Справа № 376/898/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3452/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 липня 2022 року, якою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завтурове Устинівського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, у стані неосудності та застосовано що до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із звичайним наглядом,-

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до ухвали суду першої інстанції, 18 квітня 2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_9 , шляхом пошкодження навісного замка, проник в гаражне приміщення ТОВ «БІО ГРАНУЛА», розташованого за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Сквира, вул. Київська 36, звідки таємно, в умовах воєнного стану, викрав дріль марки «Bosch Professional GSB 550», болгарку марки «Bosch GWS20-230H Professional» та кейс з набором головок марки «Grad», загальною вартістю 5 985 грн., чим спричинив шкоду ТОВ «БІО ГРАНУЛА» на вказану суму.

Дії ОСОБА_9 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 101 від 24 листопада 2022 року, ОСОБА_9 , страждав, і на теперішній час страждає, на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії. В період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_9 був психічно хворим і тоді не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_9 також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, рекомендовано застосувати до нього примусові заходи медичного характеру - госпіталізацію до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25 липня 2022 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000048 від 19 квітня 2022 року відносно ОСОБА_9 - задоволено. ОСОБА_9 , за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності. Застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із звичайним наглядом. Витрати на проведення судово-психіатричної експертизи віднесено на рахунок держави. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу змінити, виключивши з резолютивної частини посилання на звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення ним в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, ухвала є незаконною і такою, що підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме - застосував закон, що не підлягає застосуванню.

Звертає увагу, що з висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 24 липня 2022 року № 101 ОСОБА_9 , страждав, і на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії. В період часу, який відноситься до інкримінуємого йому діяння, ОСОБА_9 був психічно хворим і тоді не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Прокурор зауважує, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, взагалі не підлягає кримінальній відповідальності.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну та просив її задовольнити,

пояснення захисника ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Так, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції переглядає кримінальне провадження в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 506 КПК України особа, стосовної якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Згідно з ч. 4 ст. 401 КПК України, підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь.

Враховуючи, що ОСОБА_9 , його законний представник та потерпіла сторона повідомлявся про апеляційний розгляд у встановленому КПК порядку та апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції не стосується погіршення становища ОСОБА_9 , колегія суддів приходить до висновку, що неявка вказаних учасників кримінального провадження не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Крім того, дотримання положень ст. 507 КПК України забезпечено належним чином через участь в судовому захисника - адвоката ОСОБА_7 .

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України як неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність визначено застосування закону, який не підлягає застосуванню.

КПК України у ст. 512 окреслює, що судовий розгляд щодо вирішення питання про застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Стаття 19 КК України визначає, що осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Таким чином, осудність особи можна визначити як юридичну передумову вини і кримінальної відповідальності та обов`язкову ознаку суб`єкта злочину. Осудність характеризується двома критеріями - медичним (біологічним) і юридичним (психологічним). Медичний критерій визначає здоровий стан психіки особи, відсутність певних психічних захворювань, недоліків розумового розвитку, юридичний полягає в їх здатності особи усвідомлювати характер своїх суспільне небезпечних дій (бездіяльності) та керувати ними.

У ч. 1 ст. 44 КК України передбачено, що звільненню від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, підлягає особа, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Разом з тим, згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, слід розмежовувати передбачені КК випадки звільнення від кримінальної відповідальності і випадки, коли відповідно до вимог КК України, вона взагалі не можлива.

Згідно з висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 24 липня 2022 року № 101, ОСОБА_9 страждав і на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії. В період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_9 був психічно хворим і тоді не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а. с. 136-138).

Тобто, відповідно до вимог КК України, ОСОБА_9 взагалі не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, і, як наслідок, взагалі не підлягає кримінальній відповідальності. Таким чином, у своїй ухвалі суд першої інстанції не міг вирішувати питання про звільнення його від кримінальної відповідальності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вражає мотиви, наведені в апеляційній скарзі прокурором, обґрунтованими, а саму скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 512, 516 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 липня 2022 року, якою ОСОБА_9 , за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч .4 ст. 185 КК України - звільнено від кримінальної відповідальності. Застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із звичайним наглядом - змінити.

Виключити з резолютивної частини посилання на звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення ним у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4