Справа № 297/847/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/272/21, за апеляційними скаргами прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.04.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, із неповною середньою освітою, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 22.02.2019.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в закону силу залишено тримання під вартою.

Речові докази: змив речовини бурого кольору схожої на кров, яку поміщено до паперового конверту, синтетичну наволочку з під покривала, яку поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ № 4357600, кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту, балонову куртку з капюшоном, сірого кольору, з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, яку поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ № 4357612, сині джинсові штани, з плямами бурого кольору які зовні схожі на кров, які поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ № 4357611, та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ухвалено знищити; балонову куртку темно-синього кольору, чорний светр, чорно-сірий светр, синій джемпер на блискавці, які поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ № 4526296, синю футболку зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до спеціального пакету НПУ СП № 3497808, штани бавовняні сірого кольору з чорним ременем, підштаники чорного кольору, труси світлого кольору, які поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ № 4526183, ботінки чорні, пару сірих шкарпеток, які поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ № 4357607, що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області - знищено; зрізи нігтів з пальців рук трупа ОСОБА_10 , зрізи нігтів з пальців рук затриманого ОСОБА_6 , змиви з рук затриманого ОСОБА_6 ,

-2-

упаковані в паперові конверти, «DVD-R» диск ємністю 4,7 гб на якому містяться відеозаписи протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 25.02.2019 та слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_6 від 25.02.2019 - залишено в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

22.02.2019 близько 19 год 25 хв ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом медичного освідчення № 19 від 22.02.2019, знаходячись за місцем свого проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де на той час перебували його батько ОСОБА_10 , рідний брат ОСОБА_11 та матір ОСОБА_12 , під час сварки з батьком ОСОБА_10 в одній із житлових кімнат вищевказаної квартири, в присутності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , схопивши кухонний ніж, діючи умисно, з метою позбавлення життя, завдав ОСОБА_10 цим кухонним ножем два удари в ділянку грудної клітини та голови, в результаті чого заподіяв останньому проникаючу колото-різану рану передньої поверхні грудної клітки зліва на рівні підключичної ямки, колото-різану рану нисхідного відділу дуги аорти та різану рану лівої щоки, внаслідок яких ОСОБА_10 помер на місці події.

Згідно висновку експерта № 20 від 23.02.2019 виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням аорти, виникли від дії плоского одностороннього гострого колючо-ріжучого предмету, яким міг бути клинок, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

Смерть громадянина ОСОБА_10 настала в результаті сліпого проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням нисхідного відділу дуги аорти, яке ускладнилося масивною внутрішньою крововтратою та лівобічним гемотораксом, підтверджується наявністю проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва на рівні підключичної ямки, колото-різаної рани лівої зовнішньої поверхні нисхідного відділу аорти, крововиливу в ліву плевральну порожнину об`ємом 2800 мл рідкої крові зі звертками, а також малокрів`я внутрішніх органів, одиничних полощатих крововиливів під внутрішньою стінкою серця, одиничних дрібнокрапкових крововиливів під легеневою плеврою, набряку мозку та легень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 та доведеність його вини, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, просить вирок суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років. Вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, не дотримався вимог ст. 50, 65 КК України та п.п.1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки таке покарання явно не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що об`єктом вчиненого ОСОБА_6 злочину є найвища соціальна цінність - життя людини. ОСОБА_6 завдавши два удари кухонним ножем в ділянку грудної клітини та шиї, позбавив життя свого батька, який перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння не міг чинити опір та помер на місці події, при цьому після нанесення ножових поранень ніякої допомоги потерпілому обвинувачений не надавав. Вказані обставини, вказують на підвищену суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_6 діяння. Крім того,

