Справа № 296/4949/18
Вирок

Іменем України

10 травня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №0000017 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Родинське Донецької області, одруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 29 листопада 1996 року,

за ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , не сприймаючи державну владу України, підтримуючи злочинні наміри діючої на території Донецької області терористичної організації «Донецька Народна Республіка» (далі - «ДНР»), будучи обізнаним про її протиправну діяльність, добровільно вступив до її підрозділу та приймав активну участь в її діяльності за наступних обставин.

Так, керівниками терористичних груп, що діяли на території окремих районів Донецької області, 7 квітня 2014 року з метою продовження здійснення терористичної діяльності шляхом об`єднання даних груп у стійке об`єднання трьох і більше осіб з чітким розподілом функцій, встановленням правил поведінки, обов`язкових для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, утворено злочинну організацію «Донецька Народна Республіка», яка відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною та видано «Акт про проголошення державної самостійності «Донецької Народної Республіки».

Для реалізації загального злочинного умислу, спрямованого на зміну меж території та державного кордону України шляхом відокремлення від України території Донецької області на порушення порядку, встановленого Конституцією України, у складі терористичної організації «ДНР» утворено так звані «політичний» та «силовий» блоки. Терористична організація «ДНР» має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників «політичного» та «силового» блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення. Учасники «ДНР» займаються вчиненням терористичних актів, залякуванням населення, вбивством громадян та інших тяжких і особливо тяжких злочинів.

На виконання загального злочинного умислу учасники терористичної організації «ДНР» на території окремих районів Донецької області вчинили збройні напади на установи органів місцевого самоврядування, будівлі правоохоронних та інших державних органів, захопивши їх, та взяли під контроль зазначені території.

З метою захисту територіальної цілісності України 13 квітня 2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію (далі - АТО).

Наказом керівника Антитерористичного центру при СБ України №33/6/9 від 7 жовтня 2014 року районами проведення АТО визначено території Донецької та Луганської областей. До проведення АТО, згідно зі ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучено підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України та інших суб`єктів боротьби з тероризмом.

На учасників «силового» блоку терористичної організації «ДНР» (не передбачених законом збройних та воєнізованих формувань), відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються, зокрема, наступні обов`язки:

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

- вчинення терористичних актів та диверсій на території України;

-захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

-організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- вербування нових учасників до складу «силового» блоку «ДНР» та керівництво їх діями.

Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ДНР» або за їх участі, відображені у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ДНР» терористичною організацією. Зокрема, у зверненні до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-VIII, та зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄC, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 14 січня 2015 року за №106-VІІІ, Постанові Верховної Ради України- «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22 липня 2014 року за №1597-VІІ, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року за №337-VІІI, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22 липня 2014 року за №1596-VІІ, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 4 лютого 2015 року за №145-VІІІ.

У травні 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території Донецької області, будучи достовірно обізнаним про вищевказану злочинну діяльність терористичної організації «ДНР», став її учасником, вступивши до лав підрозділу терористичної організації «ДНР» - «Гвардійської оперативно-тактичної групи «Кольчуга» 1 Армійського корпусу Міністерства оборони терористичної організації «ДНР», (в/ч НОМЕР_2 ), (колишні назви - «Окрема бригада особливого призначення «Кальміус» Корпусу народної міліції Міністерства оборони ДНР», «1 артилерійська бригада особливого призначення «Кальміус» Корпусу народної міліції Міністерства оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 »). У складі даного підрозділу терористичної організації «ДНР» ОСОБА_7 діє по даний час посаді заступника командира частини у військовому званні - «підполковник», використовуючи позивний « ОСОБА_8 ».

Водночас, ОСОБА_7 , приймав участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

Так, не передбачене законом збройне формування - «Гвардійська оперативно-тактична група «Кольчуга» 1 Армійського корпусу Міністерства оборони терористичної організації «ДНР», (в/ч НОМЕР_2 ), (далі - ГОТГ «Кольчуга») має організовану структуру військового типу, з притаманними їй ознаками, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну; у них проводиться військова, стройова та фізична підготовка; незаконно мають на озброєнні придатні для використання вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухівку.

Особовий склад ГОТГ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » використовує військову техніку та інше військове майно. Учасникам вказаних не передбачених законом збройних формувань присвоюються військові звання та вони призначаються на військові посади.

За ГОТГ «Кольчуга» закріплено окремі знаки розрізнення, бойові прапори, бланки, печатки, військові квитки.

