Справа № 216/3884/22
Провадження № 1-кп/216/725/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2022 р. місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0000091 від 11 червня 2022 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянки України, яка має професійно-технічну освіту, не заміжню, на утриманні неповнолітніх дітей не має, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймає посаду санітара стрільця медичного механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судима, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді санітар - стрілець медичного механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, у визначений час 22 квітня 2022 року самовільно залишила пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , та 09 травня 2022 року, з власної ініціативи, прибула до вказаного розташування військової частини НОМЕР_1 . Крім того, 13 травня 2022 року солдат ОСОБА_3 повторно самовільно залишила місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , командуванню про причини свого вибуття не повідомила, хоча об`єктивно повинна була і могла це зробити, а стала проводити час на власний розсуд поза межами місця служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. 22 вересня 2022 року прибула з власної ініціативи до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону і заявила про факт свого самовільного залишення місця служби, чим припинила вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
22.09.2022 року між прокурором та підозрюваної, за участю захисника, було укладено угоду про визнання винуватості, яку вони підписали, при цьому підозрювана беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних вище фактичних обставин і кваліфікації.
За змістом угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, який остання зобов`язалася сплатити в місячний строк після набрання вироком законної сили та повідомити суд і Криворізьку спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону шляхом надання документа, підтверджуючого сплату штрафу.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні цієї угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити й призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачена та її захисник також просили затвердити угоду й призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, а також ствердила про розуміння нею права на справедливий судовий розгляд, наслідків укладення та затвердження цієї угоди, характеру обвинувачення, виду й розміру покарання, запевнивши про добровільність укладення угоди.
З огляду на наведене суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах воєнного стану, доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.
Під час судового засідання суд роз`яснив сторонам кримінального провадження наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, з`ясував в обвинуваченої належне усвідомлення нею права на справедливий судовий розгляд, переконався в добровільності укладення сторонами цієї угоди, перевірив угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, а також роз`яснив обмеження права оскарження вироку на підставі угоди.
Ураховуючи викладене, встановивши, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не суперечать чинному законодавству, а наслідки затвердження та невиконання угоди сторонам зрозумілі, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 468-470, 472-475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 вересня 2022 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000091 від 11 червня 2022 року.
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити їй узгоджену сторонами угоди міру покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1