У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.11.2022 Справа №607/14574/22

Провадження № 1-кс/607/4651/2022
м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання керівника Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погоджене начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюна строк 60 діб без визначення розміру застави відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Звижень Львівської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді старшого оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Тернопільській області ДСР НП України, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , за погодженням із начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000105 від 02 липня 2022 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000105 від 02 липня 2022 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч.2 ст.28 ч.1 ст.371 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.03.2021 р. ОСОБА_4 призначений на посаду старшого оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів крім інших відносяться органи Національної поліції та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_4 являється працівником правоохоронного органу, наділеним владними повноваженнями та в межах своєї компетенції зобов`язаний захищати права і свободи громадян, пред`являти вимоги, приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, та відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України - є службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію», поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати крім інших заходи примусу у вигляді фізичного впливу (сили), яким являється застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Згідно ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; б) під час затримання особи; в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

При цьому, старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_4 , старший оперуповноважений 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_8 , старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_9 та оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 , в порушення вищевказаних нормативно - правових актів України, навмисно, діючи за попередньою змовою групою осіб, перевищуючи наданні їм повноваження, вчинили злочини у сфері службової діяльності.

Так, 01.07.2022 р. близько 20 год. працівники УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 слідували по просп. Злуки в м. Тернопіль на автомобілі марки ТОЙОТА, д.н.зн. НОМЕР_1 , та виявили конфліктну ситуацію, під час якої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наздоганяв свого брата - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий в подальшому сів до автомобіля працівників Управління патрульної поліції в Тернопільській області (далі - УПП в Тернопільській області) та в їх супроводі покинув місце події.

В подальшому працівники УСР в Тернопільській області ДСР НП України, переконавшись що ОСОБА_11 прослідував та сів разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до автомобіля типу «бус» білого кольору марки Volkswagen, д.н.зн. НОМЕР_2 , припустились до грубого порушення прав і свобод громадянина та особистої недоторканості, за відсутності беззаперечних та обґрунтованих підозр щодо вчинення злочину останніми, перевищуючи надані їм службові повноваження, вирішили незаконно їх затримати шляхом застосування заходів фізичного та психічного впливу.

З цією метою, оперуповноважений УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 наздогнав автомобіль УПП в Тернопільській області та надав вказівку інспектору взводу №1 роти №4 УПП в Тернопільській області ОСОБА_16 та інспектору взводу №2 роти №4 УПП в Тернопільській області ОСОБА_17 зупинити автомобіль типу «бус» білого кольору марки Volkswagen, д.н.зн. НОМЕР_2 , в якому знаходилися ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

В свою чергу інспектори УПП в Тернопільській області ОСОБА_16 та ОСОБА_17 почали рух по проспекту Злуки міста Тернопіль та поблизу АЗС «Автотехсервіс», що розташоване за адресою: м. Тернопіль, проспект Злуки, 2б, виявили припаркований автомобіль типу «бус» білого кольору марки Volkswagen, д.н.зн. НОМЕР_2 , та о 20 год. 03 хв. 01.07.2022 р. заблокували його можливість руху вперед службовим транспортним засобом.

У подальшому, до вказаного транспортного засобу на автомобілі марки ТОЙОТА, д.н.зн. НОМЕР_1 , прибули ОСОБА_12 та працівники УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , котрі будучі представниками влади, виходячи за межі наданих їм прав та службових повноважень, без будь-яких законних на те підстав, в порушення вищевказаних вимог законодавства, без будь яких пояснень своїх дій, ігноруючи обов`язок назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на вимогу осіб службові посвідчення, з застосуванням заходів фізичного та психологічного впливу, здійснили затримання ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за наступних обставин.

Так, о 20 год. 03 хв. 01.07.2022 р., перебуваючи поблизу АЗС «Автотехсервіс» за адресою: м. Тернопіль, проспект Злуки, 2б, виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, оперуповноважений УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 , являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи що його дії явно виходять за межі наданих йому законом повноважень, без наявності правових підстав для застосування насильства, в присутності старшого оперуповноваженого 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_8 , старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_9 та старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з останніми, з метою залякування шляхом нанесення тілесних ушкоджень та примусу потерпілого ОСОБА_14 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі лягти на проїжджу частину автомобільної дороги, перевищуючи надані йому службові повноваження, діючи умисно, застосував насильство до потерпілого, а саме відчинив двері водія транспортного засобу марки Volkswagen, д.н.зн. НОМЕР_2 , правою рукою обхватив шию останнього та силою витягнув його з транспортного засобу та повалив на асфальт. В подальшому ОСОБА_10 , натискаючи колінами на спину і стегна ОСОБА_14 , загнув його ліву руку за спину, завдаючи сильної фізичної болі та страждань, підвівся та правою ногою наніс один удар по тілу потерпілого в область правого плеча, котрий перебував в лежачому положенні та не чинив будь якого опору.

