Дата документу 28.07.2023
Справа № 334/6105/23
Провадження № 1-кп/334/669/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тимошевськ РФ, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованої адреси не має, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, 03 лютого 2023 року, приблизно, о 10 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку № 11 по вул. Ладозькій в м. Запоріжжі, побачив, що потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок проблем зі здоров`ям, втративши свідомість, лежить біля входу до аптеки «Народна аптека». Підійшовши до потерпілого, ОСОБА_4 побачив, що поряд з ОСОБА_6 лежить гаманець чорного кольору, після чого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , користуючись безпорадним станом потерпілого, достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав вказаний гаманець, в якому були наявні готівкові кошти у сумі 2 300 гривень, банківська картка AT «КБ «Приват Банк»».

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 2 300 гривень.

Того ж дня, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 обрав об`єктом свого злочинного посягання грошові кошти, що знаходились на банківській картці AT «КБ «Приват Банк»», яка належала потерпілому ОСОБА_6 .

Так, маючи вільний доступ до раніше викраденої банківської картки AT «КБ «Приват Банк»», реалізуючи злочинний умисел направлений на протизаконне особисте збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , протягом дня 03 лютого 2023 року, перебуваючи на території Дніпровського району м. Запоріжжя, на власний розсуд став здійснювати покупки товарів та продуктів для власного вжитку, тим самим злочинним шляхом обернув грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 на свою користь і розпорядився ними за власним розсудом, таким чином таємно викрав з вказаної банківської картки грошові кошти у сумі 13 438 гривень 10 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 15 738 гривень 10 копійок..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються, допиту потерпілого та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що його рішення є добровільним, наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставиною, яке пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом визнаються щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Згідно із приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

ОСОБА_4 неодружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, свою вину в вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Суд, враховуючи поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, його ставлення до вчиненого, а також наявність соціальних зв`язків, вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід до набрання вироку законної сили у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироку законної сили у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки:

- не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу суду,

- повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи,

- прибувати за викликом до суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1