Провадження № 1-кс/344/4822/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000327 від 23.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з даним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у вказаному вище кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання слідчий покликався на те, що Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 23.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в межах якого повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ,в умовах дії правового режиму воєнного стану, переслідуючи корисливу мету отримання грошових коштів від незаконного переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, виїзд яких з території держави під час дії правового режиму воєнного стану обмежений, в порушення вимог вищезазначеного законодавства, організували схему такого переправлення щодо кількох осіб, за грошову винагороду в розмірі 4000 доларів США з особи, при наступних обставинах.

02.11.2022 ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

03.11.2022 затриманому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Дослідивши матеріали, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із одночасним визначенням застави в розмірі 450 прожиткових мінімумів; підозрюваного та його захисника, які заперечували з приводу задоволення клопотання і просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у випадку задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тритиммання під вартою визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі до 80 прожиткових мінімумів, слідчим суддею встановлено наступне.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, раніше не судимий, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити вказані правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 § 1 (c) Конвенції, передбачає наявність обставин, або відомостей, як переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом огляду місця подіїпротоколами за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 9 Міжнародного пакту про грома-дянські і політичні права 1966 p., ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основопо-ложних свобод 1950 р. та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запо-біжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у винятко¬вих випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків, що становлять собою не визначену подію, яка несе загрозу ймовірності отримання несприятливих для досудового слідства подій чи наслідків, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановленого на досудовому розслідуванні ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України тобто можливість підозрюваного впливати на свідків та інших підозрюваних, даний ризик наявний, не зменшився і не зник.

Матеріали клопотання не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному м`якшого запобіжного заходу і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

І хоча домашній арешт, як про те просила сторона захисту, накладатиме на підозрюваного менше обмежень та менший рівень страждання та труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, він все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основопо¬ложних свобод відповідно до практики ЄСПЛ, в той же час в даному конкретному випадку запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на даному етапі досудового розслідування на думку слідчого судді не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та повністю нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Матеріали клопотання з огляду на конкретні обставини справи не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному і інших, більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою, оскільки, на переконання слідчого судді, усі інші більш мякі запобіжні заходи будуть недостатньо дієвими для гарантування належної поведінки підозрюваного, будуть не спроможними забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

В даному випадку неефективним буде і обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого, ніж інші запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, яке (особисте зобов`язання) також на думку слідчого судді в даному конкретному випадку не спроможне жодним чином забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики, і таких клопотань не надходило.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризику, який не зменшився та який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя доходить висновку, що усі більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, не виправдовують себе та не зможуть забезпечити цілей кримінального провадження, і не зможуть запобігти встановленим судом ризикам.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання враховує в сукупності всі наявні обставини даного провадження і не зважає лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, а опирається також і на необхідність захисту суспільних інтересів, які незважаючи на презумпцію невинуватості, мають превалююче та переважне значення та констатує, що інших обставин, котрі давали б підстави для обрання м`якшого запобіжного заходу підозрюваному, або які не виправдовують таке тримання підозрюваного під вартою стороною захисту не наведено і слідчим суддею в процесі судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочину та його суспільну резонансність, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючи його особу дані, стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризику, який зазначений у клопотанні та наведений у судовому засіданні застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

В той же час, обставини, які зазначені захисником підозрюваного не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного з огляду на конкретні обставини справи.

Разом із тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (ч.3 ст. 183 КПК України). Розмір застави, у відповідності до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (п. 4 ст. 182 КПК України), зважаючи на обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному та його наслідки, характеристику підозрюваного та його майновий і сімейний стан та стан здоров`я, з огляду на вимоги щодо того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною слідчий суддя вказує і таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Отож оскільки організований та контрольований ОСОБА_6 канал нелегальної міграції давав значні нелегальні доходи, діяв протягом тривалого періоду часу, в результаті таких дій завдано збитки обороноздатності країни, а інкримінований злочин є резонансним та вчиненим в умовах воєнного часу, то слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248100 грн. (двісті сорок вісім тисяч сто гривень 00 копійок).

Окрім цього, слідчий суддя відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Підсумовуючи все вище наведене слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом клопотання підлягає до задоволення.

Строк тримання під вартою має обчислюватись саме з дати фактичного затримання, а визначення часу протягом якого особа має перебувати в місцях несвободи - з урахуванням кінцевої дати спливу строків досудового розслідування і виключно в їх межах.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 31 грудня 2022 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під варту в залі суду, а тримання його здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12).

Розмір застави визначити в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248100 грн (двісті сорок вісім тисяч сто гривень 00 копійок) у національній грошовій одиниці, яку необхідно внести на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду в національній грошовій одиниці (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з усіма свідками, експертами та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

-здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд в`їзд в Україну, в межах строку досудового розслідування, до 02.01.2023.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Строк дії ухвали до 31 грудня 2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 04.11.2022 року

Слідчий суддя ОСОБА_1