-3-

часткове визнання ОСОБА_6 своє вини у вчиненому, зокрема у ненавмисному вбивстві, свідчить про відсутність каяття та бажання уникнути кримінальної відповідальності, а тому призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання нівелює його відповідальність за вчинення особливо тяжкого злочину та являється несправедливим через його м`якість. ОСОБА_6 злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Перебування ОСОБА_6 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога поліклініки є обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України істотно обтяжує покарання винного, який за висновком судово-психіатричної експертизи на момент інкримінованого йому злочину психічним захворюванням не страждав і не страждає по теперішній час, міг усвідомлювати свої дії, керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисник- адвокат ОСОБА_7 просить вироку суду від 23.04.2021 відносно ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 на ст. 116 КК України та призначити покарання відповідно до санкції вказаної статті. В обгрунтування апеляційних вимог зазначає про неповноту судового розгляду кримінального провадження, оскільки судом було необгрунтовано відмовлено у клопотанні сторони захисту про призначення психологічної експертизи ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що останній знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 2018 року та з 2012 року перебуває на обліку у лікаря психіатра. Наявний у справі висновок психіатричної експертизи, на який послався суд першої інстанції, відмовляючи у клопотанні, досліджував інші питання. Суд першої інстанції спотворив показання допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_11 , які насправді показали, що неприязні стосунки між батьком ОСОБА_10 та сином ОСОБА_6 склалися з вини батька, який протягом тривалого часу знущався над сином, постійно його ображав та виганяв з дому. Судом не взято до уваги виявлену у крові трупа ОСОБА_10 концентрацію алкоголю - 2.62 проміле, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння. Крім того, суд першої інстанції належно не врахував характеризуючи дані особи обвинуваченого, який щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягається вперше, по місцю проживання характеризується позитивно.

Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та висловила заперечення щодо апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, заслухавши сторін в судових дебатах та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За припискам ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

-4-

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно, об`єктивно дослідив, правильно оцінив та призначив справедливий вид та міру покарання.

Вина ОСОБА_6 в умисному вбивстві підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження та дослідженні судом та обґрунтовано враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, а саме: в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 і настанні наслідків своїх дій та відмовився від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується показаннями потерпілої та свідків.

З показань потерпілої ОСОБА_12 вбачається, що вона проживала разом із своїми синами ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та покійним чоловіком ОСОБА_15 , в квартирі за АДРЕСА_2 . Потерпілий зловживав спиртними напоями і останні 4-5 років між ним та обвинуваченим були погані відносини. Потерпілий погрожував обвинуваченому, що вижене його з дому, оскільки той ніде не працює, і говорив щоб обвинувачений одружився. 22.02.2019 близько 18 год 30 хв, була вдома із старшим сином ОСОБА_16 , коли прийшов додому обвинувачений і сказав, що йде з дому, бо зараз повернеться з роботи потерпілий. Через деякий час один із синів повернувся додому з потерпілим, і вони були в стані алкогольного сп`яніння. Вони стали сваритися в коридорі. Потерпілий звинувачував сина в небажанні працювати та зловживанні спиртними напоями. При цьому старший син був у кімнаті і не виходив, говорив, що в нього болить зуб, а вона, була на кухні. Крім них в квартирі більше нікого не було. Потерпілий звинуватив обвинуваченого, що той вже п`яний і суперечка між ними тривала десь півгодини. Потім потерпілий штовхнув обвинуваченого, а той затягнув його у вітальну кімнату, де вони присіли на диван та продовжували сварку. Потерпілий робив настанови обвинуваченому і вони почали боротися між собою. Вона зайшла до кімнати і побачила, як вони штовхалися, перевертали один одного. Це тривало близько 15 хв. Вона просила обвинуваченого та потерпілого припинити бійку. Обвинувачений забіг на кухню попити чай і повернувся

-5-

знову до потерпілого в кімнату. Коли вона зайшла до кімнати наступного разу потерпілий впав, йому було погано. Обвинувачений сказав, щоб вона відступилася, що це вже все. Ножа в руках обвинуваченого вона не бачила. Потім вона побігла до сусідки щоб викликати швидку медичну допомогу, а коли повернулася, обвинувачений знаходився на сходах до будинку. Разом вони зайшли до кімнати, де був потерпілий, який хитаючись вставав і падав. Коли приїхала швидка медична допомога, лікарі підняли потерпілого і сказали, що він помер. Потім обвинувачений викликав працівників поліції і сказав, що більше не буде терпіти потерпілому. Згодом обвинувачений їй повідомив, що взяв ніж з кухні і випадково поранив потерпілого.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що вона проживає в квартирі за АДРЕСА_3 , і є сусідкою обвинуваченого і його сім`ї. Ввечері 22.02.2019 знаходилась вдома, чула якийсь стук з квартири обвинуваченого, але криків не було. Батько обвинуваченого коли вживав спиртне влаштовував сварки і його рідні викликали працівників поліції. Коли приїхала швидка медична допомога вона на двір не виходила і швидкої не бачила. Потім приїхали працівники поліції які все описували. Згодом сусідка ОСОБА_18 їй розповіла, що обвинувачений вбив потерпілого.

