Справа № 308/6371/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі cудового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , та його адвоката - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання т.в.о. старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 14.12.2022 року внесені до ЄРДР за №0000353, погоджене з прокурором, про застосування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лецовиця, Мукачівського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, настоятеля Хресто-Воздвиженського кафедрального собору в м. Ужгород, в порядку статті 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 161 КК України,

запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих матеріалів вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000353 від 14 грудня 2022.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи настоятелем Хресто-Воздвиженського кафедрального собору в м. Ужгород, та обізнаним про те, що всі громадяни мають рівні конституційні права і свободи є рівними перед законом, не можуть мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність, маючи умисел на розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті, образи почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, ІНФОРМАЦІЯ_2 створив ютуб-канал під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а також ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрував у загальнодоступній та соціально-орієнтованій інтернет-мережі «Facebook» електронну сторінку (аккаунт) під мережевим іменем « ІНФОРМАЦІЯ_6 », де у період часу з 14.10.2018 по 14.01.2023 у невстановлений у ході розслідування місце та час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, з метою обміну інформацією з необмеженою кількістю осіб, у відкритому доступі у вказаних Інтернет ресурсах, що передбачає потенційну можливість ознайомлення з ними значної та необмеженої кількості осіб, та яка призначена для широкого користування, ознайомлення, що сприяє формуванню певної суспільної думки та містить пропаганду певних ідей, за допомогою невстановленого органом досудового розслідування технічного пристрою, у соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Youtube» на ютуб-сайті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а також « Facebook » під мережевим іменем « ІНФОРМАЦІЯ_6 », за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_7 », виклав та поширив відеозаписи проповідей з семантико-текстуальним усним публічним мовленням під назвами: «Пояснення для безбожників, хотячих Різдво на 25 грудня», «Ми не міняємо Канонічне Православ`є на конфесії мертвеців. 02.12.2022», «Покрова в Ужгороде и про фальшивый Томас. 14.10.2022, прот. Дмитрий Сидор», «Проповедь 14.10.2018. Покрова, прот. Димитрий Сидор. Ужгород, (по-русинськы)», «Європейський псевдопринцип - чия влада того й віра. - православними України не визнається. 19.04.2022», «Зрадники віри батьків, віри православної, зрадники і своїх співгромадян, свідомими злочинами наклепів», «Все ж в Україні готують із раскольників ПЦУ псевдодержавну церкву ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Зі змісту проголошених та публічно оприлюднених висловлювань настоятеля Хресто-Воздвиженського кафедрального собору в м. Ужгород Мукачівської єпархії УПЦ ОСОБА_4 у соціальній мережі «Fасеbооk», акаунт під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » #ungsobor», на «Youtube - каналі» під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на каналі « Telegram » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », такі становлять образу релігійних почуттів вірян та прибічників ПЦУ, за своєю прямою комунікативною інтенцією спрямовані на формування та посилення нетерпимого, ворожого ставлення у суспільстві до Православної Церкви України, а отже на розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті.

Зокрема: з огляду на публічність оприлюднення, - транслювання масовій аудиторії численних лексичних проявів гострої неприязні, нетерпимості до Православної Церкви України (далі - ПЦУ) як релігійної структури, зневажливих, презирливих, відразних найменувань ПЦУ, її вірян та прибічників, наруга, дискредитація їхньої віри в Бога; містять тенденційну добірку відомостей, у тому числі з відсиланнями до певних джерел інформації, включно з відповідним трактуванням біблейських текстів, що дискредитують ПЦУ, системно транслюють ідею про полярну протилежність та несумісність Української Православної церкви та Православної Церкви України.

Лексичні прояви перелічених ознак у публічному мовленні ОСОБА_4 :

- багаторазове вживання щодо ПЦУ, її вірян та прибічників лексеми «безбожники» (згідно семантики «безбожник» - людина, що не визнає існування Бога, не вірує в Бога; безвірник, атеїст; перен. безсовісна, погана людина), що становить негативну з точки зору релігії, віри в Бога. Оскільки віра в Бога є основою переважної більшості світових релігій, вживання лексеми «безбожники» щодо вірян будь-якої релігії, ототожнення їхньої віри з відсутністю віри у Бога є проявом зневаги та презирства, ображає релігійні почуття та переконання;