Внаслідок вищевказаних дій оперуповноважений УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 спричинив потерпілому ОСОБА_14 моральне страждання, сильний фізичний біль та тілесне ушкодження у виді садна лобової ділянки голови справа, яке відповідно до висновку СМЕ відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В цей же час, виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_9 , являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи що його дії явно виходять за межі наданих йому законом повноважень, без наявності правових підстав для застосування насильства, в присутності оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 , старшого оперуповноваженого 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_8 та старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з останніми, з метою залякування шляхом нанесення тілесних ушкоджень та примусу потерпілого ОСОБА_13 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі вийти з салону автомобіля та лягти на узбіччя автомобільної дороги, перевищуючи надані йому службові повноваження, діючи умисно, застосував насильство до потерпілого, а саме відчинив бокові дверцята транспортного засобу марки Volkswagen, д.н.зн. НОМЕР_2 , схопив потерпілого за руки та, застосовуючи фізичну силу, почав витягувати його з салону, при цьому шарпав потерпілого за одяг та вдаряв правим плечем до стійки салону автомобіля. Після того, як ОСОБА_9 витягнув ОСОБА_13 з транспортного засобу, повалив його на узбіччя автомобільної дороги, внаслідок чого потерпілий вдарився правим коліном об бордюр.

В подальшому, ОСОБА_9 , перебуваючи безпосередньо біля затриманого ОСОБА_13 , котрий знаходився в лежачому положенні та був позбавлений можливості рухатися, не реагував на прохання останнього надати йому воду або вологі серветки для зняття набряку та больового відчуття слизової оболонки очей внаслідок попереднього застосування газового балончику для самозахисту аерозольного типу.

Внаслідок вищевказаних дій старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_13 моральне страждання, сильний фізичний біль та тілесні ушкодження у виді синця правого плеча та садна ділянки правого колінного суглоба, які відповідно до висновку СМЕ відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Після цього, виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, старший оперуповноважений УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_4 , являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи що його дії явно виходять за межі наданих йому законом повноважень, без наявності правових підстав для застосування насильства, в присутності оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 , старшого оперуповноваженого 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з останніми, з метою залякування шляхом нанесення тілесних ушкоджень та примусу потерпілого ОСОБА_11 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі лягти на узбіччя автомобільної дороги, перевищуючи надані йому службові повноваження, діючи умисно, спільно з старшим оперуповноваженим 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_9 , котрий утримував ОСОБА_12 за праву руки та намагався силою повалити його на узбіччя автомобільно дороги, застосував насильство до потерпілого, а саме наніс ОСОБА_12 удар правою ногою по лівій нозі внаслідок чого останній втратив рівновагу та під натиском працівників правоохоронного органу впав на узбіччя.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 почали утримувати ОСОБА_11 в положенні лежачи з заведеними за спину руками, давити колінами правих ніг на спину притискаючи таким чином останнього до ґрунтового покриття, завдаючи при цьому потерпілому сильної фізичної болі та страждань, а ОСОБА_4 в цей час незаконно застосував до останнього спецзасіб кайданки металеві.

Внаслідок вищевказаних дій старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_4 та старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_9 спричинили потерпілому ОСОБА_12 моральне страждання, сильний фізичний біль та тілесні ушкодження у виді синця з садном правої надбрівної ділянки, синці повік правого ока, лівої скроневої ділянки, садна ділянки правого ліктьового суглоба, ділянки обох променево - зап`ясткових суглобів і обох кистей, ділянки правого колінного суглоба, лівої гомілки, які відповідно до висновку СМЕ відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В цей же час, виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, старший оперуповноважений 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_8 , являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи що його дії явно виходять за межі наданих йому законом повноважень, без наявності правових підстав для застосування насильства, в присутності оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 , старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_9 та старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з останніми, з метою залякування шляхом нанесення тілесних ушкоджень та примусу потерпілого ОСОБА_15 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі лягти на узбіччя автомобільної дороги, перевищуючи надані йому службові повноваження, діючи умисно, застосував насильство до потерпілого, а саме загнув його ліву та праву руки за спину та натискаючи правим коліном на спину зафіксував тіло останнього, котрий перебував в лежачому положенні та не чинив будь якого опору, завдаючи при цьому сильної фізичної болі та страждань.

