Справа № 740/1878/23
Провадження № 1-кп/740/218/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ніжині кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001090 від 15.11.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоні Партизани Носівського району (с. Володькова Дівиця Ніжинського району) Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10

увстановив:

14.11.2021 близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW 645 СІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по шляхопроводу через залізничні колії, від вул. Шевченка до вул. Прилуцька в м. Ніжині Чернігівської області, зі швидкістю не менше 100,9 км/ год., порушив вимоги: п. 2.3 б), п. 12.3 п. 12.4, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (зі змінами та доповненнями), (2.3 б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; (12.3) - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); (12.4) - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.), а саме: діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, перевищив максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля «BMW 645 СІ» реєстраційний номер НОМЕР_1 до швидкості мопеда, внаслідок чого здійснив зіткнення з мопедом «Viper zipr3i» без номерного знаку під керуванням ОСОБА_8 , який рухаючись в попутному напрямку, перевозячи пасажира ОСОБА_8 , став здійснювати маневр повороту вліво.

В результаті зіткнення (ДТП) водій мопеда ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: множинної скелетної травми, закритих двокісткових переломів лівого гомілково-ступневого суглобу та повного розриву правого ключично-акроміального з`єднання, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

В результаті зіткнення (ДТП) пасажир мопеда ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку; травматичної ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини лівого стегна; забійних саден лобної ділянки голови; травматично-геморалітичного шоку ІІІ-го ст., які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3 б), п. 12.3, п. 12.4 ПДР України перебуває у причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків у вигляді отримання ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та отримання ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи не оспорював та показав, що 14.11.2021 близько 18-ї години він їхав із міста Ніжина в напрямку міста Прилук, заїхавши на залізничний міст, з якою швидкістю не звернув уваги, але скоріш перевищив допустиму у 50 км./год, побачив попереду мопед, який змінював напрямок руху, почав гальмувати, але зіткненню не вдалося запобігти. У результаті пасажири мопеду отримали тілесні ушкодження. Зазначив, що дії його не були умисними, перед потерпілими вибачився, відшкодував завдану шкоду в тому обсязі в якому вони просили. Вказав, що працює водієм, а позбавлення його права керування транспортними засобами, суттєво вплине на життя та забезпечення його родини - батьків та дитини. У вчиненому розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що 14.11.2021 рухався на мопеді разом із дружиною по залізничному мосту в м. Ніжині, переконався, що перешкод не має ті здійснив поворот ліворуч та в цей час відчув удар іззаду, в результаті ДТП він та дружина отримали тілесні ушкодження. Зазначив, що обвинувачений завдану шкоду відшкодував, у зв`язку з чим, він відмовився від позову та не наполягає на призначенні останньому реальної міри покарання у виді позбавлення волі та вважає за можливе не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що 14.11.2021 з чоловіком їхали до сина, заїхали на міст, далі нічого не пам`ятає, аж до моменту коли прокинулася в лікарні. Зазначила, що обвинувачений завдану моральну шкоду відшкодував, у зв`язку з чим, вона відмовилася від позову та не наполягає на призначенні останньому реальної міри покарання у виді позбавлення волі та вважає за можливе не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки останній має батьків та дитину, яких йому треба забезпечувати. Зла на обвинуваченого не тримає.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненому, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, а також процесуальних рішень прийнятих в ході досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених показань обвинуваченого, які є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, потерпілих та матеріалів кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, дозволяє суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у порушенні ним як водієм правил дорожнього руху, що спричинило потерпілим тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження та потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, відомості про його особу, його вік, наявність міцних соціальних зв`язків, позитивну характеристику за місцем проживання, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності у сфері дорожнього руху не притягувався, відомості про перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра відсутні.

Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує наслідки, що настали, характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень, а також досудову доповідь органу пробації, згідно якої ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюється як низький, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи наведені вище обставин, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України, суд не вбачає.

Водночас, з урахуванням вказаних обставин, тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Крім того, в даному конкретному випадку судом враховуються позиція сторони обвинувачення, потерпілих, та те, що застосування ст.75 КК України не забороняється у випадку, якщо існує можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Також, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої поведінки обвинуваченого.

При вирішенні питання про наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією кримінального закону, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд приймає до уваги, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення останній не перебував в стані алкогольного сп`яніння, в діяльності використовує автомобіль, а також позицію потерпілих з цього приводу.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що попередження вчинення ОСОБА_4 нових правопорушень на транспорті можливе без застосування до нього додаткового покарання.

Вирішуючи питання щодо цивільних позовів потерпілих суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_8 (кожним окремо) подані суду заяви від 12.09.2023 про відмову від цивільного позову, які останні підтримали в судовому засіданні.

Суд бере до уваги такі заяви і вважає, що останні не суперечать закону, не порушують права, свободи та законні інтереси інших осіб, підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, а тому вважає за можливе прийняти відмову потерпілих від цивільних позовів та з врахуванням вимог п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України закрити провадження у кримінальному провадженні в частині цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому потерпілим (цивільним позивачам) слід роз`яснити, що згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Судові витрати за проведення у кримінальному проваджені експертиз відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів, підлягають вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Накладений ухвалами слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2021 та 18.11.2021 арешт на майно підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 31 708 (тридцять одну тисячу сімсот вісім) грн. 48 коп.

Прийняти відмову від цивільного позову потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_8 .

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрити у зв`язку з відмовою від позову.

Прийняти відмову від цивільного позову потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_8 .

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрити у зв`язку з відмовою від позову.

Роз`яснити цивільним позивачам - ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2021 та 18.11.2021 скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «BMW 465CI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 - залишити у розпорядженні ОСОБА_4 ;

- передній бампер та переднюю праву фару, подушки безпеки автомобіля марки «BMW 465CI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , телефон марки «Sigma» ІMEI НОМЕР_3 , телефон марки «Sigma» ІMЕІНОМЕР_5 - повернути ОСОБА_4 ;

- мопед марки «Viper zipr3i», без номерного знака, з номером рами НОМЕР_4 - повернути власнику ОСОБА_8 ;

- зонд-тампон зі зразками букального епітелію ОСОБА_4 (спецпакет №5448775), зразки букального епітелію ОСОБА_4 (спецпакет №5448774), змиви (спецпакети №5448776, №5448773) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1