Справа № 336/6605/22
Провадження №1-кп/336/447/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника - ОСОБА_7 ,

представника ТДВ «Страхової компанії «Мотор-Гарант» - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001226 від 27.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, українки, має повну середню освіту, працюючої оператором мийної машини АТ «Мотор Січ», незаміжньої, на утриманні має малолітню дитину: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27.07.2022, приблизно о 06 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Омельченка зі сторони пр. Моторобудівників в напрямку вул. Червоної в м. Запоріжжі, в районі електроопори № 8, почала виконувати паркування в заїзному кармані, для чого зупинила керований нею транспортний засіб в межах проїзної частини зазначеного заїзного карману, передньою частиною в бік тротуару вул. Омельченка.

В цей же час на тротуарі вул. Омельченка, безпосередньо за межами проїзної частини перед автомобілем під керуванням ОСОБА_4 , нерухомо стояли пішоходи ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

Водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме п. 10.1 ПДР України відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконалась в безпеці своїх дій та, відновивши рух вперед для завершення паркування, допустила виїзд керованого нею транспортного засобу за межі проїзної частини - на тротуар, де скоїла наїзд передньою частиною автомобілю на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди:

-пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми правого колінного суглоба виражена у вигляді: багато уламкових переломів латерального і медіального над виростків Правої великогомілкової кістки, міжвиросткового перелому великогомілкової кістки з переходом лінії перелому на проксимальний діаліз кістки, багато уламкового перелому проксимального мета епіфіза правої малогомілкової кістки з переходом лінії перелому на діаліз, зі зміщенням, гемартроз, що кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (21 день);

-пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому основної фаланги II пальця лівої стопи без зміщення, що кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою вину у пред`явленому обвинуваченні, підтвердила вищевикладені обставини кримінального правопорушення та пояснила суду, що 27.07.2022 в ранковий час доби, вона, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», номерний знак не пам`ятає, їхала на роботу. Під час паркування автомобіля вона переплутала педалі гальма та газу. В результаті чого відбувся «ривок» автомобіля вперед і автомобіль наїхав на пішоходів, які стояли на бордюрі. Відразу вона вийшла з машини та підійшла до потерпілих. ДТП відбулось напроти пожежної частини. Відразу після скоєння ДТП до потерпілих підбігли свідки, серед яких були пожежники, які і викликали швидку допомогу та поліцію. Швидка допомога приїхала через 20 хвилин, а поліції приблизно через годину. Обвинувачена постійно перебувала на місці ДТП, нікуди не відходила, намагалась надати допомогу потерпілим. Медичне освідування проходила в медичному закладі у лікаря-нарколога, результат «твереза». Неодноразово спілкувалась як з потерпілою ОСОБА_10 , так і з потерпілим ОСОБА_6 , просила вибачення. Після ДТП відвідувала потерпілих у лікарні. Також зазначила, що дуже шкодує, що через її дії настили наслідки у вигляді тілесних ушкоджень, щиро розкаюється у скоєному. Зазначає, що їй соромно за свої дії. В судовому засіданні попросила вибачення у потерпілого ОСОБА_6 , зазначила, що висновки для себе зробила. Наголосила, що на стадії досудового розслідування компенсувала потерпілим моральну шкоду: потерпіла ОСОБА_10 претензій до обвинуваченої не має, потерпілому ОСОБА_6 відшкодувала 48 500 грн., що підтверджується розпискою від 23.02.2023. Щодо цивільного позову зазначила, що частково визнає позов, оскільки вже компенсувала моральну шкоду потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив суду, що 27.07.2022 в ранковий час доби він стояв на тротуарі. Побачив, як автомобіль різко їде на нього. Поруч з ним була ще одна потерпіла. Від наїзду транспортного засобу він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потягнули довготривалий розлад здоров`я. Він і сьогодні продовжує лікуватися, не може повноцінно працювати, відчуває постійну біль. Просив суд призначити покарання по закону. Цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди підтримав, просив задовольнити..

