УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 456/1913/19

провадження № 51-3841ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року у кримінальному провадженні стосовно нього,

встановив:

Згідно з вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

За вироком злочини вчинено за таких обставин: 23 квітня 2019 року близько 14:00, засуджений ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Збіжева у м. Стрий Львівської області, поблизу ресторації «ОПАЛ», під час раптово виниклого на ґрунті особистих неприязних відносин словесного конфлікту з ОСОБА_5 , маючи намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому удар ногою в область тулуба, внаслідок котрого ОСОБА_5 впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії з метою спричинення потерпілому ОСОБА_5 , який у цей час знаходився у лежачому положенні на землі, тяжких тілесних ушкоджень, засуджений ОСОБА_4 умисно наніс останньому ще кілька ударів ногою в область живота зліва. Внаслідок нанесених ударів, засуджений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, розрив селезінки та гемоперитоніту (крові у черевній порожнині), що призвело до видалення останньому селезінки, що, згідно висновку експерта, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя у момент заподіяння.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став, а 26 вересня 2019 року близько 01:00, перебуваючи поблизу території належного ОСОБА_6 домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна й керуючись таким умислом, повторно, з корисливих мотивів, через незачинені вхідні двері проник до підсобного приміщення (літньої кухні) у вказаному домогосподарстві, звідки викрав належні ОСОБА_7 один пакет із замороженим буряком вагою 470 грам вартістю 14 грн, один пакет із замороженим буряком вагою 270 грам вартістю 8,10 грн, заморожений сир голландський вагою 244 грами вартістю 48,80 грн, заморожений сир голландський вагою 247 грам вартістю 49,40 грн, заморожений сир голландський вагою 273 грами вартістю 54,60 грн, заморожений сир голландський вагою 300 грам вартістю 60 грн, один пакет з мороженою цвітною капустою вагою 1 кг 127 грам вартістю 28,20 грн, одну пластикову пляшку з молоком ємністю 1,5 літри вартістю 10 грн., котрі поклав у свою дорожню сумку й вийшов з зазначеного підсобного приміщення, попрямувавши у бік спеціальних кліток з кролями, також розміщених у вказаному вище домогосподарстві. Там засуджений ОСОБА_4 відчинив дверцята у двох спеціальних клітках й вийняв звідтіля по одному кролику (простюху) віком десять місяців вартістю 300 грн кожен, одного з них поклав зверху на свою дорожню сумку, а іншого взяв у руку, після чого з усім викраденим майном вийшов з території вказаного вище домоволодіння, маючи намір спричинити потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у загальному розмірі 873,10 грн. Проте, намагаючись відійти по вулиці від вказаного вище домогосподарства, засуджений ОСОБА_4 був зупинений потерпілим ОСОБА_7 , внаслідок чого був позбавлений можливості розпорядитися викраденим майном, не завершивши свої злочинні дії з незалежних від його волі причин.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року вирок місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати судові рішення стосовно нього в частині засудження за ч. 1 ст. 121 КК, а кримінальне провадження в цій частині закрити.

На обґрунтування своїх вимог аналізує докази у справі, зокрема вважає, що показання свідків та потерпілого ОСОБА_5 не відображають дійсні фактичні обставини конфлікту, а тому не доводять його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК. Стверджує про тиск з боку працівників поліції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК в касаційному порядку не оскаржується.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПКсуд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши викладені в касаційній скарзі доводи та копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

За статтею 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, суд касаційної інстанції не вправі приймати рішення про скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень, а виходить з обставин, установлених судом.

Мотивуючи свою скаргу, засуджений заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді як їх перевірка згідно зі ст. 433 КПКдо повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.

Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції керується фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом за нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку, свій висновок про доведеність винуватості

ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 121 КК, місцевий суд зробив з дотриманням вимог ст. 23 КПК на підставі ретельно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Зокрема, суд ретельно проаналізував та дослідив показання засудженого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , який вказав, що 23 квітня 2019 року близько 14:00 на пл. Ринок у м. Стрий Львівської області зустрівся із своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , разом придбали пляшку горілки, воду та печиво, після чого разом усе це спожили. Коли ОСОБА_8 пішов додому, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 про свій намір наздогнати ОСОБА_8 та забрати в нього гроші, котрими він поділиться з ОСОБА_5 , на що останній заперечив, відштовхнув від себе ОСОБА_4 та пішов у напрямку місця проживання своєї матері, що неподалік. Проте ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_5 та наніс йому удар, від котрого той впав на землю, після чого ОСОБА_4 продовжував наносити йому удари ногою по тілу, зокрема в область спини та живота. ОСОБА_5 вдалося піднятись на ноги та втекти. Упродовж 23 квітня 2019 року - 29 квітня 2019 року він мав погане самопочуття, у нього боліло усе тіло, особливо виражені болі були в області живота. Проте на свято великодня - 29 квітня 2019 року, його стан значно погіршився, знеболювальні засоби вже не допомагали, навіть не допомагав вжитий безпосередньо в цей день алкоголь, а тому каретою швидкої медичної допомоги його було доставлено у медичний заклад, де з`ясувалося, що в нього розрив селезінки, після чого йому була проведена операція з видалення селезінки й у медичному закладі він провів близько місяця. Також зазначив, що засуджений перед ним не вибачився, а заподіяну йому майнову та моральну шкоду не відшкодував.

