Справа № 638/2787/23
Провадження № 1-кс/638/622/23
УХВАЛА

Іменем України

07 квітня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування №0000744 від 22.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

встановив:

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, в якому простить накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події від 05.04.2023 y службовому кабінеті № 406 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, буд. 103, майно: спідницю біло-синього кольору на зав?язці; боді тамно-синього кольору із білим мереживом із етикеткою з написом.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000744 від 22.03.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, до ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від працівника магазину ТОВ «Полуничка» ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 21.03.2023 приблизно о 14:30 год. невстановлена особа, перебуваючи у вказаному приміщенні, таємно, діючи в умовах збройного конфлікту, скоіла крадіжку комплекту білизни TM "Obsessive", біло-фіолетового кольору, чим спричинила ТОВ «Полуничка» матеріальну шкоду, розмір якої встановлюється.

В ході огляду місця події, проведеному 05.04.2023 в приміщенні службового кабінету №409 Харківського районного управління поліції №3 ГУНІ в Харківській області, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, буд. 103 було. виявлено гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка добровільно видала наступне майно: спідницю біло-синього кольору на зав?язці та боді тамно-синього кольору із білим мереживом із етикеткою з написом. Вказане майно було вилучено та опечатано до сейф-пакету №1597425.

Постановою старшого слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 вищевказані речі, а саме: спідницю біло-синього кольору на зав?язці та боді темно-синього кольору із білим мереживом із етикеткою з написом було визнано речовими доказами.

Прокурор просить накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також подальшого проведення необхідних слідчих дій під час досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає доводи переконливими, а клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи прокурора підтверджуються матеріалами справи, а саме: витягом з ЄРДР від 22.03.2023, протоколом огляду місця події від 21.03.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 24.03.2023, протоколом огляду місця події від 05.04.2023, поясненнями ОСОБА_5 , постановою про визнання та направлення на зберігання до камери схову речових доказів.

Згідно з ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якого накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі Бакланов проти Російської Федерації , Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі Фрізен проти Російської Федерації, судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A № 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Таким чином, правомірність втручання держави в право на мирне володіння майном у кримінальному провадженні під час застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, повинна бути доведена в суді першої інстанції, а спів розмірність наслідків обмеження права власності бути завданням кримінального провадження, а також можливості застосування найменш обтяжливий спосіб арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна.

Враховуючи вищевикладене, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, суддя,-

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування №0000744 від 22.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події від 05.04.2023 y службовому кабінеті № 406 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, буд. 103, майно: спідницю біло-синього кольору на зав?язці; боді тамно-синього кольору із білим мереживом із етикеткою з написом.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про арешт майна не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1