У Х В А Л А

16 травня 2023 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001082 від 14.05.23 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Бориспільської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що слідчим відділом Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001082 від 14 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

За твердженням слідчого, у ході досудового розслідування встановлені такі обставини.

14 травня 2023 об 11 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_4 проходив біля будинку АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло. Далі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, переслідуючи мету злочинної наживи та незаконного збагачення, діючи протиправно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та не може перешкодити вчинити злочин, усвідомлюючи, що він діє в умовах воєнного стану, шляхом розбиття віконного скла, незаконно проник до вищевказаного будинку. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному будинку, в одній з кімнат помітив фару від автомобіля марки «Форд» та свічки запалювання марки виробника «V-Line» у кількості 4 штук, які виніс на подвір`я будинку, з метою подальшого заволодіння даними речами. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 , через вхідні двері повернувся до вказаного будинку, де в іншій кімнаті взяв планшет марки «Apple Ipad 64Gb», яким намагався заволодіти, однак не зміг розпорядитись викраденим майном та не вчинив усіх дій які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, оскільки був затриманий потерпілою ОСОБА_7 на місці вчинення злочину. Внаслідок своїх дій ОСОБА_4 здійснив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , на загальну суму 36400 гривень.

Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про наявність у діях підозрюваного складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки розуміє, що за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину загрожує реальне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років. ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілу та може продовжити свою злочину діяльність. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення та поведінку підозрюваного після цього, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 і його захисники просили слідчого суддю обрати інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт. Свідок ОСОБА_9 являється матір`ю підозрюваного та показала, що проживає із сином ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , який хворіє на шизофренію, періодично проходить лікування у відділенні психоневрологічного диспансеру та потребує регулярного вживання лікарських препаратів. Тому останній втік з дому та вчинив правопорушення.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що 14.05.2023 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим. Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практика ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана в клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України. Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій вказаного кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема заяву потерпілої ОСОБА_7 ; протокол затримання в ході якого, під час особистого обшуку виявлено викрадені речі; протокол огляду місця події; протокол допиту потерпілої; повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 14.05.2023 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185КК України. Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України. Санкція ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Дані про особу ОСОБА_4 , свідчать про те, що він проживає разом з матір`ю в АДРЕСА_2 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Згідно наданих довідок періодично знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні психоневрологічного диспансеру. З показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що підозрюваний хворіє на шизофренію та потребує постійного догляду та систематичного приймання лікарських препаратів.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК, та допускає, що підозрюваний може вдатися до переховування як способу поведінки у випадку загрози його інтересам, водночас, враховуючи стан здоров`я підозрюваного, вказаний ризик є мінімальний. Наявність ризику незаконного впливу на потерпілу прокурором взагалі не доведено, а тому в цій частині клопотання є необґрунтованим. Ризик можливого вчинення нових злочинів, з урахуванням презумпції невинуватості та відсутності у матеріалах справи даних про минулу злочинну поведінку обвинуваченого, прокурором не доведений. Отже, слідчий суддя вважає, що існує єдиний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ні в письмовому клопотанні, ні усно в судовому засіданні прокурор не зазначив про обставини, які свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_4 , іншого більш м`якого запобіжного заходу. Усвою чергу, захисник просив суд розглянути можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя погоджується із доводами сторони захисту, що прокурором не доведено недостатність застосування до ОСОБА_4 , більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду. На думку суду, з урахуванням наявності у нього постійного місця проживання, родини до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід - домашній арешт, який полягатиме у забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 21.00 год. до 06.00 год. наступного дня, а також зобов`язавши його виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 193, 181 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_2 з 21.00 год. до 06.00 год. наступного дня.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, а також виконувати такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Ухвала діє до 15.07.2023 року.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 18.05.2023а об 08.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1