1Справа № 335/1220/23 1-кс/335/1169/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 09 лютого 2023 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області, громадянина України, який має середню освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, гранатометника 2-го відділення 1-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 15.02.2003 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11.03.2005 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 05.10.2006 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 5 ст. 185 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 13.08.2012 року Літинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 391 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі;

- 17.07.2017 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 20.11.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 391 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 13.10.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 294 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; звільнений у зв`язку з фактичним відбуттям покарання (зарахований строк тримання під вартою з 05.05.2020 по 26.08.2021),

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 09 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється СУ ГУНП в Запорізькій області, в обгрунтування якого зазначив наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , який наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 № 62 РС призначений на посаду гранатометника 2-го відділення 1-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у військовому званні «солдат», діючи умисно, вчинив закінчений замах на умисне вбивство двох осіб за наступних обставин.

Близько о 18 годині 00 хвилин 08 лютого 2023 року, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , а саме солдат ОСОБА_5 , старший стрілець ОСОБА_7 та старший солдат ОСОБА_8 перебували у будинку АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої.

Близько о 23 годині 00 хвилин між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт та бійка, внаслідок якої останній наніс молотком один удар по спині і один удар по голові ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, рвану рану тім`яної ділянки.

В подальшому, приблизно о 00 годин 01 хвилин 09 лютого 2023 року ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом спрямованим на протиправне заподіяння смерті двох осіб, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, дістав заздалегідь заготовлений предмет, ззовні схожий на осколкову ручну гранату Ф-1, з якої висмикнув запобіжне кільце, тим самим, привівши її в бойову готовність, після чого кинув її безпосередньо у приміщення кімнати, в якій перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , внаслідок детонації якої стався вибух, в результаті якого ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин верхньої третини правого та лівого стегна, вогнепальне осколкове дотичне поранення середньої третини правого плеча, вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин нижньої третини правої гомілки та правої стопи з дотичним уламковим переломом дистальної фаланги другого пальця з незначним зміщенням фрагментів; ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: мінно-вибухова травма, вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин верхньої третини правого стегна, лівого колінного суглобу з наявністю сторонніх тіл (металевих уламків), вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку.

Таким чином, ОСОБА_5 , розуміючи, що виконав всі необхідні для досягнення свого злочинного умислу дії, покинув місце вчинення злочину, однак, кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчасно зреагували на раптово виниклу небезпеку, та їм у подальшому була надана перша медична допомога співслужбовцями.

10.02.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні останнім кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 11.02.2023 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, який ухвалою слідчого судді від 06.04.2023 року було продовжено до 10.05.2023 року включно.

Посилаючись на те, що для закінчення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню органу досудового розслідування потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, виконання яких неможливо до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного, а також, зазначаючи, що з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 не зменшилися ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на 30 днів в межах строку досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні, посилаючись на наявність ризиків, про які зазначено у клопотанні, які на даний час не зменшилися, та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення. Вважає, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання наявним ризикам, у зв`язку з цим, просив продовжити строк застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на складність кримінального провадження, у якому досудове розслідування триває та є необхідність проведення ряду слідчих і процесуальних дій.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні проти клопотання заперечував, вважає підозру необґрунтованою, посилаючись на те, що органом досудового розслідування не вірно кваліфіковані дії його підзахисного. Наполягав на тому, що підозрюваний не має наміру перешкоджати досудовому розслідуванню, тому просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 09 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, у якому 10.02.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні останнім кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 11.02.2023 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 09.04.2023 року включно, без визначення застави.

05.04.2023 року постановою керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону продовжено строк досудового розслідування до 3 (трьох) місяців, тобто до 10 травня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 06.04.2023 року строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 продовжено до 10.05.2023 року включно, без внесення застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, ухвалою слідчого судді від 08.05.2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 продовжено до чотирьох місяців.

Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного, слідчий суддя враховує наявність обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та його тяжкість.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри слідчий суддя не бере до уваги, оскільки на даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду, а матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень. Крім того, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень вже було перевірено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства", факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Також, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я дані про особу ОСОБА_5 , який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, проходить військову службу, має постійне місце проживання, раніше засуджений.

З огляду на винятковість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя при вирішенні даного клопотання, виходить із сукупності обставин, встановлених в ході досудового розслідування, які характеризують високий ступінь суспільної небезпеки дій ОСОБА_5 в межах інкримінованого кримінального правопорушення, предметом посягання якого було життя іншої людини, яке є найвищою соціальною цінністю, відповідно до норм Конституції України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а також доказів та обставин, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, та приходить до висновку, що для запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на потерпілих та свідків; вчиненню іншого кримінального правопорушення, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріалами клопотання підтверджено, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 на даний час продовжують існувати, та, на переконання слідчого судді, даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Стороною захисту в ході розгляду клопотання не спростовано доводів органу досудового розслідування про існування вищезазначених ризиків та не надано жодних даних в обгрунтування доводів про зниження ступеню ризиків та можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, який би зміг забезпечити належну поведінку підозрюваного та унеможливити настання ризиків, наявність яких встановлена при розгляді клопотання.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України" крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя вважає недостатніми та непереконливими.

Таким чином, в ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді подальшого тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не наведено, обґрунтованих даних щодо неможливості утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я матеріали справи не містять та в судовому засіданні не наведено.

Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися ризики, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У зв`язку із зазначеним, виходячи з положень ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування до 10.06.2023 року включно.

Керуючись, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, строком до 10.06.2023 року включно.

Встановити строк дії даної ухвали до 10.06.2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1