Свідок ОСОБА_19 показала, що вона третя сусідка обвинуваченого і перебуває з сусідами у добрих відносинах. Ввечері 22.02.2019 знаходилась вдома, їй зателефонувала сусідка ОСОБА_17 та поцікавилась чи відомо їй, що відбувається у сусідів ОСОБА_20 , оскільки вони дуже шуміли. Коли вона вийшла на подвір`я будинку працівники поліції вже виставили стрічку.

Крім показань потерпілої та свідків вина обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується також сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні письмових доказів.

З протоколу огляду місця події від 22.02.2019 вбачається, що в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на розкладному дивані виявлено труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході безпосереднього огляду якого встановлено, що труп в лежачому положенні обличчям до верху, в ділянці голови ушкоджень не виявлено, губи зі слідами буро-червоної крові, пошкодження на передній поверхні грудної клітки зліва на рівні підключичної ямки знаходиться рана лінійної форми в косовертикальному напрямку з рівними краями із закругленими кінцями, аналогічного характеру рана знаходиться в ділянці нижнього кута нижньої щелепи зліва.

Згідно висновку експерта № 20 від 23.02.2019, смерть ОСОБА_10 настала в результаті сліпого проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням нисхідного відділу дуги аорти, яке ускладнилося масивною внутрішньою крововтратою та лівобічним гемотораксом, підтверджується наявністю проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва на рівні підключичної ямки, колото-різаної рани зовнішньої поверхні нисхідного відділу аорти, крововиливу в ліву плевральну порожнину об`ємом 2800 мл рідкої крові зі звертками, а також малокрів`я внутрішніх органів, одиничних полосчатих крововиливів під внутрішньою стінкою серця, одиничних дрібнокрапкових крововиливів під легеневою плеврою, набряку мозку та легень.

З висновку експерта № 167 від 29.03.2019 вбачається, що у слідах на футболці-поло (об. № 1-4), вилученій у приміщенні моргу і яка належить ОСОБА_10 , знайдена кров людини. Виявлений антиген А міг походити від людини із групою крові А з ізогемаглютиніном анти - В, в тому числі від самого потерпілого ОСОБА_10 . Разом з тим, не виключена можливість і домішку крові у цих слідах підозрюваного ОСОБА_6 при наявності у нього ознак зовнішньої кровотечі.

-6-

Висновком експерта № 25 від 22.03.2019 стверджується, що при цитологічному дослідженні плям червоно-бурого кольору на клинку та руків`ї ножа (об. № 1, 2) виявлена кров людини та епітеліальні клітини людини особи чоловічої генетичної статі. Знайдена кров та епітеліальні клітини на кухонному ножі можуть походити в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_6 при наявності в останнього зовнішньої кровотечі.

З висновку експерта № 26 від 22.03.2019 слідує, що знайдена кров та епітеліальні клітини в піднігтьовому вмісті пальців рук потерпілого ОСОБА_10 можуть походити за рахунок особи (осіб) чоловічої генетичної статі в крові якої (яких) міститься антиген А, в тому числі і від самого потерпілого ОСОБА_10 . Виявлений антиген А властивий і підозрюваному ОСОБА_6 , тому не виключена можливість домішку його крові та епітеліальних клітин в піднігтьовому вмісті пальців рук потерпілого ОСОБА_10 .

За висновком експерта № 162 від 27.03.2019, кров у (об. № 1-5) на куртці та (об. № 6-9) на штанах могла походити в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 і підозрюваного ОСОБА_6 , як від кожного окремо так і шляхом їх змішування, при умові наявності у останнього тілесних ушкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечею.