Від потерпілої ОСОБА_10 надійшла заява в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 немає.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням речових доказів.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості, спричинених наслідків в результаті злочину завдано шкоди фізичному здоров`ю потерпілим та завдано моральні страждання, раніше не судимої, офіційно працевлаштованої, не заміжньої, має на утриманні неповнолітнього сина 2008 року народження, має зареєстроване та постійне місце проживання, потерпіла ОСОБА_10 претензій до обвинуваченої не має, частково добровільно відшкодувала потерпілому ОСОБА_6 завдану моральну шкоду в розмірі 48 500,00 грн., на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченої до вчиненого, а саме те, що обвинувачена скоїла необережне кримінальне правопорушення, повністю визнала вину у вчиненні злочину, щиро попросила вибачення у потерпілого, роль у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після вчинення такого, а саме те, що обвинувачена не покинула місце ДТП, весь час лікування потерпілих підтримувала з ними зв`язок, враховуючи думку потерпілого щодо призначення покарання, суд, з урахуванням майнового стану обвинуваченої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштована та має джерело доходу, вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів призначити покарання у виді мінімального штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Судом не встановлено підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України.

Під час судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Щодо вирішення заявленого цивільного позову про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.128 КПК України, ст.1177 ЦК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В останній редакції цивільного позову від 19.04.2023, адвокат потерпілого - ОСОБА_7 просить суд стягнути з ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду (витрати на лікування) у сумі 33 665,76 гривень, моральну шкоду (в розмірі 5% витрат на лікування) у сумі 1 683,29 гривні, втрачений внаслідок тимчасової втрати загальної працездатності у сумі 23 294,33 гривні.

Також у вказаному позові адвокат просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі 100 000,00 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 7 500,00 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 відповідно закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) була застрахована у страховій компанії ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МОТОР-ГАРАНТ» відповідно полісу № 209780662 від 29.06.2022.

Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.23.1. Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст.24.1 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно ст.26 Закону, Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Загальна сума витрат на лікування, які були понесені ОСОБА_6 на час лікування склала 33 665,76гривень, що підтверджується долученими до справи копіями квитанцій та виписками з медичних карт стаціонарного хворого, а тому розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховою компанією складає 1 683,29 гривні.

Крім того, відповідно до ст. 25 Закону, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

У результаті ДТП, Потерпілий ОСОБА_6 , у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, знаходився на лікарняному у період з 27.07.2022 по 21.12.2022 (що підтверджується лікарняними, список яких долучено до матеріалів справи), загальна кількість робочих днів, проведених на лікарняному, склала 106 днів.

Дохід ОСОБА_6 за період 12 місяців (липень 2021 року - червень 2022 року), напередодні ДТП та отримання тілесних ушкоджень склав 189 998,62 гривень. За вказаний період кількість робочих днів склала 255 днів. Таким чином, середній дохід ОСОБА_6 за один робочий день склав 745,09 грн. = 189 998,62/255.

З огляд на вищевказане, за вказаний період ОСОБА_6 мав заробити (отримати заробіток, дохід) у сумі 78 979,54 грн. = 106 x 745,09 грн.

В той же час, знаходячись на лікарняному, ОСОБА_6 отримав від AT «Мотор-Січ» (підприємство, на якому працював потерпілий) та Фонду соціального страхування 55 685,21 гривень, що підтверджується… .

Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яка підлягає відшкодуванню з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МОТОР-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_6 становить 23 294,33грн. = 78 979,54 грн. - 55 685,21 грн.

Моральну шкоду завдану ОСОБА_6 у позові обґрунтовано тим, що наслідки подій дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27.07.2022 потягли у ОСОБА_6 довготривалий розлад здоров`я. Він і сьогодні продовжує лікуватись, не може повноцінно працювати, іспитує постійний біль, фізичне та душевне страждання, навіть через 8 місяців після пригоди використовує для ходьби палицю, без якої не може самостійно пересуватись. Вказана пригода є для потерпілого тяжким душевним потрясінням, тому, що він міг втратити у ДТП життя, від чого він не оговтався і понині. Окрім того, у нього в гомілці назавжди знаходиться сторонній металевий предмет.

