Провадження № 1-в/161/230/23
П О С Т А Н О В А

про скасування арешту

м. Луцьк 28 червня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань питання, пов`язані з виконанням вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.02.2013,

В С Т А Н О В И В :

21 червня 2023 року до суду надійшло клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна (в тому числі нерухомого), накладеного постановою прокурора Волинської області начальником відділу прокуратури області ОСОБА_5 від 31.10.2009 при порушенні кримінальної справи №55-050-09, зареєстрованого 12.02.2010 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9515345.

Вироком суду від 07.02.2013, яким його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України з призначенням покарання та звільненням, на підставі ст.74, 49 КК України, від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності. Запобіжний захід скасовано, цивільний позов залишено без розгляду. Одночасно вироком не вирішено питання щодо скасування арешту майна, накладеного прокурором за правилами КПК України 1960 року, тому просить скасувати обтяження (зняти арешт) щодо майна (в тому числі нерухомого) накладеного прокурором.

Прокурор в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку представника власника майна, дослідивши подані документи та матеріали кримінальної справи №0308/1822/2012, суд приходить до наступних висновків.

Так, 07.02.2013 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн з позбавленням права обіймати адміністративні та організаційно-розпорядчі посади строком на 2 (два) роки. На підставі вимог ст.ст. 74 ч.5, 49 ч.1 п.2 КК України звільнено від призначеного за даним вироком покарання, в зв`язку із закінченням строків давності. За ст.ст.201 ч.1, 212 ч.3, 15 ч.2, 191 ч.5, 366 ч.2 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю складу злочину у його діях, на підставі ст.6 п.2 КПК України. Вказаним вироком запобіжний захід підписку про невиїзд скасовано; цивільний позов Луцької ОДПІ до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1491984 грн залишено без розгляду; вирішено долю речових доказів, які залишено за належністю законним володільцям, знявши заборону на відчуження.

В ході досудового розслідування у кримінальній справі №55-050-09 постановою прокурора Волинської області начальника відділу прокуратури області ОСОБА_5 від 31.10.2009, накладено арешт на нерухоме майно обвинуваченогоОСОБА_4 (зареєстровано 12.02.2010 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9515345).

За правилами КПК України в редакції 1960 року суд має повноваження скасувати арешт майна відповідно до ст.248 КПК України при закритті справи. Однак таке рішення судом прийнято не було.

Відповідно до п.9 розділу ХІ Перехідних положень цього Кодексу арешт майна, застосований під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності Кодексом (19 листопада 2012 року), продовжує свою дію до моменту його скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності Кодексом.

Відповідно до ст. 5 КПК України, процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року) постановляючи вирок, суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 409 ч. 1 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.41 Конституції України, а також, що судом при постановленні вироку не вирішено питання щодо арештованого майна, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту нерухомого майна обвинуваченогоОСОБА_4 та ПП «Едельвейс-Гранд», накладеного у кримінальній справі №55-050-09 постановою прокурора Волинської області начальника відділу прокуратури області ОСОБА_5 від 31.10.2009 (зареєстрованого 12.02.2010 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9515345).

Керуючись ст. 126, 324, 409-411 КПК України(в редакції 1960 року), п.9 розділу ХІ Перехідних положень КПК 2012, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скасувати арешт нерухомого майна обвинуваченогоОСОБА_4 та ПП «Едельвейс-Гранд», накладеного у кримінальній справі №55-050-09 постановою прокурора Волинської області начальника відділу прокуратури області ОСОБА_5 від 31.10.2009 (зареєстрованого 12.02.2010 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9515345).

На постанову може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1