Провадження № 1-кп/127/763/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 02.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косаківка, Липовецького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному збігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», за невстановлених обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, незаконно придбав психотропну речовину обіг якої обмежено, а саме амфетамін та в подальшому зберігав без мети збуту при собі.

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, 01.08.2023 незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, рухаючись по вулиці Родіона Скалецького, біля будинку № 59, розташованого у місті Вінниця, приблизно о 14 год 10 хв, був помічений та зупинений працівниками відділу кримінальної поліції Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. На запитання працівників поліції про наявність заборонених речовин, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на зберігання психотропних речовин, будуть викриті, повідомив, що у нього при собі наявна психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, який знаходився у лівій зовнішній боковій кишені його штанів, у поліетиленовому згортку із клейкої стрічки синього кольору.

У подальшому, в ході проведення огляду місця події 01.08.2023, в період часу з 14 год 47 хв до 14 год 53 хв, у ОСОБА_4 , в присутності понятих було вилучено з лівої зовнішньої бокової кишені його штанів поліетиленовий згорток із клейкої стрічки синього кольору в середині якої знаходився ZIP-пакетик із порошкоподібною речовиною, загальна маса якої відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-23/13987-НЗПРАП від 08.08.2023 становить 1,3518 г, в якій міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса амфетаміну становить - 0,9651 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів таблиця II, список № 2), амфетамін віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, вага вилученої у ОСОБА_4 психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін становить 0,9651 г та відноситься до невеликих розмірів (до 1,5 г).

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 добровільно та самостійно звернувся в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», де в період з 08.08.2023 по 18.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин (стимуляторів, канабіоїдів). Систематичне вживання ІІ ст. (Наркоманія F19. 252) (історія хвороби № 1276).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав в повному обсязі. Суду повідомив, що дійсно вчинив кримінальний проступок за обставин, викладених в обвинувальному акті. Також зазначив, що 01.08.2023 знайшов вказаний згорток і оскільки раніше вже вживав психотропні та наркотичні речовини, то відразу зрозумів, що в середині, тому вирішив залишити його собі для власного вживання. Однак в подальшому був помічений та зупинений працівниками поліції, при спілкуванні з якими добровільно видав останнім знайдений згорток.

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста лікар ОСОБА_6 повідомив суду, що був лікуючим лікарем ОСОБА_4 . Останній самостійно звернувся до КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» з метою проходження лікування від наркотичної залежності внаслідок вживання наркотичних та психотропних речовин. Пацієнту було встановлено діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин (стимуляторів, канабіоїдів); систематичне вживання ІІ ст., про що було видано відповідну довідку, в якій, для кращого розуміння встановленого діагнозу, у дужках зазначено «Наркоманія F19. 252». Лікар пояснював таку необхідність тим, що раніше будь-яка наркотична залежність називалась наркоманією, то був офіційний діагноз. Станом на сьогоднішній день, згідно з діючою міжнародною класифікацією хвороб десятого перегляду, будь-яка залежність від психоактивних речовин не називається наркоманією, а звучить як розлади психіки та поведінки внаслідок вживання тих, чи інших речовин. Пацієнт проходив стаціонарне медикаментозне лікування протягом 10 днів, після чого був виписаний для проходження подальшого амбулаторного лікування. Також лікар акцентував увагу суду на тому, що особу неможливо швидко вилікувати від наркотичної залежності. Метою саме стаціонарного лікування від наркотичної залежності, навіть нетривалого, у даному випадку 10 днів, було «обірвати» потяг пацієнта до таких речовин, тим самим нормалізувати його психічний і емоційний стан. Рішення про виписку пацієнта приймається тоді, коли його психоемоційний стан стабілізується.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ч. 4 ст. 309 КК України. При цьому просив суд стягнути з обвинуваченого судові витрати, скасувати накладені в рамках даного кримінального провадження арешти та вирішити питання щодо долі речових доказів.

Заслухавши заявлене стороною захисту клопотання, думки учасників судового провадження з приводу зазначеного клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Залежність від психоактивних речовин (наркотиків) це хронічне захворювання, що проявляється в непереборному бажанні вживати наркотичні речовини, незважаючи на негативні соціально-медичні наслідки.