Наслідком ДТП стала втрата здоров`я, обумовлена хірургічним втручанням, пов`язаним з багато уламковими переломами правої великогомілкової кістки, установкою комплекту для остеосинтезу кісточок гомілки, довготривалим лікуванням, необхідність пошуку та залучення додаткових матеріальних ресурсів на лікування. Все це завдавало та постійно завдає Позивачу душевні страждання.

Щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрат на правову допомогу, позов обґрунтовано тим, що витрати на правову допомогу підтверджуються: договором про надання правової допомоги № 06/23 від 08.02.2023, рахунком № 07/03 від 07.03.2023, розрахунковою квитанцією від 07.03.2023 та актом прийняття передачі наданих послуг за договором № 06/23 від 07.03.2023.

У останній редакції відзиву від 11.05.2023 з посиланням на відзив від 27.03.2023 на позов представник ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МОТОР-ГАРАНТ» зазначив, що зі змістом позовної заяви частково не погоджується та частково відмовляється від визнання заявлених позовних вимог з огляду на те, що станом на дату отримання позовної заяви заява на виплату страхового відшкодування від ОСОБА_6 , що передбачено ч. 35.1 ст. 35 та ст. 36 Закону - до ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» не надходила.

Відповідно до ст. 24 Закону, не відносяться до витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, оскільки зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. До зазначених лікарських засобів, на думку ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ», відносяться препарати, необхідність в яких, в свою чергу, не підтверджена жодним документом, що обґрунтував би доцільність та необхідність придбання саме тих ліків та інших медичних препаратів, на придбання яких копії фіскальних чеків додані до матеріалів позовної заяви.

До таких препаратів відносяться: Алакор (1 212,50 грн.); Улсепан (65,63 грн.); Флюрографія (360,00 грн.); Гепатофлор, еліксир для підшлункової заюзи, рослинний екстракт «М`яти», рослинний екстракт «Живокосту», еліксир очищуючий (на загальну суму 305,00 грн.); Санорин спрей (102,88 гри.); Афлетин (36, 75 грн.); Мотиліум (116,00 грн.). Таким чином, загальна сума витрат, які не підлягають стягненню складає 2 198,76 грн.

Також, зазначений у повному діагнозі відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого 10.08.2022 «Хронічний панкреатит з порушенням зовнішньо секреторної функції, стадія ремісії» не має ніякого відношення до обставин ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_4 . Окрім того, стадія ремісії - це період перебігу хронічної хвороби людини або тварини, що характеризується значним ослабленням або зникненням її ознак (симптомів). Відшкодуванню не підлягає шкода, заподіяна здоров`ю, що перебуває в стадії ремісії, хронічному стані.

Враховуючи вищевикладене, ТДВ «СК «МОТОР-Г`АРАНТ» дійшов висновку, що сума відшкодування шкоди, заподіяну здоров`ю, яка може бути стягнена з Товариства повинна дорівнювати 31 467,00 грн.

Враховуючи вищевикладене моральна шкода, яка підлягатиме відшкодуванню складатиме 1 573,35 грн. = (31 467,00 грн. х 5%).

Щодо відшкодування втраченого потерпілим заробітку тимчасової втрати загальної працездатності, представник ТДВ «СК «МОТОР-Г`АРАНТ» зазначив, що відповідно до ст.25 Закону, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: - для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

Відповідно до довідки №31/13 від 23.03.2023, виданої працівнику АТ «МОТОР СІЧ», ОСОБА_6 , що знаходиться в матеріалах справи, останній перебував на лікарняному у період з 27.07.2022 по 21.12.2022, за що йому були нараховані лікарняні у загальній сумі 55 685,21 грн.

