УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0000525 від 04.04.2023, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0000525 від 04.04.2023.

В обґрунтування скарги зазначено, що ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки MAZDA модель "3", номер шасі НОМЕР_1 , тип - загальний легковий седан, колір- чорний, реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_2 . 24.07.2023 скаржник звернувся із заявою від 20.07.2023 до СУ ГУ НП в Київській області про повернення майна. Постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області від 24.07.2023 відмовлено у задоволенні заяви про повернення вилученого майна. Автомобіль вилучено на підставі ухвали слідчого судді від 01.05.2023, якою надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу. Зазначений автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Вважає, що навіть якщо ухвалою слідчого судді про обшук надано дозвіл на вилучення певного майна, це не звільняє слідчого від обов`язку звернутися до слідчого судді з клопотанням про його арешт для перевірки наявності підстав для обмеження власника майна у його конституційному праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

Просить зобов`язати уповноваженого слідчого СУ ГУ НП в Київській області із групи слідчих, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000525 від 04.04.2023 повернути ОСОБА_4 майно, вилучене під час обшуку, а саме: транспортний засіб марки MAZDA модель "3", номер шасі НОМЕР_1 , тип- загальний легковий седан, колір -чорний, реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 .

Представник власника майна- адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд скарги за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу до суду не з`явилась, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність представника заявника.

Слідчий СУ ГУНП в Київській області у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Слідчим надано лист про заперечення скарги, оскільки автомобіль визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Вважає, що транспортний засіб не відноситься до категорії тимчасового вилученого майна, оскільки дозвіл на його вилучення прямо зазначений в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку. Зазначений транспортний засіб визнано речовим доказом, оскільки він є знаряддям кримінального правопорушення.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, передбаченим цим Кодексом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 9 КПК встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З матеріалів скарги слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000525 від 04.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України.

23.04.2023 на підставі ухвали слідчого судді від 01.05.2023 проведено обшук за адресою: Хмельницька область, м. Волочиськ, перехрестя вулиць Копачівська - Незалежності, в автомобілі Mazda 3, з номерним знаком НОМЕР_2 , чорного кольору, номер кузова: НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_7 , з метою виявлення та вилучення, в тому числі автомобіля Mazda 3 з номерним знаком НОМЕР_2 , чорного кольору, номер кузова: НОМЕР_1 , за результатами якого вилучено автомобіль Mazda 3 з номерним знаком НОМЕР_2 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mazda 3.

Ознаками тимчасово вилученого майна відповідно до ст. 167 КПК України є майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При цьому обшук відповідно до ст. 234 КПК України проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З наведених приписів кримінального провадження можна зробити висновок, що вилученні під час обшуку речі та предмети, які входять до переліку, визначеного в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, мають статус тимчасово вилученого майна, а тому це не звільняє слідчого від обов`язку звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, для перевірки наявності підстав для обмеження власника майна у його конституційному праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series A N 98).

Стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна, та протягом тривалого часу слідчим не здійснено жодних заходів щодо визнання вилученого майна доказам у кримінальному провадженні та накладення на нього арешту.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, грунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обгрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення та обмеження права власності.

Згідно вимог ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 16, 167, 171, 234, 303, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу, - задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого слідчого СУ ГУНП в Київській області із групи слідчих, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000525 від 04.04.2023, повернути ОСОБА_4 вилучений автомобіль Mazda 3, номер шасі НОМЕР_4 , тип - загальний легковий седан, колір- чорний, реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mazda 3, номер шасі НОМЕР_4 ,тип - загальний легковий седан, колір- чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1