Справа № 509/2141/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000144 від 13.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чоботарівка Біляївського району Одеської області, не працює, з середньою освітою, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 21.11.2019 року за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, 27.05.2022 року звільнений по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2023 року, більш точної дати встановити не надалося можливим, у обвинуваченого ОСОБА_4 , який у денний час доби знаходився за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , повторно виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, а саме пустим газовим балоном, об`ємом 50 літрів, належного його односельцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, керуючись корисливим мотивом, приблизно 03 березня 2023 року о 16.00 годині, більш точної дати та час встановити не надалося можливим, обвинувачений ОСОБА_4 прийшов за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , та зловживаючи його довірою, попросив у останнього надати йому у користування для роботи пустий газовий балон, об`ємом 50 літрів, терміном на 2 тижні, який в подальшому не мав наміру повертати власнику.

Не підозрюючи про злочинний намір обвинуваченого ОСОБА_4 , будучи впевненим у добросовісності його намірів, ОСОБА_5 надав обвинуваченому ОСОБА_4 пустий газовий балон, об`ємом 50 літрів, вартістю 1000 гривень, з вимогою в подальшому його повернути.

Обвинувачений ОСОБА_6 , заволодівши шляхом зловживання довірою, майном ОСОБА_5 , не маючи намір в подальшому його повертати, в цей же день здійснив продаж газового балону та отримані кошти у розмірі 200 грн. витратив на власні потреби, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинено повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку із зайнятістю на роботі, обставини справи та докази, які в ній є, ним не оспорюються, не заперечує та визнає не доцільним досліджувати докази по справі. Також в заяві потерпілого зазначено, що він розуміє, що на випадок визнання судом не доцільності дослідження доказів, він буде позбавлений можливості оскаржувати вказані обставини в апеляційному суді. Цивільний позов не заявлено.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинено повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , не перебуває на обліувх у лікаря-нарколога та лікаря психіатра, раніше судимий 21.11.2019 року за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, 27.05.2022 року звільнений по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим умисного нетяжкого злочину, позицію потерпілого, яким не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан, наявність посередньої характеристики з постійного місця проживання, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.04.2023 року у вигляді домашнього арешту закінчив свою дію 18.06.2023 року. Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1