печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001393.

Обґрунтовуючи вищезазначене клопотання, слідчий вказав наступне.

Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001393 від 11.08.2018 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження до ОСОБА_4 Міністерством оборони України заявлено цивільний позов, ціна якого 275 718 грн.

Встановлено, що підозрюваному ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 87 кв.м., житловою площею 49.7 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Метою арешту майна є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, вимоги клопотання підтримав повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання здійснено без повідомлення власника майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновків.

Встановлено, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001393 від 11.08.2018 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

11.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру.

У межах вказаного кримінального провадження до ОСОБА_4 Міністерством оборони України заявлено цивільний позов, ціна якого 275 718 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно із ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Так, відповідно до клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 87 кв.м., житловою площею 49.7 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав, вказана вище квартира належить на праві сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Дослідженням наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що вони не містять відомостей на підтвердження розрахунків орієнтованої вартості майна, яке необхідно арештувати з метою можливості пересвідчитися у співмірності вартості майна розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Окрім того, слідчим суддею встановлено факт спільної сумісної власності нерухомого майна не виключно за підозрюваним ОСОБА_4 , а й його дружини та дітей, та накладення арешту на вказане майно саме з метою відшкодування шкоди може призвести до порушення справедливого балансу між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданнями цього кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що наявність пред`явленого у кримінальному провадженні самого по собі цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням не є безумовною підставою для арешту майна цивільного відповідача, з урахуванням суми заявленого цивільного позову та перебування квартири у власності чотирьох осіб, зокрема дітей, без визначення часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки прокурором не доведено необхідність накладення арешту на майно, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, не доведено, що на даній стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права та інтереси власників майна, слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження не є розумним та співмірним завданням кримінального провадження, а відтак у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1