Внаслідок вищевказаних дій старший оперуповноважений 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_15 моральне страждання та сильний фізичний біль.

В подальшому, о 20 год. 05 хв. 01.07.2022 р., продовжуючи вчиняти дії направлені на затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих йому повноважень, старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_15 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками та наніс правою рукою удар по голові останнього.

Після цього, продовжуючи вчиняти дії направлені на затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих йому повноважень, старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_11 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками зап`ястя яких зведені за допомогою кайданок та наніс правою рукою удар по голові останнього, від чого потерпілий, будучи в безпорадному стані та не маючи можливості вчинити будь який опір чи захиститись від неправомірних дій працівника поліції, вдарився головою до поверхні узбіччя.

В подальшому, о 20 год. 05 хв. 01.07.2022 р., продовжуючи вчиняти дії направлені на затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих йому повноважень, оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_11 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками зап`ястя яких зведені за допомогою кайданок та колінами обох ніг натиснув на спину останнього, завдаючи сильної фізичної болі та страждань.

В подальшому, о 20 год. 07 хв. 01.07.2022 р., продовжуючи вчиняти дії направлені на затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих йому повноважень, оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 повторно підійшов до ОСОБА_11 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками зап`ястя яких зведені за допомогою кайданок та коліном лівої ноги натиснув на спину останнього, завдаючи сильної фізичної болі та страждань.

Продовжуючи свої злочинні дії, о 20 год. 09 хв. 01.07.2022 р. оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_15 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками, та безперешкодно застосував на променево зап`ясткові суглоби останнього спецзасіб кайданки металеві, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді саден ділянки обох променево-зап`ясткових суглобів, які відповідно до висновку СМЕ відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Після цього, о 20 год. 10 хв. 01.07.2022 р., продовжуючи вчиняти дії направлені на затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих йому повноважень, старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_11 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками, зап`ястя яких зведені за допомогою кайданок, будучи при цьому в безпорадному стані та не маючи можливості чинити будь який опір чи захиститись від неправомірних дій працівника поліції, повторно наніс правою рукою удар по голові потерпілого.

26 серпня 2022 року ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0000105 від 02 липня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою ОСОБА_13 про залучення до провадження як потерпілого, допитом потерпілого ОСОБА_13 ; висновком судово-медичної експертизи №396 від 21.07.2022 р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2022 р.; протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2022 р.; висновком судово-медичної експертизи №486 від 04.08.2022 р.; заявою ОСОБА_14 про залучення до провадження як потерпілого, допитом потерпілого ОСОБА_14 ; довідкою КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» від 02.07.2022 р.; висновком судово-медичної експертизи №393 від 20.07.2022 р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2022 р.; протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2022 р.; заявою ОСОБА_12 про залучення до провадження як потерпілого, допитом потерпілого ОСОБА_12 ; довідкою КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» від 02.07.2022 р.; висновком судово-медичної експертизи №397 від 21.07.2022 р.; протоколом проведення слідчого експерименту від 17.08.2022 р.; заявою ОСОБА_15 про залучення до провадження як потерпілого, допитом потерпілого ОСОБА_15 ; висновком судово-медичної експертизи №403 від 14.07.2022 р.; протоколом проведення слідчого експерименту від 17.08.2022 р.; протоколом огляду відеозапису з нагрудних камер працівників УПП в Тернопільській області від 11.07.2022 р.; протоколами допитів старшого ДОП ТРУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_18 , т.в.о. дізнавача ТРУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_19 ; протоколами допитів інспекторів УПП в Тернопільській області ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ; протоколами допитів слідчих ТРУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ; матеріалами виконаного доручення №697/42-19/01-2022; висновком службового розслідування ДСР НП України від 02.08.2022 р.; іншими матеріалами кримінального провадження.