До складу ГОТГ «Кольчуга» входять наступні підрозділи: штаб, протитанковий дивізіон, розвідувальний батальйон, група кінологів, рота спеціального призначення, 1 артилерійський батальйон, 2 артилерійський батальйон, гаубичний артилерійський дивізіон та гаубичний самохідний артилерійський дивізіон, медичний підрозділ, взвод забезпечення.

Вищевказані підрозділи збройних формувань ГОТГ «Кольчуга» підпорядковуються відповідним командирам та їх заступникам.

Керівниками ГОТГ «Кольчуга» визначено механізм вступу до них, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, які полягають в збройному опорі правоохоронним органам України і Збройним Силам України, знищенні їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєнні інших тяжких і особливо тяжких злочинів.

ОСОБА_7 в період з травня 2014 року по час затвердження обвинувального акта по даному кримінальному провадженню (22 травня 2018 року), будучи учасником ГОТГ «Кольчуга», перебуваючи на території Донецької області, відповідно до своїх функціональних обов`язків здійснював збройний опір та незаконну протидію виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні АТО, виїзди на бойові позиції ГОТГ «Кольчуга» з метою ведення збройних протистоянь силам АТО, перевірки та підтримання боєготовності окремих підрозділів вказаного не передбаченого законом збройного формування, їх матеріального забезпечення, бойові чергування, керував діями підлеглих бойовиків, забезпечував боєздатність підрозділів ГОТГ «Кольчуга» та його учасників, брав участь у розробленні планів бойової підготовки, здійснював вивчення та підбір осіб для їх вступу до вказаного, не передбаченого законом збройного формування, приймав участь від імені ГОТГ «Кольчуга» у заходах, що організовувались вищими керівниками «політичного» та «силового» блоків терористичної організації «ДНР».

Обвинувачений ОСОБА_7 на виклик до суду не прибув, повідомлявся судом про час та місце розгляду даного кримінального провадження шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий Кур`єр», на офіційному сайті Корольовського районного суду м.Житомира та судовими повістками за останнім відомим місцем проживання.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22.05.2019 р., кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України визначено здійснювати у спеціальному судовому провадженні, відповідно до ч.3 ст. 323 КПК України, у відсутність обвинуваченого.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується дослідженими під час судового провадження письмовими доказами:

- протоколами за результатами проведення негласного оперативно-розшукового заходу № 45/2938 від 31.10.2017 та № 45/2939 від 31.10.2017, згідно яких у періоди часу з 26.06.2017 по 23.07.2017 та з 06.10.2017 по 18.10.2017 проведено негласний оперативно-розшуковий захід - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що перебував у користуванні ОСОБА_7 з додатком у вигляді оптичного диску № 57/3/898 від 27.10.2017, на якому містяться аудіозаписи розмов, зафіксованих у ході проведення НОРЗ. Відображеними у протоколі розмовами встановлено, що користувача абонентського номеру називає себе та до нього звертаються на позивний « ОСОБА_8 », в розмовах згадуються слова «Здравия желаю», «Ти на КПП сейчас?», на що ОСОБА_7 віддає наказ черговому по КПП, щоб пропустив невстановлену особу на свято їхньої військової частини. Також ОСОБА_7 у своїх розмовах повідомляє про своє перебування на «Полігоні». У розмові з представником банку повідомляє, що перебуває в зоні АТО. Окрім цього, у розмовах консультує інших щодо вступу на проходження служби у їхньому незаконному збройному формуванні « ОСОБА_9 ».

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 45/3763 від 25.12.2017, згідно якого у період часу з 06.11.2017 по 23.12.2017 проведено негласний слідчий (розшуковий) захід - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що перебував у користуванні ОСОБА_7 , до якого додано оптичний диск № 57/3/955 від 22.12.2017, на якому містяться аудіозаписи розмов, зафіксованих у ході проведення НСРД. Відображеними у протоколі розмовами встановлено, що користувач абонентського номеру в розмовах до ОСОБА_7 звертаються «Здраствуйте товариш полковник», з проханням вирішити питання щодо вступу на військову службу до НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », на що останній вказує необхідну адресу прибуття у місцерозташування їх військової частини, а саме АДРЕСА_2 , а також дає номер мобільного телефону командира дивізіону ОСОБА_10 та вказує на необхідність від рекомендуватись від нього як від « ОСОБА_11 »;

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 45/1054 від 06.04.2018, згідно якого у період часу з 15.03.2018 по 06.04.2018 проведено негласний слідчий (розшуковий) захід - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що перебував у користуванні ОСОБА_7 , до якого додано оптичний диск № 57/3/1034 від 05.04.2018, на якому містяться аудіозаписи розмов, зафіксованих у ході проведення НСРД. Відображеними у протоколі смс-повідомленнями установлено факт повідомлення 29.03.2018 про підозру у вчиненні інкримінованих ОСОБА_7 злочинів та необхідність прибуття за викликом до слідчого.

