Справа № 182/4297/22
Провадження № 1-кс/0182/29/2023
У Х В А Л А

Іменем України

06.01.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001199 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 KK України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001199 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 KK України.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що у провадженні Нікопольського Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходигься кримінальне провадження № 0001199 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 KK України.

Підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюсться у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарания та настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. У зв`язку з чим існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду.

В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Досудовим слідством встановлено, що станом на момент вчинення злочину ОСОБА_5 офіційно ніде не працював, на даний час не працює та не має законних джерел доходів.

Відсутність постійного джерела доходів можуть стати причиною вчинення обвинуваченим нових злочинів проти власності, так як це може бути єдиним джерелом його заробітку. Викладене свідчить про наявність ризику вчинення ОСОБА_5 умисних злочинів проти власності.

Обвинувачений ОСОБА_5 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, в тому числі з заявою та протоколом допиту потерпілого та свідків, йому відомі місця їх мешкання. У зв`язку із чим, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою він може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ним своїх показань, що призведе до уникнення кримінальної відповідальності.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

В зв`язку з вищевикладеним, прокурор вважає, що станом на теперішній час існують ризики, передбаченні 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до Рішень ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, «Осаковський проти України» від 17.07.2014, продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Підготовче судове засідання за кримінальним провадженням не проведено, враховуючи це, вказане клопотання подано до слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ч.6 ст. 199 КПК України та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули, а саме до теперішнього часу наявні ризики переховування від суду та впливу на свідків та потерпілого, оскільки останній обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину та він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтримав думку підзахисного.

Вислухавши думки сторін, суд приходить до наступних висновків.

У п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканість; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

За змістом норм ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом приймається до уваги практика Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 зможе ухилитись від суду та не виконувати процесуальні обов`язки, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу з огляду на вищевикладені обставини, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Суворість покарання при оцінці ризику переховування від суду, узгоджується з позицією ЄСПЛ зазначеною у рішеннях, викладених у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України», де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити не більш ніж на 60 діб.

Раніше визначену заставу, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Керуючись ч.6 ст. 199 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити .

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не більше ніж на 60 діб, тобто до 06.03.2023 року включно.

Раніше визначену заставу, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладанням відповіднихз обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 дніз з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1