Крім цього суд проаналізував та взяв до уваги показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також послався на фактичні дані, які містяться у: рапорті старшого інспектора-чергового Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 29 квітня 2019 року; заяві потерпілого ОСОБА_5 від 02 травня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення; висновку судово-медичного експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_13 від 07 травня 2019 року № 82; протоколі огляду предмету від 15 травня 2019 року; протоколі слідчого експерименту від 16 травня 2019 року за участю ОСОБА_4 та понятих, згідно якого засуджений добровільно, із використанням статиста, детально відтворив обставини заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Вказані у вироку докази суд визнав належними, допустимими та достовірними, оскільки їх отримано у встановленому законом порядку, вони узгоджуються між собою і в сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК й об`єктивних підстав ставити їх під сумнів немає. Вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК і є обґрунтованим.

Не погодившись із рішенням місцевого суду, захисник та засуджений оскаржили його в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими доводи, викладені в апеляційних скаргах захисника та засудженого, що є аналогічні доводам касаційної скарги засудженого, щодо незаконності вироку, оскільки, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановив, що показання потерпілого, свідків, допитаних місцевим судом, фактичні дані матеріалів кримінального провадження доводять, що ОСОБА_4 своїми діями наніс умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату органу, тобто злочин, передбачений ч. 1

ст. 121 КК.

Також суди попередніх інстанцій визнали необґрунтованими доводи сторони захисту про тиск з боку працівників поліції на ОСОБА_4 при цьому врахували фактичні дані, які містяться у відповіді начальника Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 07 грудня 2022 року № К-65/47/01/22 за скаргою захисника засудженого з приводу неправомірних дій працівників Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, згідно якої, за результатами службового розслідування, не встановлено обставин фізичного та психологічного тиску на ОСОБА_4 з боку працівників поліції під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Окрім цього, суди взяли до уваги, що зі скаргою на неправомірні дії працівників поліції захисник звернувся через три з половиною роки (18 листопада 2022 року) при цьому засуджений з часу перебування під вартою (24 червня 2020 року) не звертався із скаргами на неправомірні дії працівників поліції. Окрім цього, суди врахували, що ОСОБА_4 та його захисник після роз`яснення судом їх права звернутися із відповідною завою про внесення відомостей з приводу тиску та побиття обвинуваченого ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, таким правом не скористались.

Таким чином колегія суддів дійшла переконання, що доводи касаційної скарги в частині тиску на ОСОБА_4 з боку працівників поліції не містять достатніх обґрунтувань, і наголошує, що такі твердження сторони захисту не можуть ґрунтуватись лише на висловлюваннях такої особи.

Отримали також належної перевірки судами попередніх інстанцій доводи сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_5 оговорює ОСОБА_4 , а сам потерпілий неодноразово звертався із надуманими скаргами на ОСОБА_4 у поліцію. Спростовуючи доводи в цій частині судами попередніх інстанцій враховано фактичні дані, які містяться у відповіді Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, наданої 19 грудня 2022 року на запит прокурора Стрийської окружної прокуратури, згідно якої жодних звернень від ОСОБА_5 з приводу протиправних дій ОСОБА_4 до подій 29 квітня 2019 року у інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» системи «Єдиний облік» не зареєстровано.

Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду є належно вмотивованою та обґрунтованою і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

З огляду на наведене підстав для скасування судових рішень внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не встановлено.

Разом з цим, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх з матеріалами кримінального провадження, а з її змісту та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Інші доводи засудженого про невідповідність висновків судів фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановлених у судових рішеннях, не є предметом касаційного розгляду,оскільки касаційний суд виступає судом права, а не факту.

З огляду на викладене з касаційної скарги та копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, а тому відповідно до п. 2

ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року у кримінальному провадженні стосовно нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3