КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/1207/23 Провадження № 11-кп/824/2741/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000831 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 26 вересня 2022 року Оболонським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 309 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 просить вирок Деснянського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України вирок Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року виконувати самостійно.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком три роки.

Вироком також вирішене питання щодо процесуальних витрат та щодо речових доказів.

За доводами апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, вважає, що судом було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Апелянт вказує, що в суду були відсутні підстави для обґрунтованого застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Прокурор зазначає, що під час судового було встановлено, що ОСОБА_6 , будучи викритим у вчиненні попереднього тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, наполегливо та зухвало продовжив свою злочинну діяльність, вчинивши інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без реального відбуття призначеного покарання є неможливим.

Апелянт зазначає, що як встановлено судом ОСОБА_6 вироком Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року засуджений за ч. 3 ст. 309 КК України до п`яти років позбавлення волі та звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим стоком три роки.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення 29 липня 2022 року, тобто до ухвалення вироку Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року.

Посилаючись на положення ч. 4 ст. 70 КК України та правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 754/2749/17 прокурор зазначає, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 липня 2022 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 через месенджер «Телеграм» за грошові кошти замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи психотропну речовину - РVР, яку цього ж дня отримав у виді закладки по вул. Бальзака, 2 А в м. Києві, тим самим незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину - РVР масою 2,284 г, що є великим розміром, яку став незаконно зберігати при собі без мети збуту, після чого незаконно зберігаючи вказану психотропну речовину при собі без мети збуту, незаконно перевіз її на транспортному засобі марки Wоlkswаgеn Воrа з номерним знаком НОМЕР_1 до пр. Шухевича поблизу будинку № 5 в м. Києві, де цього ж дня о 12 год. 33 хв. був зупинений співробітниками поліції, яким в подальшому добровільно надав вищевказану психотропну речовину - РVР масою 2,284 г, що є великим розміром, яку він незаконно придбав, зберігав та перевозив без мети збуту.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ст. ч. 2 ст. 309 КК України,як незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого та призначене за ч. 2 ст. 309 КК України покарання прокурором не оскаржується.

Судове рішення оскаржується лише в частині безпідставного, на думку сторони обвинувачення, звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

З огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегією суддів перевіряється вирок суду лише в частині законності застосування ст. 75 КК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в виді трьох років позбавлення волі, суд одночасно дійшов висновку про можливе виправлення обвинуваченого без його відбування.

Колегія суддів вважає, що вирок суду містить достатні мотиви прийняття рішення про застосування ст. 75 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України суд обґрунтовано взяв до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Також судом враховано обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття.

Так, основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення. Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження у суді першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, надавав послідовні логічні та достовірні показання, які не змінював протягом усього часу, у зв`язку з чим у суді першої інстанції судовий розгляд відбувався відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Тому колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано визнано щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що у суду були законні підстави для застосування ст. 75 КК України.

Поряд з цим, прокурор вважає, що оскільки в межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку, то суд не міг застосовувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та в подальшому звільняти обвинуваченого від відбування призначено покарання.

Такі доводи колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Оболонського районного судом міста Києва 26 вересня 2022 року за ч. 3 ст. 309 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, який був ним вчинений 29 липня 2022 року, тобтодо ухвалення вироку Оболонського районного судом міста Києва 26 вересня 2022 року.

Отже в такому випадку судом обґрунтовано застосовано ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, відповідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Оскільки, як за попереднім вироком Оболонського районного судом міста Києва 26 вересня 2022 рокутак і за цим вироком, ОСОБА_6 було звільнено від відбування призначеного покарання, то суд правильно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України та в подальшому звільнив обвинуваченого від відбування призначеного остаточно покарання.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4