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 45/496 від 19.02.2018, згідно якого у період часу з 21.12.2017 по 19.02.2018 року проведено негласний слідчий (розшуковий) захід - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що перебував у користуванні ОСОБА_7 , до якого додано оптичний диск № 57/3/997 від 19.02.2018, на якому містяться аудіозаписи розмов, зафіксованих у ході проведення НСРД. Відображеними у протоколі розмовами встановлено, що користувач абонентського номеру в розмовах до ОСОБА_7 звертаються «Здравие желаю товариш полковник», у розмовах обговорюють війну з Україною та підтримку їх НЗФ у цьому російською федерацією. Також, до ОСОБА_7 звертаються на позивний « ОСОБА_8 », також ОСОБА_7 називає ім`я командира ОСОБА_12 » та номер військової частини НОМЕР_2 . Також у розмові 04.01.2018 повідомляє невстановленій особі, що воює в армії з перших днів, уточнюючи, що з травня 2014 воював, що перебуває на всіх сайтах, у тому числі « ОСОБА_13 » як «враг народа». У цій же розмові повідомляє, що він заступник командира частини та назву бригади « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка з його слів зараз артилерійська, а була як спецназ. Більш того, повідомляє про свою участь у всім відомій Дебальцевській операції.

- протоколами огляду від 30.10.2017, згідно яких оглянуто відеоматеріали «Награждения медалями героев ДНР» та інтернет сайт миротворець, за результатами якого підтверджено факт перебування ОСОБА_7 у лавах терористичної організації, на посаді заступника командира батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (в/ч НОМЕР_2 ).

- протоколом огляду від 16.03.2018, згідно якого оглянуто інформацію інтернет-ресурсів, на яких містяться відомості щодо не передбаченого законом збройного формування «окрема артилерійська бригада особливого призначення «Кальміус» Міністерства оборони терористичної організації «ДНР», зокрема сторінки сайту stopterror.in.ua, яка містить публікацію з описом, історією створення та функціонування відповідного НЗФ, підтверджуючі фото та відеоматеріали, у тому числі щодо наявності вогнепального озброєння, військової техніки, шевронів, тактичних знаків тощо;

- протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 27.11.2017 та 08.12.2017, а також протоколом огляду від 29.11.2017, згідно якого оглянуті вилучені у ПрАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Сбербанк» копій документів на ім`я ОСОБА_7 , яким підтверджується його особа, контактні та анкетні дані.

- протоколом огляду від 10.11.2017, згідно яких оглянуто відеоматеріали «Артиллерийская бригада «Кальмиус», «Награждение медалями героев ДНР», «Торжественное построение «Кальмиус» та інші, згідно яких ідентифіковано особу ОСОБА_7 у військовій формі та як учасника одного із керівників НЗФ, а також як він в цьому статусі отримує нагороду в НЗФ Кальміус.

- висновком експерта № 1/2238 від 22.02.2018, згідно якого за результатами проведення судової портретної експертизи, згідно якого на представлених для дослідження фото та відеоматеріалах «Артиллерийская бригада «Кальмиусм», «Награждение медалями героев ДНР», «Торжественное построение «Кальмиус», а також копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_7 - зображена одна і та ж особа.

- проколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_14 від 21.03.2018, згідно якого ОСОБА_7 з телефонну його матері через інтернет мережу повідомлено про підозру та здійснено його виклик до слідчого.

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.11.2017 з додатком (описом вилучених речей), яким зафіксовано вилучення інформації оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» по номеру мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що збережено на оптичний диск;

- протоколом огляду від 21.11.2017, згідно якого оглянуто оптичний диск, який є додатком до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 20.11.2017. Установлено, що на диску міститься дані про телефонні дзвінки та смс у період 01.12.2014 та 08.11.2017. При цьому установлено, що у вказаний період ОСОБА_7 перебував на території АТО, здебільшого у м. Донецьку;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2017, за участі свідка ОСОБА_15 та понятих, за результатами яких свідок впізнав особу обвинуваченого ОСОБА_7 , як такого з яким проходили службу в НЗФ «Кальміус» під позивним « ОСОБА_8 ».

Суд, проаналізувавши надані сторонами обвинувачення та захисту докази, приходить до наступного.

Старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_16 21.09.2018 року погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України. Постановою слідчого з ОВС СВ УСБУ в Житомирській області доручено призначити підозрюваному адвоката для здійснення захисту. Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області захисником призначено адвоката ОСОБА_6 ..

