ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2071/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/588/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий вищу освіту, одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

22.03.2022 близько 13 години 00 хвилин на проїзній частині в межах перехрестя проспекту Металургів та вулиці Незалежної України неподалік будинку № 23 у місті Запоріжжя у ОСОБА_7 , який керував транспортним засобом марки «Ореl», моделі «Corsa», у кузові синього кольору, державний номерний реєстраційний знак « НОМЕР_1 » на ґрунті неприязних відносин під час словесного конфлікту виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував транспортним засобом «Volkswagen», моделі «Caddy», державний реєстраційний знак « НОМЕР_2 ».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 покинувши салон власного автомобіля, перебуваючи у положенні стоячи навпроти потерпілого та тримаючи в правій руці не встановлений в ході досудового розслідування предмет, який має колючі властивості, наніс один тичковий удар у верхню частину тулуба з ліва, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колотого поранення грудної клітини з ліва, з локалізацією рани в проекції 5-го міжребір`я по паралельній лінії, з наскрізним пораненням серця, пораненням діафрагми, зі скупченням крові в лівій плевральній порожнині та в порожнині перикарду, дихання недостатності 1 ступеня, що кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Після цього, ОСОБА_7 вважаючи, що досяг своєї злочинної мети та виконав усі дії, які на його думку, були необхідні для доведення злочину до кінця, а саме смерті ОСОБА_9 , залишивши місце вчинення злочину, однак наслідки у вигляді смерті останнього не настали завдяки наданню йому своєчасної медичної допомоги, тобто злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, судом не взято до уваги та повністю проігноровано докази, які б могли істотно вплинути на його висновки та за наявності суперечливих доказів, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші, а деякі навіть не зазначив у вироку.

Так, у ході проведення слідчого експерименту та під час допиту потерпілий підтвердив суду, що саме він був ініціатором конфлікту, використав проти ОСОБА_7 фізичну силу, не маючи на це жодних підстав.

Вказане підтвердив також свідок ОСОБА_10 , хоча суд першої інстанції на власний розсуд змінив його показання та зазначив їх у вироку.

Інші досліджені під час судового розгляду докази ніякого впливу на кваліфікацію дій обвинуваченого та встановленню фактичних обставин події не мають.

Звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, але він перебував у стані необхідної оборони.

До того ж, вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

З приводу призначеного покарання зазначає, що суд не взяв до уваги дані, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, тому необґрунтовано призначив йому покарання у виді реального позбавлення волі, яке з урахуванням стану здоров`я та похилого віку фактично є довічним ув`язненням.

За таких обставин вважає, що вирок суду ухвалено з порушенням вимог п.п. 2, 10 ст. 7 КПК України та підлягає скасуванню на підставі п.п. 2, 4 ст. 409, ст. 411, ст. 413 КПК України.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_7 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника, обвинуваченого який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а його зміст повинен відповідати положенням ст. 374 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_7 не відповідає вказаним вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним в суді та не виклав його у вироку, що є порушенням п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України та є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Всупереч вищевказаним нормам закону, суд першої інстанції не виклав власних висновків щодо пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, а фактично вказав у мотивувальній частині, що у ОСОБА_7 «…виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 …», сформулювавши відповідне обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції вказані порушення засад кримінального провадження, які стосуються встановлення фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, тобто такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення, і оскільки вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст. 404 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст. 409, 412, 415 КПК України.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно встановити фактичні обставини кримінального правопорушення та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України.

Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Вирішуючи у відповідності до ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів, виходячи з того, кримінальне провадження підлягає подальшому розгляду в суді першої інстанції, з метою забезпечення кримінального провадження вважає необхідним продовжити застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходжу у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2022 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суду.

Продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосування запобіжного захожу у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 (шістдесят) днів із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; прибувати за викликом суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 334/2071/22