Проте в матеріалах позовної заяви, інших заяв, що були в подальшому подані потерпілим та його представником, а також в доданих до них документах відсутні листки непрацездатності ОСОБА_6 , які б підтверджували факт знаходження останнього на лікарняному, внаслідок тимчасової втрати працездатності, оскільки на адресу ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ», були направлені лише виписка із медичної картки стаціонарного хворого №10039 КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 10.08.2022 та виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №10535 КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 24.08.2022, в яких вказується на необхідність хворого в продовженні лікарняних листків, копії яких ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» не були надані. Окрім того, період, який зазначається у вказаних виписках - 27.07.2022 - 24.08.2022. Надалі, період перебування на лікарняному з 25.08.2022 по 21.12.2022 не підтверджений жодними доказами (листки непрацездатності, виписки із медичної картки хворого), які б вказували на прямий зв`язок тимчасової втрати працездатності з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 27.07.2022.

Таким чином, станом на дату подання уточненого відзиву у ТДВ «СК «МОТОР- ГАРАНТ» відсутні докази підтвердження перебування ОСОБА_6 у період з 25.08.2022 по 21.12.2022 на лікарняному внаслідок тимчасової втрати працездатності саме через вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.07.2022., а відтак ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» не вбачає підстав та заперечує стосовно відшкодування втраченого Позивачем заробітку (доходу) внаслідок тимчасової втрати загальної працездатності у розмірі 23 294.33 грн.

Окрім того, ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» вважає неправильним проведений адвокатом потерпілого розрахунок втраченого заробітку (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності.

Так, механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації регламентується нормами Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р.№ 1266 (надалі за текстом - Порядок).

Відповідно до ч.3 Порядку, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно- правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Враховуючи, що тимчасову непрацездатність оплачують за всі календарні дні хвороби (включаючи робочі, вихідні, неробочі або святкові дні), розрахунок повинен виглядати наступним чином.

Розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (липень 2021 - червень 2022) - 365 календарних днів.

Період 27.07.2022 - 21.12.2022 - 147 календарних днів (загальна кількість календарних днів, проведених на лікарняному).

Дохід Позивача за період 12 календарних місяців (липень 2021 - червень 2022) напередодні дорожньо-транспортної пригоди - 189 998,62 грн. ,

1) 189 998,62 / 365 = 520,54 грн./середньоденна заробітна плата .

2) 147 х 520,54 = 76 519,38 грн. - неотриманий (втрачений) заробіток (дохід) внаслідок тимчасової втрати загальної працездатності. *

Враховуючи відшкодування АТ «МОТОР СІЧ» та Фонду соціального страхування у сумі 55 685,21 грн., загальний розмір втраченого ОСОБА_6 заробітку (доходу) внаслідок тимчасової втрати загальної працездатності, який імовірно мав бути би відшкодований ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» (при умові надання усіх необхідних вищевказаних доказів перебування потерпілого) на лікарняному внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, складає 20 834,17 грн. = (76 519,38 грн. - 55 685,21 грн.).

ОСОБА_4 щодо заявленого до неї цивільного позову про стягнення витрат на правничу допомогу не заперечувала. Вважає витрати на моральну шкоду у сумі 100 000,00 гривень - необґрунтованими та завищеними. Зазначила, що під час досудового слідства нею було сплачено ОСОБА_6 48 500.00 гривень, про що є розписка (а.с. 236).

З огляду на вищевказане, враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, а також надані під час судового слідства пояснення учасників справи, суд приходить до наступного.

У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим видом страхування. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон України №1961-IV).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми правого колінного суглоба, виражена у вигляді: багато уламкових переломів латерального і медіального над виростків правої великогомілкової кістки, міжвиросткового перелому великогомілкової кістки з переходом лінії перелому на проксимальний діаліз, зі зміщенням, гемартроз, що кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (21 день).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № № 209780662 від 29.06.2022, укладеного між ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» та ОСОБА_4 , страховим випадком є подія, внаслідок якої завдано шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Мітсубіші Аутлендер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Отже, між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час між обвинуваченою та страховою компанією існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілими, яким він виплачує страхові відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку.

