Справа № 203/2884/23
Провадження № 1-кп/0203/644/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000943 06 квітня 2023 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

Прокурор в судовому засіданні надав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що на сьогоднішній день не припинили існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке передбачене покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, як на території України, так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 є громадянином іншої держави, а саме, Республіки Молдова. Крім того, ОСОБА_6 на даний час не працює та не навчається, не має джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за корисливий злочин, що свідчить про ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, перебуваючи на свободі. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, надавши клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування посилався на те, що ризики у клопотанні прокурора жодним чином не обґрунтовані та до клопотання не надано доказів на підтвердження, зазначених у ньому ризиків. Також, відсутні переконливі аргументи на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , а також, клопотання захисника про зміну обвинуваченому міри запобіжного заходу, думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання захисника обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчено можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, а також, інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Розглядаючи питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та заміни запобіжного заходу, суд, відповідно до ст.178 КПК України, враховує дані про його особу, який раніше судимий, має середню освіту, є громадянином Республіки Молдова, не працевлаштований, перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні ані дітей, ані батьків похилого віку не має, має постійне місце проживання у м. Дніпро.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду, що є підтвердженням існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, прокурором не обґрунтовано існування іншого ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначеного ним у клопотанні, а саме, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, та не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ним ризикам.

Тому, оскільки жодних фактів і обґрунтувань, які б свідчили про те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, клопотання прокурора не містить, та таких обставин не встановлено і в суді, посилання прокурора на цей ризик суд визнає безпідставним.

Таким чином, у суду відсутні докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризику, що передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який зазначений у клопотанні прокурора.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Іващенко проти України» від 10 вересня 2020 року, у якому Європейським судом з прав людини викладено принципи, щодо застосування тримання під вартою, а саме п.77: суд вважає, що не оцінивши конкретні факти або не розглянувши можливість застосування інших запобіжних заходів як альтернативу триманню під вартою під час досудового слідства, та по суті постійно посилаючись на тяжкість обвинувачень, органи державної влади продовжували строк тримання заявника під вартою під час судового розгляду на підставах, які не можуть вважатися «достатніми» та «відповідними», щоб виправдати його тривалість.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи, що на сьогодні кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, суд вважає, що з огляду на дані про особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, достатньою мірою для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, який буде гарантувати виконання обвинуваченим на час судового розгляду процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти ризику його переховування.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника підлягають частковому задоволенню, застосувавши відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком на два місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 201, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із застосуванням електронних засобів контролю, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 27 вересня 2023 року, включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- носити електронний засіб контролю;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу прокурора чи суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на Дніпровське районне управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1