Справа № 545/3234/23
Провадження № 1-кп/545/712/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Полтава, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючого, який являється особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в:

16.07.2023 близько 16:00 год., більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи в місцевому магазині «Міні ОСОБА_7 », що розташований за адресою: с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, вул.. Історична, 6, та належить ОСОБА_8 , діючи відкрито, незаконно заволодів з шухлядки столу магазину «Міні Маркет», яка використовувалась як каса, грошовими коштами в сумі 1153,70 гривень, що належали потерпілій ОСОБА_8 , після чого швидко, не реагуючи на крики потерпілої, зник з місця скоєння суспільно небезпечного діяння у невідомому напрямку, грошовими коштами розпорядився на власний розсуд

Діями ОСОБА_4 ,завдано майнову шкоду ОСОБА_8 на суму 1153,70 грн.

Згідно акту судово-психіатричного експерта № 388 від 15.08.2023, ОСОБА_4 на даний час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, галюцинаторно параноїдний синдром з стабільним дефектом особистості апато-абулічного типу і страждав даним захворюванням в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння.

Таким чином, суспільно-небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_4 в стані неосудності, підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні та зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , оскільки в його діях вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується відповідними доказами у кримінальному провадженні, зазначені дії згідно з актом судово-психіатричного експерта вчинені ОСОБА_4 у стані неосудності, оскільки в період вчинення суспільно-небезпечного діяння він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на час проведення вказаної експертизи психічний розлад продовжував існувати, останньому показане застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 , у судовому засіданні свою вину у вчинені суспільно-небезпечного діяння визнав, надав показання.

Захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання : 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

З метою вирішення зазначених питань, судом в судовому засіданні були досліджені докази сторони обвинувачення, а саме :

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000706;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.07.2023;

-заява ОСОБА_8 про добровільну згоду на проведення огляду в приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 .

- протокол огляду місця події від 17.07.2023 року приміщення «Міні ОСОБА_7 » за адресою: с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, вул.. Історична, 6.

- акт ревізії від 17.07.2023 залишків продовольчих товарів магазину «Міні Маркет» за адресою: с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, вул.. Історична, 6.

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.07.2023, в якому зазначено чотири фотокартки різних чоловіків, де ОСОБА_9 вказала, що впізнала чоловіка, який 16.07.2023 відкрито забрав кошти з каси магазину «Міні Маркет» за адресою: с. Мачухи, який зображений на фото під номером № 3;

- акт судово-психіатричного експерта № 388 від 15.08.2028, згідно якого ОСОБА_4 на даний час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, галюцинаторно параноїдний синдром з стабільним дефектом особистості апато-абулічного типу і страждав даним захворюванням в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння. Кривонос у зв`язку з наявним у нього хронічним психічним захворюванням не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння та не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії ( бездіяльність ) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

За змістом ч. 2ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, яка повинна відповідати вимогам статті 513 КПК України і містити в собі, як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом встановленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, згідно з ч. 1ст. 94 КК України, є обов`язковим врахування: 1) характеру і тяжкості захворювання; 2) тяжкості вчиненого діяння; 3) ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Зокрема, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, передбачений ч. 3ст. 94 КК України і, відповідно до неї, може бути застосований судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

У пункті 15постанови Пленуму ВСУ № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру» вказано, що для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру ( тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме ). При цьому в ухвалі суду не треба наводити конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується відповідними доказами у кримінальному провадженні, зазначені дії вчинені ОСОБА_4 у стані неосудності, оскільки в період вчинення суспільно-небезпечного діяння вона не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок психічного захворювання, що є підставою для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

При визначенні ОСОБА_4 виду примусового заходу медичного характеру, суд враховує характер і тяжкість захворювання останнього, рекомендації експертів про тип лікувального закладу, особу ОСОБА_4 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що відноситься до категорії тяжких злочинів, має середню освіту, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується формально, та дійшов висновку, що за своїм психічним станом він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Жодних даних про те, що на момент судового розгляду ОСОБА_4 видужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, до суду не надано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Витрати на проведення судових експертиз відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-372, 376, 503, 512-513, 516 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, малолітніх та/або неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, який являється особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Роз`яснити, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Речові докази:

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