Положеннями ст. 35 Закону України №1961-IV регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

Визначений вказаним Законом порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає права особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Застосування положень Закону України №1961-IV у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого. Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Законодавець установлює дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону №1961-IV, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Так, згідно з п. 36. 1. ст. 36 Закону №1961-IV, рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення із заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст. 128 КПК України.

Водночас у межах кримінального провадження за ст. 286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмета доказування. У цьому разі не звернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону №1961-IV, не є обов`язковим.

Такі висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 17листопада 2021 року у справі №333/384/20, від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15.

У постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № №14-95цс20) Велика палата Верховного Суду, аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 із заявою про виплату страхового відшкодування до ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» не звертався. Із позовом до суду він звернувся 22.02.2023, після передачі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України до суду, по спливу строку, передбаченого ст.35 Закону №1961-IV. Тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні не може бути підставою для позбавлення позивача від права на вирішення по суті питання про відшкодування завданої майнової шкоди унаслідок ДТП.

Факт звернення потерпілого ОСОБА_6 до страховика обвинуваченого із позовною заявою, зазначення у ній обставин події та прохання сплатити відповідні до Закону №1961-IV виплати свідчить про добросовісність потерпілого.

Той факт, що із заявою про виплату страхового відшкодування потерпілий не звертався, не обмежує його права на відшкодування шкоди. Не скориставшись правом на звернення безпосередньо до страховика, потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення із страховика шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, тому він здійснив відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Законом України № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

На підставі ст.ст. 3,5 вказаного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст.6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що матеріали справи містять докази щодо наявності в діях ОСОБА_4 вини у скоєнні ДТП, що мала місце 27.07.2022 за участі сторін, тому вказана ДТП є страховим випадком у розумінні статті 6 Закону № 1961-IV. Суд вважає, що позивачу ОСОБА_6 , як потерпілому належить право на відшкодування шкоди, завданої його здоров`ю, за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи. Таке відшкодування має бути здійснене в межах встановленого ліміту відповідальності.

В пункті 22.1 статті 22 Закону України № 1961-IV зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п. 23.1 ст. 23 Закону № 1961-IV).

У пунктах 24.1-24.3 ст. 24 Закону України № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Статтею 1195 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Звертаючись з позовом, позивач (його представник) мав довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу заявлених вимог, подати докази, які підтверджують заявлені ним вимоги, саме він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

В матеріалах кримінального провадження відсутні письмові докази, які містять відомості про те, що зазначений у повному діагнозі ОСОБА_6 відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого 10.08.2022 «Хронічний панкреатит з порушенням зовнішньо секреторної функції, стадія ремісії» виявився саме в результаті обставин ДТП, яка сталася з ним з вини ОСОБА_4 .

З огляду на вказане, суд погоджується з запереченнями представника ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» про те, що, не відносяться до витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, оскільки зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

До зазначених лікарських засобів відносяться препарати, необхідність в яких не підтверджена жодним документом, що обґрунтував би доцільність та необхідність придбання саме тих ліків та інших медичних препаратів, на придбання яких копії фіскальних чеків додані до матеріалів позовної заяви на загальну суму 2 198,76 грн.

Відповідні докази не були подані ні потерпілим, ні його представником в ході судового провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 12 і 13 ЦПК України, які суд застосовує при вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що потерпілим та його адвокатом повністю доведено належними доказами факт перебування ОСОБА_6 на лікарняному в результаті ДТП, яка сталася 27.07.2022 з вини ОСОБА_4 так, за період з 27.07.2022 - 24.08.2022 підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №10039 КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 10.08.2022 та випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №10535 КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 24.08.2022.

