Справа № 577/232/23
Провадження № 1-кс/577/76/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2023 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотопі клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 11.01.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.01.2023 року до суду надійшло вищевказане клопотання, у якому ставиться питання про накладення арешту на вилучене 11.01.2023 року під час огляду місця події майно, а саме: два алюмінієві бідони, ємністю 40 літрів кожний часів СРСР, що належать потерпілому ОСОБА_4 , 1993 р.н., заборонивши відчуження та розпорядження. Місце зберігання вказаного майна визначити на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 .

В обгрунтування у клопотанні вказано, що в період часу з 15.11.2022 р. по 11.01.2023 р. невстановлені особи проникли до дачного будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , де таємно викрали 2 бідони ємністю 40 л та 2 чугуни ємністю 10 л, належних ОСОБА_4 , чим спричинили збитків.

Відомості про дане кримінальне правопорушення 11.01.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 за ознаками ст. 185 ч.4 України.

Під час досудового розслідування 11.01.2023 року в ході огляду місця події, на відкритій ділянці місцевості, по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , 1967 р.н., добровільно видав працівникам поліції два алюмінієві бідони, ємністю 40 літрів кожний часів СРСР, які належать потерпілому ОСОБА_4 та повернуті останньому під збережну розписку.

Згідно постанови слідчого від 11.01.2023 року вказані речі визнано та приєднано до кримінального провадження в якості речових доказів та повернуті під збережну розписку потерпілому.

Таким чином, враховуючи, що вилучені речі відповідають критеріям речових доказів, є об`єктами кримінально протиправних дій та речами, набутими кримінально протиправним шляхом, наявна правова підстава, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно з метою збереження.

Слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 та власник речей (законний володілець) ОСОБА_4 , кожен окремо, звернулися із заявами про розгляд справи за їх відсутності, перший підтримує клопотання, другий не заперечує задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття у судове засідання заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

За приписом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм надає підстави для висновку, що арешту підлягає лише майно належне фізичній або юридичній особі за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу, а його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

За положеннями ч.ч.2, 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Із представлених доказів видно, що майно на яке пропонується накласти арешт було вилучено 11.01.2023 року. З клопотанням про арешт слідчий звернувся до суду 12.01.2023 року, тобто у визначений законодавцем строк.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що на вказані речі та предмети слід накласти арешт.

Керуючись ст.ст. 98, 170 - 175, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на речові докази по кримінальному провадженню №0000046 від 11.01.2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, а саме на два алюмінієві бідони, ємністю 40 літрів кожний, належні потерпілому ОСОБА_4 , заборонивши відчуження та розпорядження до скасування арешту, передавши майно під розписку на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 . Зобов`язати ОСОБА_4 надати вказане майно, в разі необхідності, для проведення слідчих дій із їх використанням попередивши про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України;

Ухвала про арешт майна виконується негайно і може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня винесення.

Слідчий суддяОСОБА_1