Міжнародна статистична класифікація хвороб і проблем пов`язаних зі здоров`ям 10-го перегляду (МКХ-10) прийнята 43-ю Всесвітньою асамблеєю охорони здоров`я 01.01.1993 і є основним нормативним документом при вивченні стану здоров`я населення в країнах членах всесвітньої організації охорони здоров`я, введена для застосування наказом МОЗ України від 08.10.1998 №297. Періодично переглядається під керівництвом ВООЗ. Складається з 21-го розділу, кожен з яких містить підрозділи з кодами хвороб і станів. Клас V, починаючи з коду F00 по F99 включно, включає «Розлади психіки та поведінки». З F10 по F19 включає «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин». Таким чином, МКХ-10 не передбачає встановлення такого діагнозу як «наркоманія».

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» звільняється від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК України за дії, передбачені частиною 1 цієї статті, винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 24 зазначеної Постанови, за змістом норм, передбачених ч. 4 ст. 307 та ч. 4 ст. 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Добровільним у контексті ч. 4 ст. 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. На переконання суду, для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки відповідний діагноз в такої особи може бути встановлено вперше.

Крім того, норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною. Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, ставив ціль вилікувати особу від залежності від таких наркотичних чи психотропних речовин. Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання залежної від наркотичних чи психотропних речовин особи, незалежно від того, звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавець не обмежив застосування ч. 4 ст. 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркотичної залежності, можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка має таку залежність щодо необхідності такого лікування. При цьому, причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для проходження такого лікування, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію (ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»). Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Для прийняття об`єктивного рішення з приводу можливості задоволення заявленого стороною захисту клопотання, судом також досліджено характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки про судимість № від 14.08.2023, ОСОБА_4 є особою раніше не судимою.

Відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» № 545 від 02.08.2023, ОСОБА_4 01.08.2023 під час освідування знаходився в стані наркотичного сп`яніння, викликаному вживанням канабісу та амфетаміну.

Згідно з довідкою КНП «ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» № 2576 від 03.08.2023, ОСОБА_4 за медичною допомогою в даний заклад не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував.

Відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» № 91 від 04.09.2023, ОСОБА_4 в період з 08.08.2023 по 18.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин (стимуляторів, канабіоїдів). Систематичне вживання ІІ ст. (Наркоманія F19. 252) (історія хвороби № 1276).

З характеристики, виданої головою правління ОСББ «Вікторія 42-А» від 31.08.2023 вбачається, що за адресою проживання ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони.

Сукупність досліджених доказів у справі свідчить, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, яке кваліфіковане як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Розглянувши заявлене стороною захисту клопотання, врахувавши думки учасників кримінального провадження, показання спеціаліста ОСОБА_6 , який був лікуючим лікарем ОСОБА_4 та в судовому засіданні підтвердив, що останній добровільно звернувся до медичного закладу з метою проходження лікування від наркотичної залежності внаслідок вживання психоактивних речовин, а також враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, а також те, що останній добровільно звернувся до медичного закладу для лікування від наркоманії, в чому суд не має сумніву, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту слід задовольнити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, закривши кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Згідно з ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/102-23/13987-НЗПРАП від 08.08.2023 в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень, оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним кримінального проступку.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до положень статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 309 КК України, ст. ст. 284-286, 288, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та про звільнення останнього від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження, відомості про яке внесені 02.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/102-23/13987-НЗПРАП від 08.08.2023 в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2023 по справі № 127/23186/23 на майно, яке було виявлено та вилучено 01.08.2023 у ОСОБА_4 , а саме: порошкоподібну речовину, яка знаходилась у зіп-пакетику, упакованому до спеціального пакету «Національна поліція України» № WAR1186707.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000330, а саме:

-психотропну речовину амфетамін масою 0,9651 г, упаковану до спецпакету № 5465159 «Експертна служба МВС України», яка відповідно до квитанції № 2660 від 21.08.2023 зберігається в камері зберігання речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області знищити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: