УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 Справа №607/12695/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.291 КК України, у кримінальному провадженні №0001083, -

встановив:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 пояснив, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону та просив призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 клопотань та заперечень не заявили.

З обвинувального акту вбачається, що у ньому вказано відомості, які передбачено ст.291 КПК України, тобто він відповідає вимогам закону. Отже, на підставі цього обвинувального акта необхідно призначити судовий розгляд кримінального провадження. Оскільки, підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні немає його необхідно проводити у відкритому судовому засіданні.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 подала цивільний позов в рамках даного кримінального провадження про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Разом із позовною заявою адвокат ОСОБА_6 подала заяву про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:2274, загальної площею 0,1 га, що розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Петриків.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову посилається на те, що між позивачем та відповідачем існує спір з приводу того, що відповідачем не було відшкодовано добровільно матеріальну та моральну шкоду, спричинену позивачці внаслідок ДТП. При цьому, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено. Вказує, що наявні ризики дійсно існують, оскільки від моменту ДТП пройшло більше року, а відповідачем не було відшкодовано позивачці жодних збитків. Відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, тому необхідним видом забезпечення позову буде заборона відчужувати майно його власником.

В судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 заяву про забезпечення позову підтримала посилаючись на зазначені у ній обставини.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення заяви про забезпечення позову не заперечив.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необгрунтованістю.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. п. 6, 7 вказаної Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як передбачено ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Адвокат ОСОБА_6 просить суд застосувати заходи забезпечення цивільного позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження належної обвинуваченому земельної ділянки, проте у заяві не посилається на норми кримінального процесуального законодавства, які передбачають забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні у спосіб зазначений в заяві.

Крім того, у поданій заяві про забезпечення позову на обґрунтування необхідності застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову, як заборона відчуження земельної ділянки, заявник зазначає, що є ризик відчуження вказаного майна до вирішення спору по суті, що буде порушенням прав позивача і ускладнить в майбутньому відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. При цьому, заявником не надано жодних доказів на підтвердження імовірності відчуження майна відповідачем по справі.

Також представником потерпілої не надано жодної інформації про вартість зазначеного у заяві майна, що унеможливлює визначення співмірності виду забезпечення позову, який просить застосувати представник потерпілої, із заявленими позивачем вимогами, не представлено доказів недобросовісних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_4 щодо створення можливих перешкод з метою уникнення виконання рішення суду у майбутньому, не підтверджено наявність цілеспрямованих дій останнього, направлених на відчуження належного йому майна, або передачу його в заставу третім особам з метою ускладнити або зробити неможливим виконання прийнятого по справі рішення.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 128, 131, 170, 314, 316 КПК України, суд,-

постановив:

На підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.291 КК України призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області в приміщенні за адресою м.Тернопіль вул.Котляревського, 34, у відкритому судовому засіданні, на 21 вересня 2023 року в 10 год. 45 хв.

У задоволенні заяви представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Головуючий суддяОСОБА_1