Справа № 338/1302/22
Провадження № 11-кп/4808/293/23
Категорія ч.2 ст.289 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 на вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження та місце проживання АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні троє неповнолітніх дітей, українця, громадянина України, раніше судимого: вироком Богородчанського районного суду від 13.08.2018 року за ч. 1 ст. 304 та ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 2 роки.

А також, на даний час на розгляді Надвірнянського районного суду перебуває обвинувальний акт від 26.04.2019 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні №0000229 від 26.03.2019, за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 289 КК України, зареєстрованим в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000114 від 21 жовтня 2022 року,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи, без конфіскації майна.

Продовжено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення в період з 21.10.2022 року до 20.03.2023 року включно. Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати від дати затримання - з 21.10.2022 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, 20.10.2022, близько 22:30 год., ОСОБА_8 , з метою заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки ВА321011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_10 законним користувачем та фактичним власником якого являється ОСОБА_11 , прибув на вулицю неподалік господарства останнього що, розташований по АДРЕСА_2 , де знаходився вказаний транспортний засіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння згаданим легковий автомобілем, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинивши двері автомобіля марки ВА321011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за допомогою ключів, які знаходились в автомобілі, без дозволу власника чи законного володільця, запустивши двигун автомобіля, привів його в робочий стан і таким чином незаконно заволодів транспортним засобом, вартість якого становить 16 182,00 грн.

Незаконно заволодівши вказаним автомобілем, ОСОБА_8 покинув на ньому місце вчинення кримінального правопорушення та направився в напрямку центру с. Грабовець, де по дорозі потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та був затриманий потерпілим ОСОБА_11 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль отримав механічні пошкодження, у зв`язку із чим потерпілому ОСОБА_12 завдані матеріально шкоду в сумі 16 182.00 грн.

Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.

По справі був заявлений цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди, який ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.03.2023 року залишений без розгляду.

Не погодившись з вказаним вироком суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині покарання та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на менший строк. Вважає, що у суду були всі підстави при призначенні йому покарання для застосування положення ч.1 ст. 69 КК України, обрати покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 289 ч.2 КК України або перейти до більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції статті. Вважає, що суд призначив надто судове покарання, 5 років позбавлення волі є надто тривалий строк. Наголошує, що він щиро покаявся у вчиненому. Активно допомагав слідству , з самого початку визнавав вину і запевняє, що більше такого не повториться. ОСОБА_8 зазначає, що своїм вчинком він створив для сім`ї важке становище.

Апелянт звертає увагу на те, що ним повністю відшкодовано матеріальну шкоду потерпілому із власної ініціативи ще до винесення судом вироку. Вважає, що суд, при ухваленні вироку, мав віднести дану обставину до пом`якшуючих даних при призначенні покарання щодо нього. Що є також підставою для застосування ст.. 69 КК України. Також звертає увагу на те, що потерпілий немає до нього жодних претензій матеріального і морального характеру.

ОСОБА_8 також звертає увагу суду на те, що ним в повному обсязі відшкодовані витрати по справі за проведення транспорно-товарознавчої експертизи пошкодженого автомобіля. На утриманні ОСОБА_8 троє неповнолітніх дітей, а також цивільна дружина, яка змушена працювати і займатись вихованням їхньої дитини, він є єдиним годувальником сім`ї. окрім того, наголошує, що його батьки вже досягли похилого віку, однак по причині відсутності страхового трудового стажу пенсії та соціальної допомоги вони не отримують. Дані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально побутових умов проживання його сім`ї. Його мати часто хворіє і потребує його догляду та матеріальної підтримки. По місцю проживання він характеризується позитивно, скарги односельчан на нього не поступали, про що свідчить характеристика, долучена до матеріалів справи.

Наголошує, що суд при призначенні покарання не в повній мірі враховані обставини, які пом`якшують покарання, просить змінити вирок в частині призначення покарання та застосувати ст.69 КК України у виді позбавлення волі на менший строк. Розгляд справи просить проводити в його присутності.

Адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вирок в частині кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України та фактичних обставин справи вчинення ним даного злочину не оскаржується.

Зазначає, що судом перераховано цілий ряд обставин, які пом`якшують вину обвинуваченого ОСОБА_8 , однак, призначаючи обвинуваченому покарання суд формально підійшов до їх оцінки і безпідставно не застосував ст..69 КК України та не призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України.

Вказує, що ОСОБА_8 з самого початку вчинення ним злочину він щиро покаявся і активно сприяв розкриттю та проведенню судового слідства вчиненого ним кримінального правопорушення. Вказана обставина характеризує відносно знижений ступінь суспільної небезпеки особи та вчиненого ним протиправного діяння. А тому загальні засади призначення покарання повинні були спрямовані на забезпечення індивідуалізації, гуманності та справедливості.

Зазначає, що обвинувачений в повному обсязі добровільно відшкодував потерпілому матеріальні збитки пошкодженого автомобіля, що було зроблено обвинуваченим з власної ініціативи та власних заощаджень до винесення судом вироку, а тому вказана пом`якшуюча обставина повинна суттєво вплинути на призначене ОСОБА_8 покарання. Потерпілий немає жодних претензій матеріального і морального характеру і висловив суду думку, в якій просив суворо не карати і не позбавляти волі обвинуваченого, що судом також не було враховано при призначенні покарання ОСОБА_8 .

Сторона захисту також звертає увагу на те, що обвинуваченим повністю відшкодовано державні витрати пов`язані за проведення по кримінальному провадженню товарно-транспортної експертизи пошкодженого автомобіля потерпілого.