- презирлива характеристика ПЦУ, до якої, за текстом, силоміць «заганяють» УПЦ, як «тупикової» (перен. зневажл. такої, що не має розвитку, становить безвихідь) релігії, у якій нема спасіння (рятунку од вічних мук у загробному житті як основоположного чинника у релігії), як «підлог» (підробка, фальшива копія), «неблагодатна підстава» (обман, шахрайство, що не має благодаті);

- зневажливе, презирливе ототожнення ПЦУ з «пустим безблагодатним підвалом з павуками»;

- презирливе смислове ототожнення переходу УПЦ до ПЦУ з «блудом» (згідно семантики «блуд» - статева розпуста, неправильна, помилкова дія, думка, помилкове твердження; помилка), характеристика ПЦУ як «тупікової релігії» (релігією, яка становить безвихідь, у якій немає порятунку, безнадійна), як «конфесії мерців», що становить експресивне презирливе, відразне ототожнення ПЦУ з віросповіданням мертвих, за текстом - грішників, яких чекає «жесточайша участь у вічному світі», як «заблудшу релігію» (таку, що збилася з правильного релігійного шляху), як «чуже православ`я, а то мертвеці», що не знають ні релігії, ні історії, ні культури, є «бездарними людьми»;

- презирливе смислове ототожнення ПЦУ з «блудниками мертвецями», що тягнуть вірян в темноту, з «нивою», «ілюзорно представленою сатаною»; перехід з УПЦ як «істинної церкви» до ПЦУ мовець ототожнює з потраплянням до рук сатани (найбільшого супротивника Бога у християнстві), з входом «до мертвецької конфесії» спільно з «мерцями», де здійснюватимуться молитви, однак без Христа;

- характеристика вірян та прибічників ПЦУ як таку частину релігійного населення України, що «вискочила з під зонтика, амбрели і хімічний дощ сього світа, лукавий і грішний, медлінно їх з`їдає і в своїй злобі вони готові усіх винити», їхню «парасольку», образно - «покров» / віру, мовець характеризує як «фальшиву і діряву»;

- вживання щодо вірян та прибічників ПЦУ презирливого найменування «скопище безбожників» / «скопище безбожних нецерковних людей», їхня негативна характеристика, що базується на фактичних даних відповідної спрямованості, як таких, що захоплюють храми, однак не ходять до церкви, не моляться Богу; докір щодо прагнення таких людей отримати «документ про православіє»;

- образне смислове ототожнення вірян та прибічників ПЦУ з «п`яницями», з «хворими», їхнього прагнення отримати «документ про православіє» (Томос) з «признанням п`яниць нормальними людьми» певною особою, лікарем з Житомира; зазначений факт характеризується мовцем як «безсмислиця» (абсурд; те, що не має змісту); заклик не оголошувати «п`яниць» «нормальними» / «хворих здоровими», а дати їм можливість покаятися (п.4);

- зневажлива характеристика вірян та прибічників ПЦУ як «злочинців», що маскуються [лексема «злочинці» у тексті має смислову прив`язку і до церковних «злочинів» Філарета, і до злочинів кримінальних, таких, що мають вирок суду], як «безбожників», що «ганьблять» себе;

- смислове ототожнення приналежність до ПЦУ з «ганьбою», переконання, що її вірянам самим згодом буде соромно, з «сірою масою», що не ходять до церкви та Богу не моляться, лише хочуть Томос;

- негативна, зневажлива характеристика ПЦУ як «некогосообщества, яке видає себе, але не являється церквою», тобто світське об`єднання людей, що не є церквою, однак видає себе за таку; ототожнення переходу УПЦ до ПЦУ з «втратою Господа»;

- контрастивне протиставлення за анатагоністичним (непримиренна суперечність) принципом Православної Церкви України як крайнього негативу з одного боку, з іншого - Української Православної Церкви як такої, що «вірить в Христа Ісуса», «вірна Господу», такої, що дотримуються віри предків, її вірян як «ставлеників Божих », «дітей Божих », «наслідників Христового царства Божого», незмінних прибічників «Канонічного Православ`я», що здійснюють «скромний маленький труд духовний…» (застосована літота як засіб увиразнення, що полягає у художньому зменшенні сили, величини, значення і таке інше.); як «живої церкви православної канонічної, бо так поступаючи і живе під покровами божої матері ми й тут діти божі», як «настоящих воїнів церкви Христової по милості Божій»; як такої, що несе захист та «Покров Божой Матері», «духовну благодатну силу, яка оберігає дітей своїх от всіх напастей: бід, скорби, боль, болезній, скільки було чуми, скільки було нечесті в цьому світі, опасностей, загрози», образне порівняння вказаного захисту з парасолькою, що захищає її власника від «хімічних дощів» («інформаційні, лукаві, брехливі, злі»), що вражають здоров`я; як «канонічної», «благодатної», такої, що гарантує спасіння душі, «виходить на світове православ`я та до небес».

