Справа № 308/981/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційного провадження № 11-сс/4806/29/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного за ч.2 ст.189 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2022 клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволено.

Обрано відносно підозрюваного за ч.2 ст.189 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Строк тримання під вартою постановлено обчислювати ОСОБА_9 з 22 год. 29 хв. 23.01.2022 по 21.03.2022 включно.

Як встановлено слідчим суддею місцевого суду, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2022 за № 0000013.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.01.2022, біля 23 год., у с. Теково, по вул. Дружби 1 «Б» Берегівського району Закарпатської області, знаходячись на території автозаправної станції «Маркет», ОСОБА_9 , будучи у попередній злочинній змові з невстановленою досудовим розслідуванням особою, із застосуванням фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_10 , яке виразилося в умисному нанесені трьох ударів долонею руки по обличчі потерпілого та у подальшому психологічного насильства, яке виразилося у словесних погрозах про застосування фізичного насильства щодо останнього, під виглядом неіснуючого боргу, незаконно вимагали у потерпілого грошові кошти у сумі 500 доларів США.

18.01.2022, біля 20 год. 40 хв., у м. Виноградів, по вул. Миру 5 Закарпатської області, ОСОБА_9 , будучи у попередній злочинній змові з невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи на меті незаконне матеріальне збагачення за рахунок сторонніх осіб, з метою доведення свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого до кінця, зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 , де застосовуючи психологічне насильство щодо потерпілого, яке виразилося у погрозах застосування щодо нього фізичного насильства, незаконно отримав від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 2 200 грн.

Крім цього, 22.01.2022, біля 19 год. 30 хв., у м. Виноградів, по вул. Миру 5, ОСОБА_9 , будучи у попередній злочинній змові з невстановленою досудовим розслідуванням особою, зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 , застосовуючи психологічне насильство щодо нього, яке виразилося у погрозах останньому про застосування щодо нього фізичного насильства, незаконно отримав від потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 6 000 грн.

Крім цього, 23.01.2022, біля 22 години, у м. Виноградів, по вул. Вакарова 13, ОСОБА_9 , будучи у попередній злочинній змові з невстановленою досудовим розслідуванням особою, зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 , де застосовуючи психологічне насильство щодо потерпілого, яке виразилося у погрозах застосування щодо нього фізичного насильства, незаконно отримав від потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 5 400 гривень, після чого о 22.29 год. 23.01.2022 був затриманий співробітниками УСБУ в Закарпатській області, безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення.

У результаті своїх злочинних дій ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 13 600 грн.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України - вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, а саме потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 та тих, що будуть встановлені, для зміни ними показань на його користь, а тому, будучи на волі, він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до учасників процесу, зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками, які будуть встановлені та експертами, тим самим схиляти їх до зміни даних слідству показань, впливати і на понятих, які вже залучені у даному кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій, підшукувати осіб, які можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення (погрози застосування насильства), наявні підстави вважати, що останній, будучи на волі, може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Крім цього, у відповідності до вимоги про судимість Виноградівським районним судом розглядається обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, Ужгородським міськрайонним судом розглядається обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду визнав наведене вище клопотання слідчого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

24.01.2022 ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України - вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, яка є обґрунтованою.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином. Санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У розумінні практики ЄСПЛ тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У рішенні ЄСПЛ в справі «Ілійков проти Болгарії» йдеться про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Слідчий суддя місцевого суду, задовольняючи наведене вище клопотання слідчого, врахував також дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 , той факт, що вчинене цим підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та низки об?єктивних обставин, а також практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, з урахуванням виключних обставин.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, слідчий суддя визнав за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_13 просить апеляційний суд скасувати наведену вище ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2022 щодо її підзахисного, відмовити у задоволенні наведеного вище клопотання слідчого ОСОБА_7 та обрати відносно ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід, не пов?язаний з його ізоляцією від суспільства - у виді домашнього арешту з таких підстав.

Оскаржену у даній справі вищевказану ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_14 вважає незаконною, необґрунтованою, постановлення якої, на думку захисника, супроводжувалося неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а тому вона підлягає скасуванню.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя у відповідності до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» мала б розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_14 вважає, що до підозрюваного ОСОБА_9 цілком можливим було б застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Слідчим суддею місцевого суду, на думку захисника, не взято до уваги, те що ОСОБА_9 не судимий, має фактичне місце проживання, де проживає з народження, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

У її підзахисного ОСОБА_9 є сім?я: мама, брат та бабуся 80-річного віку, яка разом з ним проживає, він має міцні соціальні зв?язки.

Оскільки декілька років назад батько ОСОБА_9 помер, а мама цього підозрюваного не працює, працюючи на різних сезонних роботах, її підзахисний утримує сім?ю та допомагає по хазяйству.

Свої процесуальні права її підзахисний має намір виконувати належним чином, від суду не має наміру переховуватися, зобов?язується вчасно прибувати до органів розслідування кримінального провадження, та на судові засідання.

Будь-якого впливу на учасників процесу не має наміру здійснювати, має намір надавати показання в подальшому.

Крім цього, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, а саме під наглядом відповідних органів, такої можливості впливати чи вчиняти інші дії ОСОБА_9 не буде мати.

Стороною обвинувачення не наведено доказів, ризиків, що її підзахисний у даній справі буде переховуватися чи здійснювати будь-який тиск на учасників процесу. Наявність ризиків не може оцінюватися абстрактно, а повинна підтверджуватися відповідними доказами.

Жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений.

Протягом розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, а не доведено недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Слідчий суддя місцевого суду, не зважаючи на те, що особа підозрюваного у даній справі є несудимою, навіть не визначив розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, передбачений ч.3 ст.183 КПК України.

За таких обставин захисник ОСОБА_14 вважає, що слідчим суддею місцевого суду порушено також ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою держава Україна, як Висока Договірна Сторона, гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.

Оскаржена нею ухвала слідчого судді у даній справі від 25.01.2022 порушує вимоги статтей 5,6 наведеної Конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність, на справедливий суд - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний розгляд даної справи відбувся без участі підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_14 , прокурора, які не виявили бажання бути присутніми, що не перешкоджає розгляду цієї справи без участі сторін.

Вивчивши матеріали даного кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_14 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.117 КПК України застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , слідчий суддя дослідила обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мету і підстави застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і дала їм належну оцінку.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивувала свій висновок про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зазначеному вище клопотанні слідчого наведено переконливі дані про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, що також підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 176,177,178,183,193,194,197 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені законом ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Вищевказані висновки слідчого судді апеляційний суд вважає такими, що узгоджуються з вимогами закону, апеляційним судом визнаються доведеними та належним чином обґрунтованими.

З урахуванням доведеності вищевказаних ризиків, апеляційний суд також, обґрунтованим вважає й висновок слідчого судді про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, при цьому також обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, а також взято до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_15 .

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 1 частини 3 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177,178,182,183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного за ч.2 ст.189 КК України ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: