ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/1270/22 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/487/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 січня 2023 року відносно ОСОБА_8 ,-

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якимівка Близьнюківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно на працевлаштованого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має, неодруженого, який неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)-01.03.1999 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст. 89, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна, 14.10.2004 звільнений з Харківської виправної колонії (№ 43) за відбуттям строку покарання;

2)-25.11.2008 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

3)-13.10.2010 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, 03.03.2014 звільнений з Темнівської виправної колонії (№ 100) за відбуттям строку покарання (судимість не погашена, у зв`язку із засудженням особи вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2016),

Визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначено покарання

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

До набрання вироком законної сили продовжено стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 відраховувано з дня ухвалення вироку суду, тобто з 23 січня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувано ОСОБА_8 в строк покарання попереднє ув`язнення з 16.02.2022 (дата фактичного затримання згідно протоколу затримання) по 22.01.2023 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Як встановив суд першої інстанції ОСОБА_8 16 лютого 2022 року в період час з 06 год 30 хв по 08 год 00 хв, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, прибув до сусідньої квартири АДРЕСА_3 .

Надалі ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити доведенню його злочинному задуму до кінця, використовуючи в якості знаряддя злочину заздалегідь принесений останнім металевий предмет у вигляді слюсарного зубила, шляхом віджиму вхідних дверей проник всередину до квартири АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямованої на проникнення у житло.

Надалі ОСОБА_8 , перебуваючи всередині квартири АДРЕСА_2 , помітив у спальній кімнаті мобільний телефон фірми Xiаomi Redmi Note 7, вартістю 2649 грн. 50 коп., надалі помітив шафу у вказаній кімнаті, в якій відшукав грошові кошти в сумі 3000 грн., чоловічу зимову куртку фірми «Bershka», вартістю 1333 грн. 33 коп., чоловічу зимову куртку фірми «Cropp», вартістю 1 296 грн. 33 коп., дві чоловічі футболки фірми «LaCosta», вартість кожної становить 383 грн. 33 коп., якими ОСОБА_8 в подальшому вирішив заволодіти.

Надалі ОСОБА_8 , діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, таємно заволодів вказаним вище майном та грошовими коштами, належними потерпілому ОСОБА_9.

В подальшому ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадене майно та грошові кошти, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 8845,82 грн., з якої грошові кошти становлять 3000 грн., а вартість викраденого майна 5845,82 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-22/2938-ТВ від 05.04.2022.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникнення у житло.

Крім того, ОСОБА_8 , 16 лютого 2022 року в період час з 06 год 30 хв по 08 год 00 хв, більш точний час встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, протиправно перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , помітив у приміщенні вітальні на столі паспорт громадянина Марокко, де в ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння офіційним документом, яким є паспорт громадянина Марокко серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданий 03.07.2018.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи, що власником паспорту громадянина Марокко є інша людина, оскільки на вказаному документі наявні реквізити та відомості про його власника, яким є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи на меті вчинення будь-яких протиправних дій за допомогою зазначеного офіційного документу, таємно заволодів ним.

Так, ОСОБА_8 , перемістивши паспорт громадянина Марокко серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданий 03.07.2018, з квартири АДРЕСА_3 , в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Також суд першої інстанції констатував, що під час судового розгляду не доведено наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки злочину - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки дослідженими по справі доказами не доведено, що ОСОБА_8 вчинив вказане кримінальне правопорушення за попередньою змовою із ОСОБА_12 .

В апеляційних скаргах:

Прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 357 КК України із застосуванням кваліфікаційної ознаки - крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом при розгляді даного кримінального провадження досліджено вирок яким ОСОБА_12 визнано винним та засуджено за це ж кримінальне правопорушення, що вчинено за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_8 .

При цьому ОСОБА_12 повністю визнав свою провину.

Між тим при допиті ОСОБА_12 у якості свідка в цьому кримінальному провадженні, останній пояснив, що спільно із ОСОБА_8 він крадіжки не вчиняв.

Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не дав та безпідставно виключив із кваліфікації дій ОСОБА_8 посилання на вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, оскільки висновки суду про вину ОСОБА_8 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що допитаний під час судового розгляду ОСОБА_12 стверджував, що ОСОБА_8 не міг вчинити крадіжку речей потерпілого.

Також, в судовому засіданні не допитувався сам потерпілий ОСОБА_9 , оскільки він вихав за межі України.

Проте, у своїй заяві в поліцію він написав, що крадіжка вчинена невідомими особами.

Також допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що про крадіжку йому нічого не відомо.