Факт повідомлення ОСОБА_7 про підозру у даному кримінальному провадженні, виклик для проведення слідчих дій, роз`яснення наслідків неприбуття за викликом слідчого та направлення смс-повідомлень ОСОБА_7 також додатково підтверджується рапортом ст.слідчого з ОВС СВ УСБУ в Житомирській області, відповідними скріншотами.

В зв`язку з неприбуттям на виклики, підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 03.05.2018 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, визначено здійснювати шляхом спеціального досудового розслідування у його відсутність.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22.05.2019 року розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, визначено здійснювати в порядку спеціального судового провадження.

Статтею 99 КПК України визначено, що матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», за умови відповідності вимогам ст.99 КПК України, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Згідно зі статтею 6 КК України особи, які вчинили злочини на території України, підлягають кримінальній відповідальності за КК України.

За ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до Постанови Верховної Ради від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» було визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

На підставі ст. 1, 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», який набув чинності 24 лютого 2018 року, було визначено тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, в тому числі, сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей. При цьому тимчасова окупація Російською Федерацією вказаних територій України незалежно від її тривалості є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Поняття терористичної організації визначено Законом України «Про боротьбу з тероризмом», де зазначено, що це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Також за Законом України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - це діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

При цьому згідно із Законом України «Про боротьбу з тероризмом» терористичний акт є злочинним діянням у формі застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу чи інших дій, відповідальність за які передбачена ст. 258 КК України.

Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених ст. 258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, спрямованих на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому саме фактором цілеспрямованого залякування населення як засобу досягнення поставленої мети злочини терористичної спрямованості відрізняються від інших споріднених злочинів.

При цьому терористична організації, на відміну від терористичної групи, створюється для здійснення терористичної діяльності на постійній основі на невизначений проміжок часу.

Суд зазначає, що згідно із Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН № 3314 (XXIX) «Визначення агресії», прийнятої 14 грудня 1974 року, агресивна війна - це протиправне діяння, що виражається у прямому чи опосередкованому застосуванні збройної сили проти суверенітету, територіальної цілісності чи політичної незалежності іншої держави.

При цьому суд бере до уваги те, що ознаки діяльності «ДНР» як терористичної організації підтверджуються зверненнями Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, які затверджено постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року; заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України від 4 лютого 2015 року; заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року, в яких «ДНР» визначено терористичною організацією.

В листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2016 року № 9, зазначено, що на підставі аналізу положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та ст.ст.258, 258-3 КК України, як вчинення окремого терористичного акту, так і діяльність терористичної організації здійснюються із метою, визначеною у ст. 258 КК, відсутність якої унеможливлює віднесення певної діяльності до терористичної, внаслідок чого встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» ознак певної організації та відповідної мети її діяльності є підставою для визнання відповідної діяльності терористичною. Однак таке визнання здійснюється судом у конкретному провадженні на підставі наявних матеріалів, тому існування окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання діяльності терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за статтею 258-3 КК не вимагається, оскільки ст. 24 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», що передбачає рішення суду про визнання організацією терористичною, не визначає обов`язкові ознаки терористичної організації, а лише передбачає один із правових наслідків визнання такої організації терористичною шляхом її ліквідації.

Крім цього встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст. 1 Закону ознак повної організації (наявність стійкого об`єднання трьох і більше осіб; розподіл функцій між цими особами; існування обов`язкових правил поведінки при підготовці та вчиненні терористичних актів) та відповідної мети її діяльності (порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, вплив на прийняття рішень, вчинення або не вчинення дій органами державної влади та місцевого самоврядування) є підставою для визнання відповідної діяльності терористичною.

Аналогічна правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом у постанові від 05 липня 2018 року по справі № 225/6151/15-к, від 03 жовтня 2018 року по справі №326/195/16-к, від 22 листопада 2018 року по справі №477/233/16-к.

На підставі вище переліченого суд встановив, що ОСОБА_7 , як громадянин України, який є дорослою, дієздатною особою, цілком усвідомлював, що «ДНР» є стійким об`єднанням групи осіб (більше трьох) з розподілом функцій та встановленням правил їх поведінки, яке діє на території України незаконно, а її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовців Збройних Сил України, задіяними у проведенні АТО.

Такі ознаки в сукупності є загальновідомими та на думку суду дають об`єктивні підстави вважати «ДНР» терористичною організацією у межах правої кваліфікації дій ОСОБА_7 , яка передбачена ст. 258-3 ч. 1 КК України.

Таким чином суд встановив, що обвинувачений умисно приймав участь у злочинній діяльності такої терористичній організації, незаконно проходячи там службу, та приймаючи участь у збройному опорі Збройним Силам України.

Розглядаючи питання щодо обвинувачення передбаченого ст. 260 ч.2 КК України, суд приходить до наступного.

Під збройними формуванням слід розуміти воєнізовані групи, які незаконно мають на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову чи іншу зброю.

Отже, під час здійснення спеціального судового провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 здобуто, як безпосередньо в судовому засіданні, так під час досудового розслідування докази причетності ОСОБА_7 до участі в терористичній організації, а саме про те, що він з 2014р. перебуває у підрозділі терористичної організації «ДНР», а саме, «Гвардійська оперативно-тактична група «Кольчуга» 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки» (військова частина НОМЕР_2 ), (колишні назви - «Окрема бригада особливого призначення «Кальміус» Корпусу народної міліції Міністерства оборони ДНР», «1 артилерійська бригада особливого призначення «Кальміус» Корпусу народної міліції Міністерства оборони ДНР») та участь останнього у підрозділі терористичної організації «ДНР» під позовним «Дембель», який не приховуючи своєї позиції та усвідомлюючи протиправність своїх дій викладав в мережі інтернет фотокартки та відео з інтерв`ю про свою причетність та участь у терористичній організації, не приховуючи цього в телефонних розмовах.

Також, судом встановлено причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до участі у непередбаченому законом збройному формуванні та здійснення супротиву - військовослужбовцям Збройних сил України.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії:

- за частиною 1 статті 258-3 КК України, як прийняття участі у діяльності терористичної організації та сприяння її діяльності;

- за частиною 2 статті 260 КК України, прийняття участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

Суд звертає увагу, що участь особи у непередбаченому законом збройному формуванні терористичної організації (наприклад, у силовому блоці терористичної організації «ДНР») підлягає кваліфікації за сукупністю злочинів, передбачених статтями 258-3 та 260 КК України, що додатково підтверджено правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 27.05.2020р. по справі №296/2803/16-к.

Так, згідно з ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у разі, коли терористична діяльність супроводжується вчиненням злочинів, передбачених статтями 112, 147, 258 260, 443, 444, а також іншими статтями КК, відповідальність за їх вчинення настає відповідно до цього Кодексу. Участь особи у непередбачених законом збройних формуваннях може мати на меті вчинення злочинів, які не охоплюються умислом на здійснення терористичної діяльності у розумінні Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та, відповідно, не містять складу злочину, встановленого ч. 1 ст. 258-3 КК, а отже, враховуючи доведеність винуватості ОСОБА_7 в участі безпосередньо у діяльності терористичної організації та у складі непередбачених законом збройного формування, яке є підрозділом вказаної організації, його дії підлягають кваліфікації за сукупністю злочинів, кожен з яких має самостійний склад, передбачений різними статтями Особливої частини КК.

При цьому судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Про час та дату всіх судових засідань обвинувачений ОСОБА_7 повідомлявся у передбачений законом спосіб, через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр», оголошення про його виклик також публікувались на офіційному електронному сайті суду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує, що відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно статті 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.

Згідно статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.

ОСОБА_7 раніше несудимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, скоїв тяжкий та особливо тяжкий злочин, дії яких були направленні проти громадської безпеки та мають значну суспільну небезпеку.

Вирішуючи питання щодо додаткового покарання за ст. 258-3 ч. 1 КК України у вигляді конфіскації майна, суд зазначає, що стороною обвинувачення було доведено, що протиправна діяльність ОСОБА_7 була пов`язана, крім іншого, з матеріальним збагаченням обвинуваченого внаслідок такої злочинної діяльності, тому на думку колегії суддів при призначенні покарання винному необхідно застосувати, як додаткове покарання, конфіскацію усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_7 .

В зв`язку із призначеннями обвинуваченому покарання, яке слід відбувати реально, суд вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою без строку дії даного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 323, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 258-3 КК України 12 ( дванадцять ) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

-за ч.2 ст. 260 КК України- 07 ( сім ) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Обрати засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Родинське Донецької області, одруженому, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 29 листопада 1996 року, міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 рахувати з дати його затримання.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення, на досудовому слідстві судових експертиз в сумі 5720 (п`ять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп. на користь держави.

Арешт накладений на майно ОСОБА_7 , а саме, на житловий будинок та земельну ділянку площею 0.2681 га за адресою: АДРЕСА_3 та на автомобіль «Hyndai Accent», 2008 р.в., д.н.з НОМЕР_4 , після набрання вироком законної сили залишити в силі.

Речові докази по кримінальному провадженню, після набрання вироком законної сили зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На даний вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2