Перелічені тези у своїй сукупності становлять пропаганду релігійної винятковості УПЦ та нетерпимості до ПЦУ.

В контексті здобуття Томосу:

- вживання щодо ПЦУ найменування «розкольники», зневажливі твердження, що Томос про «незалежність» ПЦУ є «фальшивою бумажкою», яка не має цінності для держави, є «обманом» України, «безумством кучки не православних людей» («безумство» - божевілля, нерозсудливість, безглузді дії), «ганьбою»;

- смислове презирливе ототожнення факту здобуття Томосу Православною Церквою України з «брехнею» 21 століття, оскільки, згідно переконань мовця, таким чином «високопосадовці» втручаються у церковні справи та порушують закони, що самі ж створили;

- саркастична (зі злісно-глузливою насмішкою) характеристика факту отримання Православною Цервкою України Томосу як «комедії» (чогось смішного [у негативному значенні], пародійного, лицемірного));

- інформування [переповідання слів архієпископа Климента], що заяви Константинопольського патріарха [згідно контексту - про надання Томосу ПЦУ] є незаконними і неканонічними; критика факту зняття «кари» з Філарета; характеристика Філарета як «злочинця», що порушив церковні закони.

Перелічені вище ознаки, що виявленні у публічному мовленні ОСОБА_4 , виражають, з огляду на публічність оприлюднення - транслюють, гостру неприязнь, нетерпимість до ПЦУ, містять зневажливі, презирливі, відразні найменування ПЦУ, її вірян та прибічників, дискредитують їхню віру в Бога, що, закономірно, ображають релігійні почуття вірян та прибічників ПЦЦ, за своєю прямою комунікативною інтенцією спрямовані на формування / посилення нетерпимого, ворожого ставлення до Православної Церкви України, розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті.

15.03.2023 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, зокрема:

1) протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.12.2022;

2) протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.12.2022;

3) протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.12.2022;

4) протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.12.2022;

5) протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.12.2022;

6) протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 15.12.2022;

7) протоколом огляду веб-сайту від 14.12.2022;

8) висновком експерта №54/15/6-241 від 08.03.2023, та іншими доказами які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який належить до категорії нетяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років.

Зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення даного кримінального правопорушення, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Водночас, ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності згідно вироку Закарпатського апеляційного суду від 19.03.2012 за кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 110 КК України, та відповідно до якого ОСОБА_4 , було обрано покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, однак на підставі ст. 75 КК України підозрюваного ОСОБА_4 , було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного. За допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, у зв`язку з чим у застосуванні більш суворих запобіжних заходів немає необхідності.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього відповідні обов`язки. Вказала про обґрунтованість підозри та про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_14 в судовому засіданні не заперечили проти задоволення внесеного слідчим клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.161 КК України, який відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.12.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 15.12.2022; протоколом огляду веб-сайту від 14.12.2022; висновком експерта №54/15/6-241 від 08.03.2023, та іншими доказами які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_4 , який є одруженим, настоятель Хресто-Воздвиженського кафедрального собору в м. Ужгород, в порядку статті 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Поряд з цим, слідчий суддя виходить також з того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 , слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 .

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на ОСОБА_4 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкування із свідками у кримінальному провадженні №0000353.

Поряд з цим, враховуючи те, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні становить до 15.05.2023 року, а тому обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підлягає до застосування, в межах вказаного строку.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 179, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати строком до 13.05.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лецовиця, Мукачівського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, настоятеля Хресто-Воздвиженського кафедрального собору в м. Ужгород, в порядку статті 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 161 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкування із свідками у кримінальному провадженні №0000353.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 покласти на слідчого.

Строк дії ухвали встановити до 13.05.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1