Мотивуючи подане клопотання, ініціатор клопотання посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжких злочинів, а також існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Водночас зазначає про те, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розмір застави, з урахуванням характеру дій підозрюваного під час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, прямого умиселу на вчинення вказаних дій, вчинення злочинів групою осіб з чітким розподілом обов`язків, наявністю тілесних ушкоджень у потерпілих, а також застосуванням до них не лише фізичного, а й морального впливу, в т.ч. під час перебування осіб в спецзасобах, що ускладнюють їх рухомість.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу, посилаючись при цьому на обґрунтованість пред`явленої йому підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення поданого клопотання та просить застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Разом з тим зазначив про хибність думки сторони обвинувачення щодо того, що працівники УСР в Тернопільській області випадково стали свідками конфліктної ситуації між ОСОБА_12 та його братом , що мав місце по проспекту Злуки 01 липня 2022 року, адже в той час вони виконували ухвалу Київського апеляційного суду про проведення негласних слідчих дій, а саме аудіо- відео- контроль особи в межах кримінального провадження №0000381 від 14.05.2022 р., в якому 27 жовтня 2022 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Також вказав, що постановою прокурора від 06 жовтня 2022 року кримінальне провадження за №0000381 від 14.05.2022 р. об`єднано із кримінальним провадженням №0000924 від 02.07.2022 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 345 КК України. Окрім того повідомив про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні. Так, тяжкість можливого покарання не свідчить про існування ризику переховування від органу досудового розслідування або суду, окрім того про відсутність вказаного ризику свідчить те, що останній не переховувався від органу досудового розслідування або суду, натомість добровільно з`явився на розгляд даного клопотання. Окрім того вказав на відсутність у матеріалах кримінального провадження підтвердження існування ризиків можливого незаконного впливу на потерпілих, свідків або інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, а тому вважає їх надуманими. Також просить врахувати позитивну характеристику ОСОБА_4 з місця роботи та проживання, наявність у нього дружини та малолітньої дитини, які знаходяться на його утриманні, оскільки дружина тимчасово не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим вважає за неможливе застосування до його підзахисного найбільш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника щодо необґрунтованості пред`явленої йому підозри, а також клопоче про застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді особистого зобов`язання. При цьому просить врахувати те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується, на утриманні має малолітню дитину, а також те, що його дружина на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому його заробіток є єдиним джерелом доходу сім`ї та у разі обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він буде позбавлений можливості матеріально забезпечувати свою сім`ю.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Слідчим суддею встановлено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000105 від 02 липня 2022 р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України.

26 серпня 2022 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000105 від 02 липня 2022 р. продовжено до шести місяців.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику а ризикам, зазначеним у поданні.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України, зокрема такими є: витяг з ЄРДР №0000105 від 02.07.2022 р.; заява ОСОБА_13 від 06.07.2022 р. про залучення до провадження як потерпілого; протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 від 06.07.2022 р.; висновок судово-медичної експертизи №396 від 21.07.2022 р.; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2022 р.; висновок судово-медичної експертизи №486 від 04.08.2022 р.; заява ОСОБА_14 від 05.07.2022 р. про залучення до провадження як потерпілого; протокол допиту потерпілого ОСОБА_14 від 05.07.2022 р.; довідка КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» від 02.07.2022 р.; висновок судово-медичної експертизи №393 від 20.07.2022 р.; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2022 р.; заява ОСОБА_12 від 06.07.2022 р. про залучення до провадження як потерпілого; протоколи допиту потерпілого ОСОБА_12 від 06.07.2022 р., 17.08.2022 р.; довідки КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» від 02.07.2022 р.; висновок судово-медичної експертизи №397 від 21.07.2022 р.; заява ОСОБА_15 від 17.08.2022 р. про залучення до провадження як потерпілого; протокол допиту потерпілого ОСОБА_15 від 17.08.2022 р.; висновок судово-медичної експертизи №403 від 14.07.2022 р.; протоколи огляду відеозапису з нагрудних камер працівників УПП в Тернопільській області від 11.07.2022 р., 20.07.2022 р.; протоколи допитів старшого ДОП ТРУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_18 , т.в.о. дізнавача ТРУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_19 від 13.07.2022 р.; протоколи допитів інспекторів УПП в Тернопільській області ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 11.07.2022 р., ОСОБА_20 та ОСОБА_21 від 21.07.2022 р.; протоколи допитів слідчих ТРУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_22 та ОСОБА_23 від 11.07.2022 р.; рапорти ст. о/у Тернопільського управління ДВБ НП України ОСОБА_24 від 06.07.2022 р., 18.07.2022 р.; висновок службового розслідування ДСР НП України від 02.08.2022 р.; протоколи проведення слідчого експерименту за участю потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 26.07.2022 р.; протоколи проведення слідчого експерименту за участю потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_15 від 17.08.2022 р.; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні кримінальні правопорушення могли бути вчинені, а надані до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість їх вчинення підозрюваним ОСОБА_4 .