Посилання представника ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» про те, що період перебування ОСОБА_6 на лікарняному з 25.08.2022 по 21.12.2022 не підтверджений жодними доказами, суд вважає безпідставним, оскільки вказане повністю спростовується долученою до позову довідкою про знаходження на лікарняному № 26/В від 02.03.2023, з якої вбачається, що коли закінчувався один лікарняний, то наступного робочого дня було відкрито наступний лікарняний, що дає суду підстави не сумніватись у тому, що вказані листки непрацездатності було видано саме на підставі продовження лікування ОСОБА_6 в результаті травм, отриманих ним в результаті ДТП, що сталася 27.07.2022 з вини ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що в результаті неправомірних та винних дій обвинуваченої потерпілому було заподіяно фізичної шкоди, потерпілий поніс додаткові витрати на придбання медикаментів, лікарських засобів, здавання аналізів, проведення обстеження свого здоров`я, сума яких, на підставі наданих фіскальних чеків, рахунків та актів про надані медичні послуги, склала 31 467,00 гривень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги потерпілого в частині відшкодування шкоди, заподіяної його здоров`ю, яка підлягає стягненню з ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» підлягають частковому задоволенню саме у сумі 31 467,00 гривень.

Вказані витрати є збитками (шкодою) та, відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, підлягають відшкодуванню потерпілому страховиком.

Враховуючи вищевикладене моральна шкода, яка підлягатиме відшкодуванню з ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_6 складає 1 573,35 грн. = (31 467,00 грн. х 5%).

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону № 1961-IV, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

На підставі ч.ч.1,3 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я.

Згідно з постановою ВС від 01.09.2020 у справі № 712/10244/19, якщо цивільний позов у кримінальному провадженні за ст. 286 КК містить позовні вимоги до обвинуваченого відшкодувати заробітну плату, недоотриману потерпілим, то судам доцільно не відмовляти в задоволенні вказаних вимог, а розглядати їх у порядку цивільного судочинства

Разом з тим, суд вивчивши надані суду письмові докази та вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що приведений представником ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» розрахунок матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_6 , у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, становить 23 294,33 гривні.

Обов`язок страховика відшкодувати у разі настання страхового випадку в межах страхових сум шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю третьої особи встановлений вищенаведеним п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

З урахуванням розміру середньомісячного заробітку потерпілого ОСОБА_6 за останні 12 місяців (189 998,62 грн./ 365 = 520,54 грн.), згідно довідки про доходи № 27/В від 02.03.2023 та тривалості його тимчасової непрацездатності з 27.07.2022 р. по 21.12.2022 (147 календарних днів), а також враховуючи виплату лікарняних у сумі 55 685,21 грн., вимоги про відшкодування неотриманих доходів у сумі 20 834,17 гривні (як зазначено у відзиві ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ») є доведеними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Потерпілим ОСОБА_6 23.02.2023 в судовому засіданні був поданий цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в розмірі 500 000 грн. В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_6 відмовився від заявленого цивільного позову та просив суд залишити його без розгляду.

Вимогами ст.. 257 ЦПК України передбачено, що суд залишає позовну заву без розгляду, і постановляє з цього приводу ухвалу, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про залишення без розгляду цивільний позов потерпілого в частині відшкодування шкоди в сумі 500 000 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., суд приходить до наступних висновків

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частина 2 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до роз`яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)»із змінами, відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втратинемайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З заявленого цивільного позову вбачається, що протиправними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні сильний фізичний біль як від заподіяних ударів, так і від заподіяних тілесних ушкоджень. Наслідки травм непокоять потерпілого і до сьогодні, потребують тривалого реабілітаційного періоду, функція руху нижньої кінцівки повністю відновитися з великою ймовірністю не зможе. До сьогодні потерпілий відчуває сильний біль в місцях травм. Страх, який пережив ОСОБА_6 призвели до виникнення травматичного синдрому, що виражається у постійному переживанні травмуючої події, нічних жахах, порушення функції сну. В результаті ДТП, яка сталася з вини обвинуваченої ОСОБА_4 ДТП, що сталася назавжди закарбується в його пам`яті. Таким чином був повністю зруйнований звичайний життєвий уклад потерпілого, постійний біль, страждання, нічні жахи до сих пір не покидають його.