Згідно висновку експерта № 159 від 25.03.2019, у змиві (об. № 1) та у слідах на підодіяльнику (об. № 2,3) вилучених з місця події, знайдена кров людини, властива потерпілому ОСОБА_10 та підозрюваному ОСОБА_6 , тому дана кров у (об. № 1-3) могла походити від любого з них при наявності у них ознак зовнішньої кровотечі.

Висновком експерта № 160 від 25.03.2019 стверджується, що у змивах з лівої (об. № 1) та правої (об. № 2) кистей рук підозрюваного ОСОБА_6 знайдена кров людини. Виявлений у (об. № 1, 2) антиген А міг походити від людини з групої крові А з ізогемаглютиніном анти -В, в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 або підозрюваного ОСОБА_6 при наявності у нього ознак зовнішньої кровотечі.

Згідно даних протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння № 19 від 22.02.2019 та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції від 22.02.2019, ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, з вмістом 1 проміле алкоголю.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2019, проведеного в смт Батьово по вул. Вашут, 122 з підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 , у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей вчинення вбивства, стверджується, що на пропозицію слідчого підозрюваний погодився показати всі обставини злочину і показав, що 22.02.2019 разом з братом знаходився в місцевому кафе, та коли повернувся додому роззувся в коридорі та попрямував у свою кімнату, де його помітив батько і почав з ним сварку та схопив його за руки, при цьому весь час батько сидів на ліжку. В цей час мати також заспокоювала підозрюваного. За словами ОСОБА_6 , потерпілий ламав його руки, а він вирвався та побіг на кухню, де з полиці взяв ножа, повернувся з ножем до потерпілого та приклав ножа в область серця та легенько засунув ножа в потерпілого. На запитання слідчого чи погрожував/викрикував якісь слова в бік потерпілого, коли взяв до рук ножа, підозрюваний відповів, що в коридорі кричав, що заріже та вб`є потерпілого. Також за словами підозрюваного мати хотіла запобігти цьому, а брат знаходився у іншій кімнаті. Підозрюваний сказав, що після того як порізав потерпілого та викинув ножа на кухні, сам пішов на вулицю курити. Після чого приїхала швидка, яка констатувала, що потерпілий помер.

-7-

Згідно з оглянутим в судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , останній чітко відтворює послідовність своїх дій під час скоєння ним злочину 22.02.2019, зокрема обвинувачений показав, як з вітальної кімнати квартири він пішов на кухню, взяв кухонний ніж, повернувся до вітальні і наніс удар ножем потерпілому.

З листа головного лікаря Берегівської ЦРЛ № 130/01-16 від 12.03.2019 вбачається, що ОСОБА_6 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога поліклініки з 2018 року.

Відповідно до листа головного лікаря Обласної психіатричної лікарні м. Берегово № 257/2019 від 25.03.2019, ОСОБА_6 з 2012 року перебуває на обліку у лікаря - психіатра ОПЛ м. Берегово.

З висновку судово-психіатричного експерта № 32 від 11.04.2019 слідує, що ОСОБА_6 психічним захворюванням не страждає і не страждав ним в момент скоєння злочину, а саме 22.02.2019. Перенесені в минулому (в 2012, 2015 та 2018 роках) психотичні розлади мали гострий короткочасний перебіг, ймовірно були викликані вживанням психоактивних речовин та закінчилися одужанням. ОСОБА_6 на момент інкримінованого йому діяння 22.02.2019 та в теперішній час міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч. Оцінивши їх відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_6 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а тому доводи сторони захисту, викладені у поданій апеляційній скарзі щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими і такі відхиляє.

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі із дотриманням вимог кримінального процесуального закону та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_6 умислу на вчинення вбивства, оскільки вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив у стані сильного душевного хвилювання, а його дії невірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України та підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального і кримінального процесуального законів з огляду на таке.

-8-

Умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 на ґрунті виниклого конфлікту з потерпілим, наніс удари кухонним ножем саме в область грудної клітки ОСОБА_10 та шиї, тобто в місце розташування життєво важливих органів.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Питання про умисел вирішується, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Про намір на позбавлення життя свідчить умисне спричинення ушкоджень в життєво важливі органи потерпілого, в результаті чого настає його смерть.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

Умисне вбивство, передбачене ст. 116 КК України, належить до привілейованих складів умисних вбивств. Пом`якшення кримінальної відповідальності за цей вид умисного вбивства викликане такими обставинами: 1) суспільно небезпечне діяння особи спровоковане протизаконним насильством, систематичним знущанням або тяжкою образою з боку потерпілого; 2) суб`єктивна сторона складу даного злочину характеризується особливим емоційним станом суб`єкта - його сильним душевним хвилюванням, а умисел на позбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно.

Сильним душевним хвилюванням (фізіологічним афектом) є раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко і бурхливо, та певною мірою здатність особи усвідомлювати свої дії і керувати ними.

В ході судового розгляду кримінального провадження не знайшло свого підтвердження фізичне чи психічне насильство з боку потерпілого ОСОБА_10 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 (систематичне знущання, тяжка образа, заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, приниження гідності) чи погрози застосування такого.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 02.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», потрібно мати на увазі, що суб`єктивна сторона вбивства, відповідальність за яке передбачена статтею 116 КК, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеною статтею є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.

-9-

Разом з тим, з висновку судово-психіатричної експертизи № 32 від 11.04.2019 вбачається, що ОСОБА_6 психічним захворюванням не страждає і не страждав ним в момент скоєння злочину, а саме 22.02.2019. Перенесені в минулому (в 2012, 2015 та 2018 роках) психотичні розлади мали гострий короткочасний перебіг, ймовірно були викликані вживанням психоактивних речовин та закінчилися одужанням. ОСОБА_6 на момент інкримінованого йому діяння 22.02.2019 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Те, що потерпілий ОСОБА_10 говорив обвинуваченому, що вижене його з дому, звинувачував його у вживанні алкогольних напоїв, не може бути визнано таким, що могло викликати сильне душевне хвилювання в обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім того, колегією суддів враховується і те, що згідно висновку експерта № 20 від 23.02.2019, при судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий алкоголь в концентрації 2,62 проміле. Вказана концентрація етилового алкоголю в крові трупа при житті могла приблизно відповідати сильній степені алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_10 не був таким, який зміг би за своїм фізичним станом завдати обвинуваченому ОСОБА_6 яких-небудь тілесних ушкоджень, що могло б викликати в останнього сильне душевне хвилювання.

Той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 , підтверджується показаннями потерпілої, свідків та даними, що містяться у протоколах огляду місця події, предметів, слідчого експерименту, висновках експертів.

З пояснень потерпілої будь-яких фактичних даних про те, що ОСОБА_6 перебував в стані сильного душевного хвилювання, не встановлено.

Крім того, під час слідчого експерименту ОСОБА_6 чітко вказав, що сварився з потерпілим, а після вийшов з кімнати, пішов до кухні, взяв із шухляди ніж, попрямував знову до кімнати, в якій перебував потерпілий, із словами «Я зараз вас вб`ю», підійшов до потерпілого, прижав до грудей ніж і натиснув, від чого ніж проникнув у тіло потерпілого ОСОБА_10 . Після чого він повернувся до кухні, сховав ніж і вийшов з квартири щоб покурити. Отже, ОСОБА_6 діяв злагоджено, в його діях відсутні ознаки сильного душевного хвилювання.

Крім того, потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні ствердила, що обвинувачений після скоєння злочину сказав їй, що «Більше не буду терпіти батьку», «Уже все скінчилося», «Ножем поранив батька».

Щодо спрямованості умислу ОСОБА_6 саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що умисне вбивство (ст. 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події.

Таким чином обставини кримінального провадження, зокрема: спосіб, знаряддя злочину (ніж); кількість, характер і локалізацію поранень та тілесних ушкоджень (два удари ножем в шию та грудну клітину); поведінку винного до, під час і після кримінального правопорушення, який під час сварки з потерпілим, взяв ніж та наніс йому удари в життєво важливі органи, після чого сховав ніж, вийшов з квартири, залишивши потерпілого ОСОБА_10 помирати, не викликавши допомогу, свідчить про спрямованість умислу ОСОБА_6 саме на умисне вбивство потерпілого.

-10-

Суд апеляційної інстанції вважає, що у ОСОБА_6 був умисел, направлений саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 , і твердження захисника про наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, з огляду на вищенаведене, є неспроможним.

