В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в приміщенні Білоцеркіського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0002287 від 25.09.2021 у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пінчуки, Васильківського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонер, зареєстрованого та проживаючого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не депутата, на утриманні якої дітей не має, раніше не судимому, абонентський номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження :

прокурор ОСОБА_4 ,

представник потерпілої - адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

Так, 17.09.2021 близько 8 години 35 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_3 та рухаючись в правій смузі руху авто дорозі с. Пологи - смт. Дослідницьке №0-100707зі сторони с. Пологи на відстані 600 м. від початку населеного пункту с. Пологи, що в межах Білоцерківського району, Київської області, порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що водій транспортного засобу, «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив неуважність та безпечність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, чим порушив п.12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що водій транспортного засобу, «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.» не зменшив швидкість та не зупинився щоб уникнути зіткнення з попутно їдучим велосипедистом, в результаті чого допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_7 яка рухалася попутно по правому краю проїжджої частини дороги по напрямку до с. Дослідницьке.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 , отримав наступні тілесні ушкодження: компресійно-уламковий перелом тіла 1 поперекового хребця, перелом поперечних виростків 1-3 поперекових хребців праворуч, перелом 1-6 ребер праворуч, крайовий перелом рукоятки грудини, правобічний гідроторакс, рана потиличної області голови, садна живота, синець в області лівого плечового суглоба.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5, 2.3(6), 12.1, 12.3 ПДР України та які перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 .

Вказаними діями водій ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. Зазначив, що на місці надавав допомогу потерпілій, щиро розкаюється у вчиненому та просив в судових дебатах та під час проголошення останнього слова суворо його не карати, оскільки він є пенсіонером і в нього відсутні кошти, а він хоче допомогти потерпілій.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги що обвинувачений визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, а також враховує думку потерпілої, яка стосовно міри покарання поклалась на розсуд суду.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Поряд з цим обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення вперше та особою пенсійного віку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Наведені вище обставини у своїй сукупності пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а тому з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 основне покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Поряд з цим, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачено в санкції статті, що інкримінують обвинуваченому, є обов`язковим та дорівнює його мінімальному розміру.

Призначене ОСОБА_3 основне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу, із застосуванням додаткового покарання у вказаному розмірі є необхідним і достатнім для його перевиховання, попередження вчинення нових злочинів та є домірним скоєному.

Суд, зауважує, що умовне покарання, яке просив призначити обвинувачений, тобто покарання у виді обмеження волі з подальшим застосуванням ст. 75 КК України з огляду на положення ст. 61 КК України не є можливим, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений є пенсіонером.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувалися.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 100000 гривень.

В обґрунтування поданого цивільного позову потерпіла ОСОБА_7 зазначає, що в результаті злочинних дій обвинуваченого їй були заподіяні тілесні ушкодження, які є непоправними та відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що приводить до її глибоких душевних та фізичних страждань. Внаслідок зазначених подій вона пережила сильний стрес, негативні емоції та хвилювання, що потягли подальші тривалі душевні страждання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав частково, не заперечуючи проти стягнення на користь потерпілої 20000 гривень моральної шкоди.

Приписами ст.ст. 23, 1167 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного злочину, так і розмір зазначеного цивільного позову, проти якого останній не заперечує в частині відшкодування частково моральної шкоди, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити в частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої у рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 20000 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 369, 370, 373, 374, 376, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 500 п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого та проживаючого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_7 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_4 - 74 987 грн. 25 коп. відшкодування завданої моральної шкоди 20000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави в рахунок відшкодування витрат за проведення експертиз: вартість проведення судової інженерно-транспортної експертизи за видом експертної спеціальності «Дослідження технічного стану транспортного засобу» на суму 1372,96 грн та вартість проведення судової інженерно-транспортної експертизи за видом експертної спеціальності « Транспортні - трасологічні дослідження» на суму 1716,20 грн.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який повернуто володільцю ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, залишити в розпорядженні останнього.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1