Апелянт також наголошує, що на утриманні обвинуваченого троє неповнолітніх дітей, про що свідчать копії свідоцтв про народження та довідкою про склад сім`ї, фактично на утриманні також цивільна дружина, з якою останній проживає і на даний час фактично перебуває в шлюбних стосунках, яка не працює і здійснює догляд неповнолітньої дочки. Перебування обвинуваченого в місцях позбавлення волі покладе його сім`ю у вкрай важке матеріальне становище, оскільки він є єдиним годувальником всіх членів його сім`ї. його батьки є похилого віку, однак не отримують пенсій та виплат у зв`язку із відсутністю трудового стажу для їх виплат, про що свідчить довідка Переріслянської сільської ради. При цьому матір обвинуваченого часто хворіє, про що суду надана відповідна довідка. Також апелянт зазначив, що ОСОБА_8 позитивно характеризується по місцю проживання.

Сторона захисту вказує про те, що з вироку слід виключити ту обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 як рецидив злочинів. Звертає увагу на те, що за змістом п.1 ч.1 ст.67 КК України вказано норма закону передбачає дві самостійні обставини, які обтяжують покарання, вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Вважає, що суд неправильно застосував норму матеріального права і безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , а саме рецидив злочинів.

За наведених обставин просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на можливо мінімальний строк, виключивши з вироку обставину, що обтяжує його вину, а саме - рецидив злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи поданих апеляційних скарг в повному обсязі та просили призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на можливо мінімальний строк, та також виключивши з вироку обставину, що обтяжує його вину, а саме - рецидив злочинів, думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення вимог апеляційний скарг, зміни вироку в частині призначеного покарання та застосуванням ст.69 КК України та виключення з вироку висновку суду про наявність рецидиву злочину, як обставини, що обтяжує покарання,дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не заперечувались і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються в апеляційних скаргах, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, і кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюється жодним з учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, що обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, яке знаходиться у провадженні Надвірнянського районного суду, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, утримує батьків пенсійного віку, хвору мати. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав його щире каяття та добровільне відшкодування шкоди. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд не вбачав підстав для застосування ст. 69 КК України, оскільки враховуючи пом`якшуючі покарання та характеризуючи обставини, повне відшкодування шкоди потерпілому та судових витрат за проведення експертизи, не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого. При цьому, дії ОСОБА_8 були кваліфіковані судом за ознакою повторності, оскільки ним вчинено аналогічні злочини передбачені ст. 289 КК України, наявні обтяжуючі покарання обставини рецидив та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважав за доцільне призначити покарання ОСОБА_8 , необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі.

Суд не призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки корисливих мотивів в діях ОСОБА_8 судом не встановлено.

Врахувавши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив ОСОБА_8 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, у мінімальних межах санкції ч. 2ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів, оскільки з урахуванням всіх обставин справи вказане покарання за своїм видом і розміром відповідає вимогам закону, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Перевіряючи доводи обвинуваченого та захисника, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції безпідставно відніс до обставин, які обтяжують покарання рецидив злочинів.

Так, ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно. Повторність вчинення злочину ОСОБА_8 пов`язана із засудженням його вироком Богородчанського районного суду від 13.08.2018 року за ч.1 ст.304 та ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 2 роки. На розгляді Надвірнянського районного суду перебуває обвинувальний акт від 26.04.2019 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні №0000229 від 26.03.2019, за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 289 КК України, зареєстрованим в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000114 від 21 жовтня 2022 року.

Згідно зі ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Проте, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 4 червня 2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що з вироку суду необхідно виключити висновки суду на наявність рецидив злочину, як обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше судимий: вироком Богородчанського районного суду від 13.08.2018 року за ч. 1 ст. 304 та ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 2 роки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно врахував при призначенні покарання, те що на розгляді Надвірнянського районного суду перебуває обвинувальний акт від 26.04.2019 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні №0000229 від 26.03.2019 року. Колегія суддів вважає, що посилання суду на наявність нерозглянутого відповідного кримінального провадження не відповідаєьпринципу презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на наявність у обвинуваченого на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Частиною 3 ст. 65 КК України передбачено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання ", відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим,ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

Колегія суддів приймає до уваги вказані норми закону і приходить до висновку, що в даному кримінальному провадженні наявні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав вину у вчиненні правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, добровільно відшкодував шкоду, заподіяну правопорушенням, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 66 КК України визнає вищевказані обставини такими, що пом`якшують покарання, та вважає, що вони свідчать про наявність правових підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.

Зокрема, зі змісту, даних які містяться в матеріалах провадження та пояснень обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_8 , має на утриманні троє неповнолітніх дітей, про що свідчать копії свідоцтв про народження та довідка про склад сім`ї, на даний час фактично перебуває в шлюбних стосунках з цивільною дружиною, яка не працює і здійснює догляд неповнолітньої дочки, є єдиним годувальником всіх членів його сім`ї, має батьків похилого віку, які не отримують пенсій та виплат у зв`язку із відсутністю трудового стажу для їх виплат, про що свідчить довідка Переріслянської сільської ради, позитивно характеризується по місцю проживання.

В той же час, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши, що правопорушення було вчинено ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, обґрунтовано визнав вищевказану обставину такою, що обтяжує покарання.

Суд першої інстанції також обґрунтовано зазначив про відсутність підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді конфіскації майна, оскільки не встановив корисливих мотивів в діях обвинуваченого.

Разом з тим, колегія суддів, враховуючи сукупність обставин, які в силу положень ч. 2 ст. 66 КК України, визнані судом такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого та характер вчиненого ним правопорушення, вважає, що вищевказані обставини свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а тому дають обґрунтовані правові підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої даною нормою закону.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На думку суду апеляційної інстанції, саме таке покарання є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по справі у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України змінити в частині встановлення обставини, що обтяжує покарання та призначеного обвинуваченому покарання.

Виключити з мотивувальної частини вироку висновок суду про наявність рецидиву злочину, як обставини, що обтяжує покарання.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5