ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 Справа №607/7785/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000460 від 15 квітня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого на посаді голови правління ОСББ «Курбаса, 6», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

та потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2023 року близько 18.50 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував поблизу церкви святого апостола Петра, що за адресою м. Тернопіль, вул. Володимира Великого, 2а, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник протиправний умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 14 квітня 2023 року близько 18.50 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу церкви святого апостола Петра, що за адресою м. Тернопіль, вул. Володимира Великого, 2а, у ході раптово виниклого словесного конфлікту, підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому удар кулаком правої руки в ділянку голови потерпілого.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововилива червоної облямівки і садна слизової оболонки нижньої губи зліва, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав частково, підтвердивши те, що він завдав потерпілому один удар рукою, однак при цьому зазначив, що у нього не було умислу вчинити дане кримінальне правопорушення та завдати потерпілому тілесні ушкодження, а даний конфлікт був спровокований потерпілим, який висловлювався до нього в грубій формі та нецензурною лайкою. Так, пояснив, що у месенджері «Вайбер» було створено групу для співвласників багатоквартирного будинку, у якому він працює на посаді голови правління ОСББ «Курбаса, 6». У даній групі члени правління інформують мешканців будинку про важливі події, що стосуються будинку. Надалі у даній групі почали долучатись учасники, які не проживають в будинку, та які почали писати провокаційні повідомлення, через які учасники групи почали сваритися між собою, тому він зателефонував до ОСОБА_7 , яка теж була учасником даної групи, щоб запитати чи вона є співвласником будинку та чому пише провокаційні повідомлення у групу. На його телефонний дзвінок відповів ОСОБА_6 , який під час розмови висловлювався до нього нецензурною лексикою, принижував, звертався до нього «Василю», знаючи при цьому, що він є головою правління ОСББ. Крім того ОСОБА_6 здійснив аудіозапис їхньої розмови, фрагмент якої в подальшому виклав у групу в вайбері, підписавши, що голова правління хамить людям. Також повідомив, що в подальшому у нього із потерпілим відбулась зустріч у дворі будинку, під час якої потерпілий ОСОБА_6 в присутності свідків поводив себе зухвало відносно нього, агресивно, в грубій формі висловлювався до нього, називаючи « ОСОБА_8 », при цьому він бажаючи уникнути конфлікту, відійшов в сторону. Окрім того щодо подій, які мали місце ввечері 14 квітня 2023 року, повідомив, що він йшов по вулиці та проходячи повз потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 , потерпілий знову звернувся до нього в грубій формі, називаючи «Василю», а також висловлювався нецензурною лайкою, тому він повернувся до них та запитав чи потерпілий звертався до нього, на що отримав ствердну відповідь. Підійшовши ближче, він зробив потерпілому зауваження, щоб той не говорив до нього таким чином, на що ОСОБА_6 відштовхнув його, а він у свою чергу завдав йому один удар рукою у відповідь, проте не пригадує куди саме наніс удар.

Також зазначив, що в даній ситуації він вчинив неправильно, адже конфлікту можна було уникнути, розкаюється у вчиненому, а також вказав, що він намагався примиритись з потерпілим.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду.

Зокрема, показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що ОСОБА_3 являється головою ОСББ за адресою вул. Л. Курбаса, 6 в м. Тернополі, де він фактично проживає разом із своєю дівчиною ОСОБА_9 . Так, ОСОБА_3 закрив усі підвали в даному будинку, через що загинуло багато котів, тому жителі будинку почали писати в групу у вайбері, що незадоволені таким рішенням голови ОСББ, в тому числі про це також писала і його дівчина, що так не можна робити. Надалі на мобільний телефон його дівчини ОСОБА_9 зателефонував обвинувачений ОСОБА_3 , при цьому на даний дзвінок відповів він, а не ОСОБА_9 , та під час розмови обвинувачений спілкувався з ним на підвищених тонах та висловлювався нецензурною лайкою, а також казав не займатися провокаційною діяльністю. Окрім того розповів про події, що відбулись через деякий час, так, коли він виходив з будинку на вулицю, то побачив у дворі обвинуваченого, який спілкувався із іншими учасниками ОСББ та жителями будинку, які пояснювали обвинуваченому про відсутність потреби у закриванні підвалів. На прохання однієї із присутніх жінок він також підійшов до людей, які зібралися у дворі будинку, та висловив свою думку, а також думку своєї дівчини ОСОБА_9 про те, що не потрібно закривати підвали, після чого ОСОБА_3 сказав до нього, що запам`ятав його та знайде. Надалі приблизно через два тижні після вказаної події, близько 19.00 год., коли він проходив разом із своєю дівчиною ОСОБА_9 поблизу церкви святого апостола ОСОБА_11 , то випадково зустрів обвинуваченого ОСОБА_3 та запитав у нього чи вдало проходять його пошуки, так як він казав, що знайде його, на що обвинувачений почав поводити себе агресивно, нецензурно висловлюватися, він ж лише запитав чи личить так говорити голові ОСББ. Надалі після словесної перепалки обвинувачений наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя, після чого він намагався зловити обвинуваченого, однак той втік. Він при цьому ударів не наносив та фізичну силу до обвинуваченого не застосовував. Також вказав, що він не висловлювався нецензурною лексикою до обвинуваченого ОСОБА_3 , а також вважає, що звертаючись до обвинуваченого « ОСОБА_8 », він не ображав останнього, оскільки йому було невідомо як його звати, тому він не знав як до нього звертатись.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на думку суду.

