Справа № 484/1519/23
Провадження № 1-кс/484/351/23
УХВАЛА

24.04.2023 року м. Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 15.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000242, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2023 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області зі скаргою в інтересах ОСОБА_4 , поданою в порядку ст. 303 КПК України на постанову дізнавача СД Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 15.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000242, внесеного до ЄРДР 21.08.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Вказану скаргу скаржник мотивує тим, що дізнавач свою постанову про закриття кримінального провадження прийняв передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки дізнавача не відповідають фактичним обставинам.

Так, 21.08.2022 року СД Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області були внесені відомості до ЄРДР за № 000242 за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що 20.08.2022 року близько 11 години за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 в ході конфліктної ситуації наніс ОСОБА_4 удар кулаком в область лівої надбрівної дуги, чим спричинив тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 223 від 23.08.2022 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження дізнавач розцінила поведінку та дії ОСОБА_6 як стан необхіної оборони. Та обмежилася лише формальним виконанням слідчих дій.

Не було взято до уваги, що ОСОБА_6 зі сторони потерпілої ОСОБА_4 не було завдано тілесних ушкоджень, а навпаки, він, маючи перевагу над нею в зрості, вазі наніс удар потерпілій. Крім цього, важливо зазначити, що саме чоловік наніс удар жінці.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає в того, хто захищається, невідкладну необхідність у заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не тільки в момент учинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Тому не зрозуміло про стан якої необхідної оборони йде мова, адже саме з боку ОСОБА_6 були здійснені активні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Ухвалою від 19.04.2023 року провадження за скаргою ОСОБА_3 було відкрито і скаргу призначено до судового розгляду.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явилася її представник, ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала повністю та просила її задовольнити.

Прокурор та дізнавач СД Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, проте відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши скаргу та додані до неї документи, суд приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та інше. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого. Порядок збирання доказів визначений ст. 93 КПК України. Оцінка слідчим доказів відповідно до ст. 94 КПК України повинна ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження; керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Такі засади кримінального провадження та вимоги КПК України при винесенні оскаржуваної постанови дізнавачем дотримані не були.

Дійсно, в своїй постанові про закриття кримінального провадження дізнавач СД Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області розцінила поведінку та дії ОСОБА_6 як стан необхіної оборони та обмежилася лише формальним виконанням слідчих дій, не врахувавши, що ОСОБА_6 зі сторони потерпілої ОСОБА_4 не було завдано тілесних ушкоджень, а навпаки, він, маючи перевагу над нею в зрості, вазі та будучи на 11 років молодшим потерпілої, наніс удар останній. За таких обставин, оскільки дії особи були умисними, то стан необхідної оборони виключається.

Враховуючи, що як дізнавач, так і прокурор не з`явилися в судове засідання, і підчас судового розгляду скарги судом встановлено, що дійсно висновки дізнавача, щодо необхідної оборони ОСОБА_6 не відповідають фактичним обставинам, прийняті передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, суд приходить до висновку, що дізнавачем не виконано в межах кримінального провадження усі передбачені законом заходи для забезпечення ефективного досудового розслідування, як це визначено ч.4 ст. 38, ч.2 ст. 9 КПК України, постанова не відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 38, 91-93, 110, 303, 306, 307, 309, 370, 371 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити повністю.

Скасувати постанову дізнавача СД Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 15.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000242, внесеного до ЄРДР 21.08.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст. 307 КПК України.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: підпис. ОСОБА_1