Також, по вилученим під час огляду місця події речовим доказам (зубило, молоток, відбитки пальців рук) ніяких експертиз не проводилось.

Названі обставини на думку автора апеляційної скарги є підставами для скасування оскаржуваного вироку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, та заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, обвинуваченого та його захисника які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та підтримали свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 91 КПК України, окрім іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі.

Так процесуальне судочинство визначає правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Правова доктрина виокремлює наступні ознаки преюдиції:

- зазначені обставини беруться до уваги, коли вони встановлені не лише рішенням суду окремої юрисдикції (наприклад, кримінальним судом), але й рішенням суду іншої ланки судової системи;

- під рішенням можуть матися на увазі також проміжні та допоміжні акти, у випадку, якщо в них належним чином розглянуто спірне питання;

- судове рішення повинно бути таким, що набрало законної сили;

- сторонами у справі мають бути ті ж особи/особа, стосовно яких встановлено обставини, однак суб`єктний склад сторін у справі не обов`язково має бути повністю тотожним;

- у разі скасування рішення, яке встановлює преюдицію, виникають підстави для перегляду за нововиявленими обставинами усіх тих рішень, які цю преюдицію використали.

Отже, преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі (постанова Верховного Суду у справі № 234/16272/15-ц).

Під час апеляційного за клопотанням прокурора досліджено вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 червня 2022 року яким ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 - свідка у даному кримінальному провадженні засуджено за ч.3 ст. 185 КК України.

Згідно встановлених у цьому вироку судом обставин ОСОБА_12 16.02.2022р. в період часу з 06 год. 30 хв. по 08 год. 00 хв., більш точний час в ході розслідування встановити не виявилось можливим, за попередньою змовою з раніше йому знайомою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з проникненням у житло, прибули до сусідньої квартири АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій єдиний злочинний намір, згідно заздалегідь розподілених функцій, ОСОБА_12 разом із раніше йому знайомою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та не може завадити доведенню їх злочинному задуму до кінця, використовуючи в якості знаряддя злочину, заздалегідь принесений останнім металевий предмет у вигляді слюсарного зубила, шляхом віджиму вхідних дверей проникли всередину квартири АДРЕСА_2 .

Надалі ОСОБА_12 , з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження , перебуваючи в середині квартири АДРЕСА_2 , помітили у спальній кімнаті мобільний телефон фірми Redmi Xiomi Note 7 вартістю 2 649 грн. 50 коп., у шафі вказаної кімнати- грошові кошти в загальному розмірі 3 000 грн., чоловічу зимову куртку фірми «Bershka» вартістю 1 333 грн.33 коп., чоловічу зимову куртку фірми «Cropp» вартістю 1 296 грн. 33 коп., дві чоловічі футболки фірми «LaCosta», вартість кожної з них становить 383 грн. 33 коп., якими ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження , в подальшому вирішили заволодіти.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_12 , у групі з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, таємно заволоділи вказаним вище майном та грошовими коштами, належними ОСОБА_9 та звернувши його на свою користь з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння, ОСОБА_12 , у групі з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження , завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 8 845 (вісім тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень 82 коп., з яких грошові кошти становлять 3 000 ( три тисячі) гривень, а вартість викраденого майна -5 845 ( п`ять тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень 82 копійки, що підтверджено висновком судово - товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-22/2938-ТВ від 05.04.2022.

Обвинувачений ОСОБА_12 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч. 3 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що дійсно 16.02.2022р. у період часу з 6 год. до 8 год. він разом із ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння , вирішили вчинити крадіжку будь-якого чужого майна , яке перебувало у сусідній квартирі АДРЕСА_3 . Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, перелік та вартість викраденого не оспорює. У вчиненому щиро розкаюється. Просив суворо не карати його.

Дослідивши названий вирок колегія суддів

констатує, що з дослідженого судом апеляційної інстанції вироку суду який набрав законної сили щодо ОСОБА_12 , який повністю визнав свою провину та був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.) вбачається, що обставини скоєного ним кримінального правопорушення (місце, час, перелік викраденого) є повністю тотожними тим які встановлені судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

Більше того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_12 був допитаний судом першої інстанції у якості свідка 01.11.2022 року, тобто вже після набрання вироком щодо нього законної сили.

Натомість на названу обставину суд першої інстанції уваги не звернув та передчасно констатував у вироку, що під час судового розгляду не доведено наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки злочину - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, посилаючись на те, що допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_8 надав показання, що крадіжку з квартири потерпілого він вчинив самостійно, ОСОБА_12 не вчиняв цієї крадіжки, а під час допиту у суді свідок ОСОБА_12 також надав показання, що він не причетний до вчинення цієї крадіжки та її здійснив одноосібно його знайомий ОСОБА_8 .

Отже колегія суддів враховуючи викладене констатує, що судом першої інстанції було допущено невідповідність висновків суду фактичними обставина кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Таким чином в ході проведення судового слідства апеляційним судом в межах доводів, викладених в апеляції прокурора встановлено, що злочин, передбачений ч.3 185 КК України від 16.02.2023 було вчинено ОСОБА_8 за наступних обставин.

Так ОСОБА_8 16 лютого 2022 року в період час з 06 год 30 хв по 08 год 00 хв, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, за попередньою змовою з раніше йому знайомим чоловіком, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, прибули до сусідньої квартири АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний намір, згідно заздалегідь розподілених функцій, маючи єдиний умисел з метою незаконного збагачення ОСОБА_8 разом з раніше йому знайомим чоловіком, матеріали якого виділені в окреме провадження, діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити доведенню його злочинному задуму до кінця, використовуючи в якості знаряддя злочину заздалегідь принесений останнім металевий предмет у вигляді слюсарного зубила, шляхом віджиму вхідних дверей проникли всередину до квартири АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_8 разом з раніше йому знайомим чоловіком, матеріали якого виділені в окреме провадження виконали усі дії, які вважали за необхідне для досягнення своєї мети, спрямованої на проникнення у житло.

Надалі ОСОБА_8 разом з раніше йому знайомим чоловіком, матеріали якого виділені в окреме провадження, перебуваючи всередині квартири АДРЕСА_2 , помітив у спальній кімнаті мобільний телефон фірми Xiаomi Redmi Note 7, вартістю 2649 грн. 50 коп., надалі помітив шафу у вказаній кімнаті, в якій відшукав грошові кошти в сумі 3000 грн., чоловічу зимову куртку фірми «Bershka», вартістю 1333 грн. 33 коп., чоловічу зимову куртку фірми «Cropp», вартістю 1 296 грн. 33 коп., дві чоловічі футболки фірми «LaCosta», вартість кожної становить 383 грн. 33 коп., якими ОСОБА_8 в подальшому вирішив заволодіти.

Надалі ОСОБА_8 , разом з раніше йому знайомим чоловіком, матеріали якого виділені в окреме провадження діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, таємно заволоділи вказаним вище майном та грошовими коштами, належними потерпілому ОСОБА_9.

В подальшому ОСОБА_8 , разом з раніше йому знайомим чоловіком, матеріали якого виділені в окреме провадження звернувши на свою користь викрадене майно та грошові кошти, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 разом з раніше йому знайомим чоловіком, матеріали якого виділені в окреме провадження завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 8845,82 грн., з якої грошові кошти становлять 3000 грн., а вартість викраденого майна 5845,82 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-22/2938-ТВ від 05.04.2022.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб поєднане з проникнення у житло.

Відповідно до ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі збільшення обсягу обвинувачення.

За таких обставин вирок суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України підлягає скасування з ухваленням апеляційним судом свого вироку в цій частині.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, колегія суддів виходить із даних про особу обвинуваченого встановлених судом першої інстанції та погоджується із видом та розміром покарання яке було призначено ОСОБА_8 оскільки підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого під час апеляційного розгляду не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, то вона на думку колегії суддів є необґрунтованою, оскільки та обставина, що ОСОБА_8 вчинювалась крадіжка з квартири потерпілого доведений сукупністю доказів, досліджених судом першої інстанції, повторність дослідження яких стороною захисту не ініціюється.

Більше того в суді першої інстанції ОСОБА_8 не заперечував, що здійснював крадіжку майна потерпілого, але оспорював лише факт злому ним вхідної двері квартири та перелік викраденого майна.

Щодо показів свідка ОСОБА_12 на які посилається сторона захисту на підтримку аргументів щодо невинуватості ОСОБА_8 то ним під час апеляційного розгляду вже надана критична оцінка колегією суддів та вони визнані такими, що спрямовані на намагання ОСОБА_12 полегшити кримінальну відповідальність свого спільника ОСОБА_14 .

Керуючись ст.ст. 404, 407,409,,420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 січня 2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині його засудження за ч.3 ст. 185 КК України скасувати.

Кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб поєднане з проникнення у житло.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці;

Вважати його засудженим за ч. 3 ст. 357 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий

Судді