У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/1134/23

№ 1-кс/183/1740/23

01 травня 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання підозрюваної ОСОБА_3 про заміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 12.11.2022 року за № 0003353 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_3 -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчому судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання підозрюваної ОСОБА_3 про заміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 12.11.2022 року за № 0003353 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України.

Ухвалою від 30.03.2023 року слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання начальника відділення № 2 СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 1111 КК України у кримінальному провадженні № 0003353 від 12.11.2022 року було задоволено; підозрювану ОСОБА_3 було взято під варту строком на 60 діб.

В обґрунтування вказаної ухвали слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 було вказано на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У якості підтвердження ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказано на тяжкість злочину, у якому підозрюється особа, а також лист начальника Куп`янського РВ УСБУ в Харківській області від 29.03.2023 року за № 70/23-200 за підписом ОСОБА_8 ; на підтвердження ризику за п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України зазначено факт займання у минулому посади, пов`язаної з організаційно-розпорядчими функціям в окупаційній владі через що наявна можливість знищення доказів; ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України визначений як можливість впливу на свідків з огляду на місце проживання особи; у якості підтвердження ризику, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказано на можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім цього, як було вказано вище, начальником відділення № 2 СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 за погодженням з процесуальним керівником - начальником Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , було складено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів щодо підозрюваної ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 1111 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 КПК України слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 216 КПК України слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень передбачених, зокрема, статтею 1111 КК України.

З доданих до матеріалів клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 1111 КК України у кримінальному провадженні № 0003353 від 12.11.2022 року вбачається, що попередня кваліфікація, начебто, діяння ОСОБА_3 , визначена начальником органу державної безпеки у відповідному листі-повідомленні як ч. 5 ст. 1111 КК України.

Тобто, правоохоронні органи розпочали досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003353 від 12.11.2022 року на підставі інформації начальника органу державної безпеки, підслідність якого згідно з ч. 2 ст. 216 КПК України належить до вказаного органу. Вказане свідчить, що стороною обвинувачення було свідомо порушено вимоги ст. 216 КПК України, а складення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_3 , здійснено не уповноваженою особою.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Постановою об`єднаної палати Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 640/5023/19, провадження № 51-2917 кмо 20 було визначено правильний порядок доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, за яким складено наступний висновок, а саме:

«…Виконуючи приписи ст. 442 КПК, об`єднана палата робить висновок про те, як саме повинна застосовуватись норма права, яка встановлює належну процедуру реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК, та наслідків недотримання такої процедури в конкретному кримінальному провадженні, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, що передала справу на розгляд об`єднаної палати.

Змістом ч. 5 ст. 36, статей 86, 87, 110, 214, 216 КПК України визначається належна правова процедура реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК, яка містить такі елементи: а) належний суб`єкт (Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники); б) оцінка досудового розслідування як неефективного; в) відображення такої оцінки у відповідному процесуальному рішенні - постанові; г) вмотивованість такої постанови.

Обов`язковою передумовою реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК, є оцінка досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 КПК, як неефективного та відображення такої оцінки у постанові з наведенням відповідного мотивування.

Наявність відповідних відомостей, які стосуються конкретного кримінального провадження, щодо його неефективності відповідним прокурором може бути встановлено на будь-якому етапі досудового розслідування, в тому числі і на його початку, та бути підставами для прийняття рішення в порядку і відповідно до вимог ч. 5 ст. 36 КПК.

У кожному конкретному випадку наявність таких підстав має бути обґрунтована у відповідному процесуальному рішенні - постанові Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури, їх перших заступників та заступників про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, яка має відповідати вимогам ст. 110 КПК, у тому числі бути вмотивованою, надавати обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення.

Постанова про доручення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, її обґрунтування та вмотивування має бути предметом дослідження суду в кожному кримінальному провадженні, яка здійснюється з урахуванням його конкретних обставин. Результати такого дослідження утворюють підстави для подальшої оцінки отриманих у результаті проведеного досудового розслідування доказів з точки зору допустимості.

У разі доручення Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування без встановлення неефективності досудового розслідування органом досудового розслідування, визначеним ст. 216 КПК, зазначені уповноважені особи діятимуть поза межами своїх повноважень. У такому випадку матиме місце недотримання належної правової процедури застосування ч. 5 ст. 36 КПК та порушення вимог статей 214, 216 КПК.

Наслідком недотримання належної правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування недопустимими на підставі ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.…».

Таким чином, клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003353 від 12.11.2022 року щодо підозрюваної за ч. 5 ст. 1111 КК України ОСОБА_3 , мало бути складено слідчим органу безпеки, а не начальником відділення № 2 СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 , що порушує вимоги законності в частині визначення належного органу досудового розслідування та ставить під сумнів легітимність та процесуальну допустимість усіх дій та рішень органу досудового розслідування - Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 4 ст. 201 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як було вказано вище, в обґрунтування судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею було вказано на наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

У свою чергу, вказане клопотання про заміну запобіжного заходу, обраного ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 року (головуючий суддя ОСОБА_7 ) у справі № 183/1134/23, провадження № 1кп/183/1362/23 у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 1111 КК України у кримінальному провадженні № 0003353 від 12.11.2022 року строком на 60 діб, подається з підстав, які зумовлені незаконним затриманням особи та здійсненням досудового розслідування не уповноваженою особою.

Таким чином, ініційоване стороною захисту клопотання про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_3 , подається не з підстав відсутності обґрунтованої підозри та ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були предметом розгляду при обранні запобіжного заходу ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 року (головуючий суддя ОСОБА_7 ) у справі № 183/1134/23, провадження № 1кп/183/1362/23, а за нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею.

Крім цього, звертаю увагу суду, що ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 року (головуючий суддя ОСОБА_7 ) у справі № 183/1134/23, провадження № 1кп/183/1362/23 клопотання начальника відділення № 2 СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 1111 КК України у кримінальному провадженні № 0003353 від 12.11.2022 року було задоволено; підозрювану ОСОБА_3 було взято під варту строком на 60 діб.

При цьому, питання про орган попереднього ув`язнення в порядку виконання ухвали про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею вирішено не було.

Повертаючись до процедури розгляду клопотання начальника відділення № 2 СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 1111 КК України у кримінальному провадженні № 0003353 від 12.11.2022 року, за наслідком якого було постановлено ухвалу від 30.03.2023 року у справі № 183/1134/23, провадження № 1кп/183/1362/23, зазначаю наступне.

Обравши ухвалою від 30.03.2023 року у справі № 183/1134/23, провадження № 1кп/183/1362/23 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_3 , слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 не визначено пенітенціарного суб`єкта виконання вказаного рішення, у зв`язку з чим фактично унеможливлюється його законне виконання. Більш того, за таких обставин йдеться про викрадення людини стороною обвинувачення за пособництва судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 строком на 60 діб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві.

В ряді рішень ЄСПЛ: Падовані проти Італії від 26.02.1993 року, Фей проти Австрії від 28.02.1993 року, Пуллар проти Сполученого Королівства від 10.06.1996року - на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим - жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, тим більше, необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Шкрля проти Хорватії» (№ 32953/13) встановлено, що незалежно від того, якою мірою заявник використовував свої процесуальні права для підготовки свого захисту, ЄСПЛ вважав, що сам факт того, що справа заявника розглядалася суддею, який сам визнав наявність обставин, що виправдовують його відвід, підірвав видимість чесного судового розгляду.

При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими.

Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 2,5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі у будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або іншими словами "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" ( De Cubber v . Belgium).

Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

Таким чином, з огляду на виявлення підстав для відводу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003353 від 12.11.2022 року, дане питання невідкладно ініційовано до розгляду стороною захисту у відповідному суді.

Під час судового розгляду підозрювана ОСОБА_3 підтримала своє клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання своєї підзахисної.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи його необґрунтованим.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку адвоката, підозрюваної та прокурора, слідчий суддя дійшла до таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 року до підозрюваної ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. На теперішній час ухвала чинності не набрала, оскільки була оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. У зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що вона не може бути задоволена в даному судовому процесі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 201 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання підозрюваної ОСОБА_3 про заміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 12.11.2022 року за № 0003353 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1