією марки «EcoFlow» (C/№ НОМЕР_1 ), ринкова вартість якої становить 28499 гривень (двадцять вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень), чим завдав потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 інкримінується заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.190 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно шляхом обману заволодів зарядною станцією, яку зобов`язувався купити для потерпілої ОСОБА_4 .У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Цивільний позов визнав.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. На даний час їй завдані збитки не відшкодовані. При призначенні покарання обвинуваченому , просила його суворо не карати. Просила подану нею позовну заяву задовольнити повністю.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, потерпіла не настоює на суворій мірі покарання, разом з тим матеріальні збитки не відшкодовано.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_5 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі ближче до мінімальної межі.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, а саме повне визнання винуватості, щире каяття у вчиненому, те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на їх обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Крім того, потерпіла ОСОБА_4 подала до суду цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28499 грн. та моральної шкоди, яку оцінює у 100000 гривень.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову.

У відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

Відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги, вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4 , суд враховує матеріальний стан відповідача, вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, та оцінює їх в розмірі , що відповідає сумі матеріальних збитків 28499 грн. ,які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 , а тому цивільний позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Водночас, інша позовна вимога потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 28 499 грн. з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає до повного задоволення і стягненню з нього на користь потерпілої, оскільки матеріальна шкода судом стягується з врахування розміру пред`явленого обвинувачення та документального підтвердження понесених витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь потерпілої ОСОБА_4 28 499 (двадцять вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень матеріальних збитків та моральних збитків в сумі 28 499 (двадцять вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень.

В решті вимог позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1