Справа №505/142/23
пр. №1-кп/505/444/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Подільську, Одеської області кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за №0000483 від 14.10.2022 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого, з середньою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом по загальній мобілізації на посаді номер обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

- обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по загальній мобілізації та проходячи її на посаді номер обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127 - 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 09.08.2022 о 08 год. 20 хв. без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (більш точне місце дислокації військової частини не вказано у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану) та ухилявся від проходження військової служби до 11 год. 00 хв. 13.01.2023, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України. Показав суду, що він був військовослужбовецем військової служби за призовом по загальній мобілізації на посаді номер обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат». 09.08.2022 о 08 год. 20 хв. без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , оскільки поїхав додому в АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з обов`язками по військовій службі. Потім 13.01.2023 року з`явився із зізнанням. У скоєному кається та просить надати можливість проходити військову службу і захищати Україну від агресора.

Покази ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні вважали за можливе розглянути зазначене кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

В зв`язку з повним визнанням ОСОБА_4 своєї вини, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Оцінивши в сукупності надані по кримінальному провадженню докази, досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку про повне підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні зазначеного судом діяння, і суд його умисні дії кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

З урахуванням викладених обставин суд вирішив за недоцільне дослідження інших доказів у провадженні.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч. 5 ст. 407 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу ОСОБА_4 - позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України суд в діях останнього не вбачає.

Виходячи із загальних принципів призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням обставин справи, а також думки прокурора, обвинуваченого, щодо покарання і його виду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, вважаючи, що таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим й достатнім для його виправлення.

Крім того, суд вважає за необхідне на період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 , як особою звільненою від відбування покарання з випробуванням здійснювати командиром в/ч НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового слідства не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 3(трьох) років іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайсуд, Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку суду вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1