Апеляційний суд враховує твердження сторони захисту про те, що потерпілий провокував конфлікти, викликані його невдоволенням щодо способу життя обвинуваченого, однак, в даному випадку наведені обставини не впливають на кваліфікацію кримінального правопорушення та не свідчить про відсутність умислу в ОСОБА_6 на вбивство, або ж його дії в стані сильного душевного хвилювання, оскільки, з встановлених судом обставин кримінального провадження вбачається, що він взяв з кухонного приміщення ножа та наніс ним удари в шию та грудну клітину потерпілого під час сварки, що виникла саме 22.02.2019, у зв`язку з перебуванням потерпілого ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння та повчаннями обвинуваченого з приводу способу його життя. Тобто, бажання нанести поранення потерпілому в обвинуваченого виникли в момент сварки саме 22.02.2019, і не є накопиченою реакцією на поведінку потерпілого ОСОБА_10 . Більш того, як зазначалося вище, обвинувачений не звав на допомогу, не намагалася втекти від потерпілого, а будучи психічно здоровою особою, прийшов до висновку про можливість вирішити конфліктну ситуацію злочинним шляхом, застосовуючи ножа.

Наведене свідчить про відсутність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 1 ст.115 КК України на інші, більш м`які статті кримінального закону, в тому числі на ст. 116 КК України.

Доводи сторони захисту про безпідставне відхилення клопотання про призначення ОСОБА_6 судової психологічної експертизи, були предметом дослідження суду першої інстанції й підстав для їх задоволення не встановлено, з чим погоджується й колегія суддів.

Так, для з`ясування, чи вчинено діяння в стані сильного душевного хвилювання та вирішенні питання про кваліфікацію складу кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, призначається психолого-психіатрична експертиза.

При цьому про необхідність спеціальних висновків психолого-психіатричної експертизи щодо встановлення наявності або відсутності в ОСОБА_6 стану фізіологічного афекту під час вчинення кримінального правопорушення, захисником в клопотанні не ставилось.

Більше того, в матеріалах кримінального провадження міститься висновок судово-психіатричної експертизи № 32 від 11.04.2019, який обґрунтовано враховано судом першої інстанції, яким встановлено, що на час вчинення злочину ОСОБА_6 , останній міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене не кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог

-11-

кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, в тому числі і матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання зазначених вимог закону дотримався у повному обсязі, і підстав для скасування чи зміні вироку в цій частині як за доводами апеляційної скарги прокурора, так і за доводами апеляційної скарги захисту, колегія суддів не вбачає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення проти життя людини, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також в повній мірі враховано як відсутність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставини, так наявність обставини, що обтяжує покарання винного, а саме: вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Судом також враховано особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується по місцю проживання, перебуває на обліку у лікаря - психіатра ОПЛ м. Берегово та знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України. При його визначенні, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, які від нього настали у вигляді смерті людини, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і призначив покарання в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, яке за своїм видом та розміром, слід вважати справедливим.

Відтак, доводи прокурора про те, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки та особу винного, внаслідок чого призначив ОСОБА_6 покарання, яке являється несправедливим через його м`якість, з огляду на вищенаведене, є безпідставними, оскільки судом при призначенні покарання ОСОБА_6 вимог кримінального закону не порушено.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш суворого покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу винного, повно і достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання.

Тому, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворого покарання.

Крім того, не грунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи сторони захисту про неврахування судом при призначенні ОСОБА_6 покарання щирого каяття, активного сприяння у розкритті злочину, позитивної характеристики обвинуваченого.

-12-

Колегія суддів вважає, що на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засідання, судом першої інстанції з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини, які могли мати істотне значення для правильного вирішення справи, в тому числі щодо призначеного покарання.

Разом з тим, наведені у вироку інші дані, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_6 судом враховані при призначенні покарання та не дають підстав для його пом`якшення.

Будь-яких істотних порушень норм права у кримінальному провадженні при його перегляді судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому відсутні підстави для безумовного скасування або зміни вироку.

З наведених підстав, апеляційні скарги прокурора та захисника-адвоката в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.04.2021 щодо ОСОБА_23 ,-без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою,- в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді