Провадження № 1-кс/761/8555/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0000290 внесеному до ЄРДР 24.05.2022,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , з визначенням застави у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На обґрунтування клопотання заначено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290 від 24.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушеннях повністю підтверджується зібраним у кримінальному проваджені доказами.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків або потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто в межах вказаного кримінального провадження існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Так, наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрювана буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду вказує те, що ОСОБА_5 розуміє, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, тобто, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду. Крім того, остання немає постійного джерела доходу.

Наявність ризиків передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрювана може впливати на свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, вказує те, що вона вчинила умисне особливо тяжке кримінальне правопорушення проти власності особи, за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про те, що підозрювана ОСОБА_5 може погрожувати фізичною розправою свідкам з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин. Крім того, підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку, вказує те, що вона підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Окрім того, підозрювана ОСОБА_5 може знищити речові докази, які мають значення для досудового розслідування, про місцезнаходження яких останній може бути відомо.

Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що ОСОБА_5 може впливати на свідків з метою зміни їх показів, чим може вчинити інші злочини проти власності.

На даний час в рамках вказаного кримінального провадження виконано ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на встановлення та з`ясування фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень.

Більш м`які запобіжні заходи, що можуть бути застосовані до підозрюваної ОСОБА_5 призведуть до продовження її злочинної діяльності, дадуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування, суду, а також негативно вплинуть на об`єктивне розслідування кримінального провадження.

Просить застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, визначивши заставу у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання посилаючись на необгрунтованість ризиків для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Підозрювана у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зобов`язувалася сумлінно виконувати покладені на неї обов`язки.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290 від 24.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

13.04.2023 вручене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини в сукупності з доданими матеріалами та факт вручення підозри ОСОБА_5 дають підстави визнати набуття нею статусу підозрюваної та вважати обґрунтованою її підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування запобіжного заходу, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Підставою застосування запобіжного заходу також є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності вчинення підозрюваним певних дій.

В клопотанні зазначено про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки остання усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинене нею кримінальне правопорушення з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26 червня 1991 року по справі «Лтальє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «…органи судової влади неодноразово посилались на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується… Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою».

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, раніше не судима, неодружена, не працює.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, загальної інформації про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення недостатньо для того, аби зробити висновок про те, що така особа буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, будь-якими достатніми та належними документами, долученими до клопотання не підтверджено в ході розгляду клопотання.

Також у клопотанні зазначено про існування ризиків: незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування зазначених слідчим у клопотання та прокурором у судовому засіданні ризиків має місце у цьому кримінальному провадженні, однак ступінь їх ймовірності дозволяє слідчому судді застосувати більш м`який запобіжний захід.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З урахуванням викладеного, враховуючи надані докази, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважаю за необхідне застосувати відносно останньої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній залишати житло за місцем проживання цілодобово.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою; не покидати місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст 176-179, 181, 183, 184,193,194 196, 205, 309, 395КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;

- не покидати місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_5 під домашнім арештом визначити строком до 11.06.2023 року включно.

Звільнити ОСОБА_5 з під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на органи Національної поліції за місцем її проживання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 18.04.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1