Єдиний унікальний номер:448/883/23
Провадження № 1-кп/448/178/23
У Х В А Л А

(повний текст)

30.05.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Мостиська матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Мостиського районного суду Львівської області на розгляд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000430 від 02.04.2023 року відносно ОСОБА_5 , котрий обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Вказаний обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами КПК України.

Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Мостиському районному суду Львівської області.

Під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Відповідно до ст.31 КПК України кримінальне провадження здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених законом, з викликом сторін кримінального провадження.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила вказане кримінальне провадження призначити до судового розгляду, а також заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , відносно якого 04.04.2023р. на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 31.05.2023р. включно. Вказане клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; ніде не працює, притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Стверджує, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Зазначила, що застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а відтак слід продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів та просить визначити розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 гривень, а у разі внесення застави, просить покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти поданого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 . Зазначив, що хоч і дійсно обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, однак просить змінити даний запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування такого покликався на те, що ризики, що зазначені прокурором - відсутні, оскільки останній не буде переховуватися від суду, визнає повністю свою вину і розкаюється у вчиненому, а докази впливу обвинуваченого як на потерпілого, так і на свідків у справі відсутні. Зазначив також, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки одружений, має на утриманні малолітню дитину та матір інваліда І групи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав доводи свого захисника та просив суд відмовити у задоволенні поданого прокурором клопотання щодо продовження йому строку тримання під вартою, замінивши такий на цілодобовий домашній арешт, оскільки повністю визнає свою вину та розкаюється у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні поклав вирішення поданого прокурором клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту та клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Конституцією України визначені та закріплені права і свободи людини, які гарантуються і оберігаються Державою, а саме:

Стаття 29. Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Стаття 55. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 62. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стаття 63. Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зі змісту ч.3 ст.315 КПК України відомо, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, визначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, утриманців, постійного місця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

При вирішенні заявленого клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою, суд враховує вимоги ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора, суд крім наявності ризиків зазначених у ч.1 ст.177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, аналізуючи норми процесуального закону вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст.177 КПК України. Таким чином в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

У п.62 у справі «Боротюк проти України» Європейський Суд з прав людини вказав, що «У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Суд презюмує, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, які зазначенні в обвинувальному акті і клопотанні прокурора (тобто суд приходить висновку, що у даному випадку наявні факти та інформація, що саме ОСОБА_5 міг вчинити дане кримінальне правопорушення).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На переконання суду, існує ризик «імовірність» переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, зокрема з огляду на суворість можливого вироку, можливістю особи виїхати у деякі країни за внутрішнім паспортом громадянина Україна.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що немає підстав бути переконаним, що обвинувачений ОСОБА_5 має на меті переховуватись від суду, зокрема те, що останній розкаюється у вчиненому та не буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, має тісний соціальний зв`язок. Існування інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні не було доведено належними та допустимими доказами, оскільки останньою не представлено жодного доказу в підтвердження вчинення обвинуваченим дій щодо тиску на свідків чи перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином. Покликання на наявність таких ризиків носить характер припущень, а тому не можуть бути враховані.

Суд переконаний, що прокурор ОСОБА_3 , не надала достатньо доказів, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків і запобігти вказаним вище ризикам.

Також, при прийнятті вказаного рішення, суд керувався тим, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ) у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан із 05.30 24.02.2022 строком на 30 діб. Так, у подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Останнім Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України 2 травня 2023 року № 3058-IX, - продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 20.05.2023 року строком на 90 діб. Також існує вкрай висока вірогідність продовження строку запровадженого воєнного стану на тривалий невизначений час.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України визначено, що кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Суд зазначає, що на теперішній час в Україні після запровадження воєнного стану ведуться активні воєнні дії, під час яких наносяться ракетні, бомбові та артилерійські удари по воєнних та цивільних об`єктах, відбувається окупація частини території України, знищуються населенні пункти та гинуть люди, зокрема й цивільні, що піддає суттєвій загрозі життя як самого обвинуваченого ОСОБА_5 , так й членів його сім`ї, зокрема малолітньої дитини. При цьому в Львівській області оголошуються повітряні тривоги, під час яких необхідно відшукувати укриття та запроваджена щоденна нічна комендантська година, що позбавляє реального сенсу застосування до обвинуваченого також іншого альтернативного запобіжного заходу як домашній арешт.

Так, відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Підсумовуючи, з огляду на наявність у даному випадку обвинувачення у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітнього сина, хвору матір ОСОБА_7 , котра є інвалідом І-групи, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ч.4 ст.194 КПК України, щодо обвинуваченого слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні прокурора, а саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці та із врахуванням вищевикладеного із дозволом залишати місце проживання для переміщення та перебування у найближчому сховищі або укритті, під час оголошення повітряної тривоги на території м.Мостиська Яворівського району Львівської області.

Відтак, суд приходить до переконання, що саме такий запобіжний захід є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження і суспільному інтересу, а тому у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити та змінити запобіжний захід.

У зв`язку з наведеним, суд вважає покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Суд, під час підготовки до судового розгляду, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Відповідно до ст.316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Згідно статті 314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Частиною четвертою ст.314-1 КПК України передбачені випадки, коли досудова доповідь не складається. В судовому засіданні не встановлено передбачених вказаною нормою підстав для не складання досудової доповіді.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття об`єктивного судового рішення, суд вважає за необхідне доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193-194, 196, 197, 205, 314 316, 376, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Призначити справу про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.30 год. 08.06.2023 року.

Справа буде розглядатися суддею одноособово у приміщенні Мостиського районного суду Львівської області за адресою: 81300, Львівська область, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9.

В судове засідання викликати: прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 .

У задоволенні клопотання сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, а саме до 28.07.2023 року включно.

Відповідно до ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з постійного місця проживання ( АДРЕСА_1 ) без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Дозволити ОСОБА_5 залишати місце проживання для переміщення та перебування у найближчому сховищі або укритті, під час оголошення повітряної тривоги на території м.Мостиська Яворівського району Львівської області.

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали, тобто з 30.05.2023 року і діють до 28.07.2023 року включно, - закінчення строку дії даної ухвали суду.

Строк дії даної ухвали до 28.07.2023 року включно, по закінченню якого дана ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим, крім випадку продовження строку в порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарань - 19» негайно з-під варти.

Відділенню поліції №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до вимог ч.4 ст.181 КПК України, негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_5 , про що повідомити суд.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Копію даної ухвали негайно після її оголошення скерувати Державній установі «Львівська установа виконання покарань - 19» для відома та вручення обвинуваченому ОСОБА_5 .

Копію ухвали направити до відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Доручити Яворівському районному сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченого:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити до Яворівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області для виконання.

Роз`яснити представнику органу пробації про його права та обов`язки, визначені ст.72-1 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про пробацію», йому надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді. Участь особи у підготовці досудової доповіді полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 01.06.2023р.

Суддя ОСОБА_1