Справа № 736/675/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/173/23
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

08 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

власника майна ОСОБА_6

його представника адвоката ОСОБА_7

слідчої ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Корюківським районним судом Чернігівської області, судове провадження за апеляційною скаргою представника особи, щодо майна якої вирішується питання арешту, адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 та накладений арешт на житловий будинок, складові частини об`єкта нерухомого майна сарай, АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці кадастровий номер :01:000:0159, за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження даним майном, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000239 від 25 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як безпідставну, необґрунтовану та протиправну, яка в повній мірі порушує права ОСОБА_6 на його майно та єдине житло, де мешкає він та члени його родини, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Мотивує тим, що право власності на вказану в ухвалі слідчого судді земельну ділянку ОСОБА_6 зареєстрував 14 вересня 2016 року з вказівкою її цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку. Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, виданої Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області 15 листопада 2017 року, будинок був введений в експлуатацію.

Вказує на те, що розгляд клопотання слідчого був проведений без виклику власника майна ОСОБА_6 , при тому, що слідчим до клопотання не було долучено матеріалів, які б свідчили про можливе його відчуження, з урахуванням того, що це єдине житло не тільки власника, а й членів його родини, які зареєстровані у будинку. Слідчий суддя мав обґрунтувати причини не виклику ОСОБА_6 до суду, але цього не зробив,чим порушив право власника самостійно відстояти належне йому право власності, як третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна.

До клопотання про арешт майна слідчий надала документи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в яких зазначено, що власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 з 01 грудня 2017 року є ОСОБА_6 .

Отримання права власності та введення будинку в експлуатацію було б неможливим без численних звернень власника до державних органів. В той же час, на противагу документам державних органів, якими фактично підтверджене право власності ОСОБА_6 на спірний будинок, слідчий надає протокол допиту представника потерпілого, до якого не долучено жодного документу, запису чи доказу, який би спростовував законність набуття права власності ОСОБА_6 .

Вказуючи в ухвалі про те,що арешт накладається з метою збереження речового доказу, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що матеріали справи не містять постанови слідчого про визнання будинку, земельної ділянки речовими доказами у даному кримінальному провадженні, що ставить під сумнів обґрунтованість ухвали слідчого судді, який прийняв рішення дослідивши три документи, які в свою чергу не доводять необхідності в накладенні арешту на майно ОСОБА_6 .

Твердження ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_6 незаконно привласнив службове житло нічим окрім його домислів не підтверджується, до матеріалів не додано результатів перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства та взагалі не зрозуміло, яким чином, виділення земельної ділянки з цільовим призначенням під будівництво житлового будинку на ім`я саме ОСОБА_6 , а в подальшому побудований ним будинок, стало службовим житлом ТОВ «ПГ «Бреч»

З наявних матеріалів убачається, що саме посадовими особами ТОВ «ПГ «Бреч» вчиняються шахрайські дії, ними повідомляються недостовірні дані з метою протиправного позбавлення ОСОБА_6 єдиного належного йому житла,яке на праві власності належить саме йому.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Спірний будинок речовим доказом не являється, а правомірність оформлення права власності ОСОБА_6 документами не спростовується.

Правова підстава накладення арешту слідчим не обґрунтована, конфіскація майна за ч. 2 ст. 190 КК України не передбачена, розумність накладення арешту на майно не підтверджена, а показання однієї особи, які нічим не підтверджені не можуть слугувати підставою для накладення арешту на майно та допущення порушення ст. 41 Конституції України, яка гарантує, що право власності є непорушним і ніхто протиправно не може бути позбавлений такого права.

Заслухавши доповідача, власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки законність набуття ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку та будинок нічим не спростовані, а сам будинок не є речовим доказом у кримінальному провадженні, прокурора та слідчого, які не погодились з доводами апеляційної скарги, вказували на те, що в судовому засіданні було доведено необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно, представника потерпілого, яка вважала рішення суду цілком законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 24 березня 2023 року до Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області надійшли матеріали перевірки за фактом незаконного привласнення збудованого ТОВ «Племінне господарство Бреч» службового житла, розташованого в АДРЕСА_2 .

Допитаний в якості свідка директор ТОВ «Племінне господарство Бреч» ОСОБА_11 показав, що під час проведення перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства було встановлено, що службове житло за вищевказаною адресою, яке було збудоване у 2016-2017 роках за кошти господарства, рахується як об`єкт незавершеного будівництва. Після перевірки вказаного об`єкта було встановлено, що вищевказаний будинок з невідомих причин зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 , як за фізичною особою, що підтверджується витягом та інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

25 березня 2023 року відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу щодо певного обмеження в контексті норм закону.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя прийшов до висновку про те, що слідчим було доведено правові підстави для накладення арешту на будинок АДРЕСА_2 , з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може, вважає їх передчасними та необґрунтованими.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді вбачається, що судовий розгляд проводився без участі сторін кримінального провадження на підставі долучених до клопотання матеріалів. Разом з тим, до матеріалів клопотання не додавалась копія постанови слідчого або прокурора про визнання спірного житлового будинку речовим доказом у кримінальному провадженні.

На питання головуючого в суді апеляційної інстанції слідча пояснила, що рішення про визнання будинку речовим доказом у кримінальному провадженні не прймалося.

Не зважаючи на відсутність правових підстав, що спірний будинок є речовим доказом, слідчий суддя наклав арешт саме з метою збереження речового доказу, що ставить під сумнів об`єктивність висновків слідчого судді.

Більш того, слідчий суддя не проаналізував надані слідчим матеріали, зокрема протокол допиту директора ТОВ «Племінне господарство «Бреч» ОСОБА_11 , який вказав, що спірний будинок є службовим житлом господарства та рахується як об`єкт незавершеного будівництва, будівництво відбувалось за рахунок грошових коштів підприємства, а тому право власності на нього оформлено незаконно.

Разом з тим, поза увагою слідчого судді залишилось те, що рішенням Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 26 серпня 2016 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0159 була виділена не ТОВ «Племінне господарство «Бреч», а саме ОСОБА_6 , як фізичній особі, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку.

14 вересня 2016 року ОСОБА_6 було зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку.

02 листопада 2017 року Корюківським районним бюро інвентаризації був складений технічний паспорт на побудований ОСОБА_6 житловий будинок, який будувався на його власній земельній ділянці.

Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, будинку АДРЕСА_2 , виданої Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області від 15 листопада 2017 року, будинок був введений в експлуатацію.

Матеріали, додані до клопотання слідчого, окрім протоколу допиту директора господарства, не містять жодних матеріалів, які б свідчили про те, що ТОВ «Племінне господарство «Бреч» мало право власності на земельну ділянку, на господарство був оформлений технічний паспорт об`єкту будівництва (будинок), саме господарство займалось будівництвом та прийняло побудований в 2017 році об`єкт на баланс Товариства з присвоєнням статусу «службове житло». Натомість, всі надані слідчим матеріали свідчать про те, що саме ОСОБА_6 є власником земельної ділянки, на якій розташовується спірний будинок, та саме йому видався технічний паспорт на будинок.

Той факт, що з 2017 року керівництво господарства, яке розташовується в тому ж населеному пункті, що і будинок, на який накладений арешт, не було обізнане про завершення будівництва будинку, яке начебто відбувалось за їх рахунок, є сумнівним та підлягає ретельній перевірці з дослідженням рядку документів та доказів.

Згідно пояснень самого ОСОБА_6 , йому не доплачували заробітну плату, натомість допомагали з будівництвом житла на суму коштів, які він заробляв, і яку йому не виплачували. Така домовленість була з попереднім керівником, у присутності багатьох осіб, у тому числі одного із співзасновників ТОВ «Племінне господарство «Бреч», він нікого не обманював і не міг цього зробити. Окрім нього в товаристві працювала його дружина, сини та невістки.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування передачі майна.

Дослідження наявних матеріалів дає підстави вважати, що слідчим у клопотанні не доведено яке значення має житловий будинок та господарські будівлі для досягнення завдань кримінального провадження. Слідчим також не доведено наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження житлового будинку та яким чином накладення на нього арешту дозволить досягти дієвості кримінального провадження.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України, за якою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не передбачає покарання у виді конфіскації майна або спеціальної конфіскації. Жодній особі у кримінальному провадженні підозру не оголошено.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор серед іншого не доведе, що потреба досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні та чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Отже, на даному етапі досудового розслідування рішення слідчого судді про накладення арешту на житловий будинок, складові частини об`єкта нерухомого майна, які на праві власності належать ОСОБА_6 , та не визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, є передчасним та таким, що порушує права власника на мирне володіння належним йому майном, тому у задоволенні клопотання слідчої належить відмовити, а ухвалу слідчого судді скасувати.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 422 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2023 року про накладення арешту на житловий будинок та складові частини об`єкту нерухомого майна, по АДРЕСА_2 , які на праві власності належать ОСОБА_6 , скасувати.

У задоволенні клопотання слідчої СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , поданого в рамках кримінального провадження №0000239 від 25 березня 2023 року, про накладення арешту на житловий будинок, складові частини об`єкта нерухомого майна сарай, АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці кадастровий номер :01:000:0159, за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14