У рішенні від 12 липня 2007 року в справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Беручи до уваги характер та обсяг страждань, неможливість відновлення попереднього способу життя, тривалість страждань, яких ОСОБА_6 уже зазнав і буде постійно відчувати у майбутньому, а також ступеня моральних страждань останнього, спричинених йому внаслідок ушкодження здоров`я, часу, необхідного для відновлення такого, фізичного болю, якого він зазнав в результаті ДТП, а також враховуючи, що під час досудового розслідування обвинуваченою було сплачено ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 48 500,00 гривень, що підтверджується розпискою, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 слід стягнути на користь потерпілого в якості відшкодування моральної шкоди у сумі 65 000 гривень, що справедливо відповідає ступеню тяжкості діяння, вчиненого обвинуваченою. А тому в цій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 щодо стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково.

З приводу процесуальних витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування потерпілим та його представником, слід зазначити наступне.

За положеннями ст.118, 120 КПК України, витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, стосовно якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, стосовно якої здійснюється провадження.

За положеннями ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, як встановлено у постанові Верховного Суду у справі № 160/19098/21 від 01.02.2023, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати КГС від 03.12.2021 у справі 927/237/20). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950.Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Адвокатом ОСОБА_7 заявлено до відшкодування 7 500 гривень витрат на правову допомогу. вказані витрати підтверджено договором про надання правової допомоги № 06/23 від 08.02.2023; рахунком № 07/03 від 07.03.2023; розрахунковою квитанцією від 07.03.2023 та актом прийняття передачі наданих послуг за договором № 06/23 від 07.03.2023.

Обвинувачена та її захисник не заперечували проти стягнення заявлених адвокатом потерпілого витрат на професійну правничу.

Керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням відсутності заперечень іншої сторони щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу та конкретних обставин справи і, зокрема, предмету спору, який не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, що обсяг наданих адвокатських послуг та складність складених процесуальних документів не вимагали у адвоката з повною вищою юридичною освітою та стажем роботи в галузі права юридичної та технічної роботи, значення справи для сторін та їх фінансового стану, а також часу здійснення представництва в суді, суд вважає, що заявлена представником потерпілого сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та не суперечитиме принципу розподілу таких витрат.

За таких обставин, витрати потерпілого на професійну правничу допомогу підлягають повному задоволенню у сумі 7 500, 00 гривень, що відповідатиме характеру виконаної адвокатом роботи (вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви) та витраченому ним часу в судових засіданнях, принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин цієї справи.

Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи, в порядку ст.124 КПК України, необхідно покласти на обвинувачену.

Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 65 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд -

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , враховуючи підстави його застосування, відповідно до ст. 174 КПК України підлягають скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цивільний позов ОСОБА_6 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Мотор-Гарант» - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Мотор-Гарант» () на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 31 467, 00 грн. (тридцять одна тисяча чотириста шістдесят сім).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Мотор-Гарант» () на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду в розмірі 5% витрат на лікування у розмірі 1 573,35 грн. (одна тисяча п`ятсот сімдесят три грн. 35 коп.)

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Мотор-Гарант» () на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок тимчасової втрати загальної працездатності у розмірі 20 834, 17 грн. (двадцять тисяч вісімсот тридцять чотири грн. 17 коп.)

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я, у розмірі 16 500 грн. (шістнадцять тисяч п`ятсот гривень)

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу в розмір 7 500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот)

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 500 000 грн. - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Держави судові витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» №СЕ-19/108-22/11038-ІТ в розмірі 2 265,36 грн., за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/108-22/9954-ІТ в розмірі 2 265,36 грн., на загальну суму 4 530,72 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2022 на автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , скасувати.

Речовий доказ: автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (за адресою: м.Запоріжжя, пров. Кузнечний,11) - передати ОСОБА_4 за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій, прокурору та потерпілому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1