Справа № 634/490/22
Провадження № 1-кп/634/12/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2023 рокусмт Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сахновщина Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 289 КК України,-

встановив:

21.11.2022 року близько 20 год., ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, проник на територію домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем «ГАЗ 3110» 2002 року випуску, чорного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи становить 60340 гривень, який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , через незачинені водійські двері, проник в автомобіль та намагався за допомогою ключа, який знаходяться в замку запалення, привести двигун в дію, але з першого разу йому це не вдалося, тоді він попрохав свідка ОСОБА_7 , щоб той допоміг викотити авто за територію домоволодіння, на що свідок погодився, так як був переконаний в тому, що ОСОБА_4 має доступ до автомобіля та всі його дії є законними. Викотивши авто за двір, ОСОБА_4 , зробив ще одну спробу запустити двигун, однак, після невдалої спроби заволодіти вказаним автомобілем, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не закінчив його з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений ОСОБА_8 .

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 289 КК України, тобто - закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

30 січня 2023 року між прокурором Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 за зазначених в обвинувальному акті обставин, що ОСОБА_4 беззастережно визнає вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 289 КК України. Також сторони узгодили покарання, яке буде застосовано до ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців без конфіскації майна із звільненням від відбування покарання із випробуванням з призначенням судом відповідного іспитового строку та покладення обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 289 КК Українивизнав повністю, пояснив суду, що 21.11.2022 року близько 20 год., він разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 прийшли до домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 щоб взяти автомобіль «ГАЗ 3110». Своєму знайомому він пояснив, що вказаний автомобіль ОСОБА_6 раніше дозволяв йому брати. Цього разу він такого дозволу від ОСОБА_6 не отримував. Зайшовши на подвір`я він сів в автомобіль та намагався завезти його, але він не завівся. Потім вони викотили вказаний автомобіль за двір де ще раз намагався його завести та в цей час вийшла мати ОСОБА_6 та він втік від неї.В скоєному покаявся, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання, при тому вказав, що йому у повній мірі зрозуміло характер обвинувачення, він повністю розуміє права, надані законом та наслідки укладення і затвердження вказаної угоди.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що угода була укладена у його присутності, підзахисний у повній мірі зрозумів умови укладеної угоди, вид та міру узгодженого покарання та наслідки невиконання цієї угоди, і не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Шляхом опитування сторін, вивченням угоди та обвинувального акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке суд кваліфікує за ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 289 КК України, тобто - закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена зокрема у провадженні кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладення прокурором угоди про визнання винуватості.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, а саме ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 289 КК України віднесено до нетяжких злочинів, міра покарання, погоджена сторонами угоди за участю захисника, відповідає санкції ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК України не судимий.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.

Також встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди між прокурором Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набранням вироком законної сили суд не вбачає.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи по справі, відповідно до ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370-374, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , зі згоди потерпілого ОСОБА_6 від 30.01.2023 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України та визначити іспитовий строк на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 14.12.2022 року № СЕ-19/121-22/16509-АВ в сумі 755,12 грн, та судової дактилоскопічної експертизи від 09.12.2022 року № СЕ-19/121-22/16515-Д в сумі 1887,80 грн., а разом 2642, 92 грн.(дві тисячі шістсот сорок дві гривні 92 коп.). Реквізити для сплати: стягувач платежу: ДЕРЖАВА, код доходів: 24060300, отримувач платежу: ГУК Харків обл/МТГ Харків/24060300, п/рахунок: UA0020649, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998.

Речовий доказ, а саме автомобіль «ГАЗ 3110» 2002 року випуску, чорного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - вважати повернутим власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: