УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/16960/22

Провадження №1-кп/522/503/23

06 лютого 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001185, відомості про яке внесено 24.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.12.2016р., Приморським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 28.02.2018р.;

- 23.05.2019р., Київським районним судом м.Одеси за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Приморського районного суду м.Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001185, відомості про яке внесено 24.10.2022 року до Єдиного реєстру досудового розслідування, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 15.02.2023 року.

Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в необхідності продовження застосування запобіжного заходу покладається необхідність запобігання подальшим спробам: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, які продовжують існувати, а тому, на думку прокурора інші (менш суворі) запобіжні заходи не забезпечать виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених чинним КПК України і його належної поведінки.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість та просив змінити його на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в обґрунтування клопотання просив долучити договір оренди житла, характеристику та довідку ФОП ОСОБА_6 про проходження ОСОБА_5 стажування на посаду закрійника.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На даному етапі судового розгляду суд не має можливості оцінити наявні у справі докази, оскільки вони ще не надавались суду.

Разом з цим, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків та законних джерел для існування.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою суду не надано та у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на зазначене, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: спроби переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення продовжують існувати, а тому прокурором доведена наявність всіх обставин, зазначених у п.1-3 ч.1 ст.194 КПК України, тому відсутні на цей час підстави для відмови у обранні запобіжного заходу, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає. Крім того, суд не бере до уваги договір оренди житла, оскільки квартирозйомником є не обвинувачений ОСОБА_5 , та критично ставиться до характеристики на ОСОБА_5 , а також довідки про проходження останнім стажування на посаді закрійника, оскільки вони неналежно оформлені, а саме не скріплені печаткою уповноваженою на це особою.

Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою строком до 04 квітня 2023 року з раніше обраним розміром застави.

Керуючись вимогами ст.ст. 8, 9, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні №0001185, відомості про яке внесено 24.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України - задовольнити.

Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 04 квітня 2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

06.02.2023