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що конфлікт між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 розпочався коли останній зателефонував на її мобільний телефон з приводу того, чому вона долучила у групу в вайбері, що була створена для жителів будинку, одну з мешканок, яку напередодні ОСОБА_3 видалив із цієї групи, оскільки йому не подобалась позиція останньої щодо того, що не потрібно закривати підвали. На вказаний дзвінок відповів її хлопець ОСОБА_6 та під час даної телефонної розмови обвинувачений погрожував потерпілому, казав, що знайде його. Надалі 14 квітня 2023 року близько 19.00 год. вони із потерпілим повертались додому та поблизу церкви зустріли ОСОБА_3 , який йшов їм назустріч. Надалі ОСОБА_6 спокійним тоном запитав у обвинуваченого як у нього справи з пошуком, на що ОСОБА_3 почав висловлюватися до нього нецензурною лексикою та вдарив правою рукою потерпілого по обличчі зліва, після чого втік. При цьому потерпілий більше нічого не говорив до ОСОБА_3 та не штовхав його. Під час даного конфлікту вона знаходилась поруч із потерпілим. Також повідомила, що не пам`ятає чи звертався ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 зневажливо та чи називав на ім`я « ОСОБА_8 ».

Окрім того винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю доведена дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, оголошеними в судовому засіданні:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 14 квітня 2023 року, згідно якого ОСОБА_6 заявив, що 14.04.2023 р. близько 19.00 год. ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою м. Тернопіль, вул. В. Великого, 2А, в ході словесного конфлікту наніс йому один удар кулаком правої руки в область голови, завдавши йому тілесні ушкодження.

(а.м.к.п. 37);

- висновком експерта № 296 судово медичної експертизи від 26 квітня 2023 року, відповідно до якого встановлено, що при судово-медичній експертизі в ОСОБА_6 виявлені крововилив червоної облямівки і садно слизової оболонки нижньої губи зліва, які утворились від дії тупого предмета.

Ці ушкодження, зважаючи на морфологічні властивості, утворились близько за 2-4 доби до експертного обстеження ОСОБА_6 , 17 квітня 2023 року, не виключено у вказаний в постанові термін.

Характер та розташування виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень не виключають можливості їх утворення за наведених у постанові обставин події.

За ступенем тяжкості виявлені у гр.-на ОСОБА_6 тілесні ушкодження належать до легких - п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

(а.м.к.п. 38-40);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27 квітня 2023 року та долученим до нього ілюстрованим додатком у вигляді таблиці ілюстрацій, за участі потерпілого ОСОБА_6 та понятих, в ході якого потерпілий на статистові відтворив механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , що мало місце 14 квітня 2023 року близько 18.50 год. поблизу церкви святого апостола Петра, що за адресою м. Тернопіль, вул. Володимира Великого, 2а. Зокрема, ОСОБА_6 відтворив на статистові, який стояв перед ним на відстані приблизно 30-40 см., нанесення ОСОБА_3 йому удару кулаком правої руки в ділянку його обличчя.

(а.м.к.п. 41-44);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27 квітня 2023 року та долученим до нього ілюстрованим додатком у вигляді таблиці ілюстрацій, за участі свідка ОСОБА_9 та понятих, в ході якого свідок на статистові відтворила механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , що мало місце 14 квітня 2023 року близько 18.50 год. поблизу церкви святого апостола Петра, що за адресою м. Тернопіль, вул. Володимира Великого, 2а. Зокрема, ОСОБА_9 зімітувала на статистові, який стояв перед нею на відстані приблизно 30-40 см., нанесення ОСОБА_3 удару кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_6

(а.м.к.п. 45-48).

При цьому суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 щодо часткового визнання вини в частині того, а саме що у нього не було умислу завдати тілесні ушкодження потерпілому, оскільки вони повністю спростовуються як показаннями, наданими в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 , так і матеріалами кримінального провадження, зібраними в ході досудового розслідування та оголошеними в судовому засіданні, зокрема протоколами слідчих експериментів, проведених з потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 , які суд вважає допустимими доказами в розумінні ст.87 КПК України. Будь-яких умов, які б змушували обвинуваченого завдавати удару потерпілому судом не встановлено.

Показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 , як під час судового слідства, так і під час судового розгляду були послідовними та незмінними такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з їх сторони суд не вбачає.

В той же час, будь-яких даних на підтвердження наведеної позиції обвинуваченого судом не здобуто та сторонами не надано. Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману.

Таким чином суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, який раніше не судимий, його позитивну характеристику за місцем роботи, сімейний стан, вік та стан здоров`я, відношення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого кримінального проступку. Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в доход держави, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому за даним кримінальним проступком покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1