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваним ОСОБА_4 не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127 КК України катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілих вчинити дії, що суперечать їх волі, та з метою покарати його за дії, у скоєнні яких підозрюється, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, погрозою застосуванням насильства, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катуванням, вчинених за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України завідомо незаконному затриманні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. При цьому кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 127 та ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365КК України, у відповідності до положень ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (частина 1 статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні №0000105 від 02.07.2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_4 , оцінивши наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що він обґрунтовано підозрюється, в т.ч. у вчиненні тяжких злочинів, зокрема, за ч. 2 ст. 127 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. На думку слідчого судді, зазначена обставина, а саме тяжкість передбаченого законом покарання, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків. На переконання слідчого судді, суворість покарання за вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_4 , у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також при встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом, при цьому слідчий суддя приходить до переконання, що підозрюваний може незаконно впливати на вказаних осіб з метою дачі ними неправдивих показань або відмови від їх надання.

Водночас слідчим суддею взято до уваги, що працівники УСР в Тернопільській області, в т.ч. підозрюваний ОСОБА_4 , здійснюють оперативний супровід в кримінальному провадженні №0000381 від 14.05.2022 р., тобто є особами, котрі особисто зацікавлені в притягненні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим можуть чинити тиск на вказаних осіб, які є потерпілими у кримінальному провадженні №0000105 від 02 липня 2022 р.

Також, на переконання слідчого судді, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме координувати свої дії з іншими співучасниками злочину, що мають реальну можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню. Крім того ОСОБА_4 може підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Разом з тим слідчий суддя вважає недоведеним ризик, зазначений стороною обвинувачення щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. При цьому слідчим суддею взято до уваги те, що останній позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, а також в матеріалах клопотання відсутня інформація про те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, що могло б свідчити про його схильність до протиправної поведінки та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Окрім того на даний час ОСОБА_4 відсторонено від посади старшого оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Тернопільській області ДСР НП України, що спростовує доводи сторони обвинувачення про можливість продовження вчинення злочинів проти потерпілих у даному кримінальному провадженні або інших осіб з використаннях своїх службових повноважень. Окрім того слідчим суддею взято до уваги, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , є закінченими, а тому відсутній ризик продовження їх вчинення.

Так, в клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, зазначивши, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти існуючим ризикам.

Разом з тим, вивченням особи підозрюваного, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчається можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які слідчий суддя вважає доведеними. Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, а також у нього на утриманні перебуває малолітня дитина.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , беручи до уваги недоведення стороною обвинувачення недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_4 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

При цьому, слід також зазначити, що сам по собі факт підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжких злочинів не є достатньою підставою для застосування до нього найбільш суворого виняткового запобіжного заходу.

Отже, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням вищевикладеного, встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 р. зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 р. та п. 212 рішення у справі Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії від 19.11.2019 р.).

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам і буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків. З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, за адресою по місцю проживання: АДРЕСА_1 , шляхом заборони залишати житло цілодобово, за виключенням відвідування медичних закладів за необхідності та крім випадків повітряної тривоги, для прямування в укриття та перебування в ньому, та покладення обов`язків у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з тим, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, про застосування якого клопоче сторона захисту, на думку слідчого судді, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, тому в задоволенні заявленого стороною захисту клопотання слід відмовити.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.
В задоволенні клопотання керівника Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , яке погоджено начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави щодо ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Звижень Львівської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді старшого оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Тернопільській області ДСР НП України, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 (за виключенням відвідування медичних закладів за необхідності та крім випадків повітряної тривоги, для прямування в укриття та перебування в ньому).

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою, з визначеною ними періодичністю;
2)не відлучатись за межі м. Тернополя без дозволу слідчого, прокурора та суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4)утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими, експертами та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 31.12.2022 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1