Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8594/23
Провадження №1-кп/523/1274/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

22.05.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за №0001278 від 11.09.2021 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України не маючого судимості,

обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за встановлених дізнанням (досудовим розслідуванням) наступних обставин.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2021р. стосовно ОСОБА_4 видано обмежувальний припис строком на 6 місяців та встановлені заходи тимчасового обмеження прав останнього:

-заборона перебувати у місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборона ОСОБА_4 наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_5 ;

-заборона ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборона ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

23.07.2021р. ОСОБА_4 був належним чином ознайомлений з рішенням Суворовського районного суду м. Одеси, що засвідчено його особистим підписом, з умовами обмеження та юридичними наслідками у разі їх порушення.

Однак, з 23.07.2021р., протягом усього строку дії обмежувального припису, ОСОБА_4 діючи умисно, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, неодноразово прибував до вищевказаного місця проживання ОСОБА_5 , тим самим, порушуючи вимоги, встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2021р. за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення кримінального правопорушення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи належним чином ознайомленим із обмежувальним приписом Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/8376/21 від 13.05.2021р., нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, протягом усього строку дії обмежувального припису, з 23.07.2021р. неодноразово прибував до кв. АДРЕСА_2 - за місцем мешкання ОСОБА_5 , де перебував у вказаній квартирі, тобто наблизився на відстань менше 50 метрів до місця проживання постраждалої ОСОБА_5 , та перебував там без дозволу останньої, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №0001278, вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України.

За вимогами частини 2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом дізнання (досудового розслідування) обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Потерпіла ОСОБА_5 подала заяву, в якій зазначила, що згодна із встановленими під час дізнання (досудового розслідування) обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згодна з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно заяви від 18.05.2023р., ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, а також згідний із встановленими дізнанням (досудовим розслідуванням) обставинами та розглядом обвинувального акту за його відсутності.

ОСОБА_4 роз`яснено зміст встановлених у результаті дізнання (досудового розслідування) обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені дізнанням (досудовим розслідуванням) обставини. ОСОБА_4 згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_4 , його згоду із встановленими в результаті дізнання (досудового розслідування) обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник - адвокат ОСОБА_6 .

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.390-1 КК України - умисне невиконання обмежувальних приписів, доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, маючий місце реєстрації та проживання, офіційно не працюючий, не одружений.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.67 КК України, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_4 , який є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, маючий місце реєстрації та проживання, офіційно не працюючий, не одружений, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому - повне визнання вини, щире каяття та обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді арешту.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді арешту, передбаченого санкцією ст.390-1 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді арешту за вчинений кримінальний проступок, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 373-374, 382 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_3 обрати у вигляді особистого зобов`язання, після чого, змінити на тримання під вартою. Після набрання вироком законної сили, конвоювати ОСОБА_3 для подальшого направлення в місця відбування покарання. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати із моменту взяття його під варту.

Виконання вироку в цій частині покласти на СД ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1