ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/115/23 Справа № 694/100/23 Категорія: ст. 309 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2023 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає в нездійсненні процесуальних дій в порядку ст. 303 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2023 року представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 через систему Електронний суд звернувся до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, в порядку ст. 303 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000439 від 21 травня 2019 року, щодо не розгляду клопотання від 03 жовтня 2022 року.

Просив слідчого суддю визнати протиправною бездіяльність дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП України в Черкаській області ОСОБА_8 щодо не надання відповіді у формі визначеній ст. 110 КПК України на клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 від 03 жовтня 2022 року, зобов`язати дізнавача розглянути клопотання від 03 жовтня 2022 року в порядку вимог ст. 110 та ст. 220 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2023 року у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає в нездійсненні процесуальних дій в порядку ст. 303 КПК України, відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області вже здійснював судовий контроль за дотриманням прав скаржника за його скаргами на бездіяльність дізнавача щодо не розгляду того самого клопотання.

Таким чином слідчим суддею встановлено, що скарга з тим самим предметом та з тих самих підстав вже була предметом розгляду слідчого судді.

Крім того, враховуючи мету норми, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України та завдання кримінального провадження, в разі наявності судового рішення про зобов`язання вчинити певну дію за заявою особи, то наступні скарги цієї особи з приводу тієї ж самої бездіяльності уповноваженого суб`єкта за заявою щодо того ж самого кримінального правопорушення не можуть бути предметом повторного судового розгляду. Багаторазове подання до слідчого судді скарг особою, права якої вже захищені судом, може свідчити про зловживання нею правом на подання скарги.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 березня 2023 року задоволено клопотання представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , та згідно ст. 336 КПК України вирішено здійснити судове провадження у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою системи «EASYCON» за наступними контактами: тел. НОМЕР_1), адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1

16 березня 2023 року від представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із невідкладним службовим відрядженням 15 березня 2023 року до смт. Єрки.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши клопотання представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , яке не містить доказів неможливості виходу 16.03.2023 о 10:00 в судове засідання з використанням власних технічних засобів, матеріали провадження та надані скаржником докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження у даній справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Частиною 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно із ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК законодавча техніка, зокрема в ст. 309 цього Кодексу, якою визначено виключний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Так, у відповідності до ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Більш того, як прямо передбачено ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Зазначена вище норма процесуального закону не передбачає можливості оскарження ухвал слідчих суддів про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у не наданні відповіді у формі, визначеній ст. 110 КПК України на клопотання представника потерпілого.

Отже, ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, перелічені у ст. 309 КПК України. Ця норма не передбачає оскарження ухвали слідчого судді, яка стосується скарги на дій слідчого про проведення окремих процесуальних дій. Дана норма закону передбачає можливість оскарження ухвал слідчого судді, які стосуються лише повернення скарги на дій, бездіяльність слідчого чи прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

З матеріалів справи, зокрема, з ухвали слідчого судді від 21 лютого 2023 року вбачається, що питання оскарження адвокатом ОСОБА_7 дій чи бездіяльності дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області було розглянуто слідчим суддею по суті і відмовлено в задоволенні скарги.

Крім того, спростовуючи доводи захисника, суддя апеляційної інстанції, вказує, що посилання представника скаржника на загальні засади кримінального провадження та положення ч. 1 ст. 24 КПК України не можуть бути взяті до уваги, оскільки у вказаному законі зазначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Але чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено оскарження ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги адвоката про зобов`язаня дізнавача розглянути клопотання адвоката в порядку ст. 110 та ст. 220 КПК України і про результати його розгляду повідомити представника потерпілого.

Вказані висновки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 757/36570/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Крім того, заявник не позбавлений можливості висловити свою незгоду з ухвалою, можливість оскарження якої не передбачено в КПК, шляхом подання під час підготовчого провадження у суді заперечень проти неї.

Таким чином, порушень прав на доступ до правосуддя не встановлено.

Крім того, що ст. 422 КПК України визначає обмежені строки щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, тому не передбачає прийняття окремого рішення щодо відкриття апеляційного провадження, однак призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги формально вказує на початок апеляційного розгляду.

Водночас це не виключає можливості застосування положень ч. 4 ст. 399 КПК України на стадії вирішення питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи наведене апеляційний суд позбавлений законних підстав для розгляду апеляційної скарги поза межами вимог КПК України, а тому приходить до висновку про закриття провадження за апеляційною скаргою.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2023 року - закрити.

Копію даної ухвали разом з апеляційною скаргою та додатками до неї матеріалами надіслати скаржнику.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Текст ухвали складено 16 березня 2023 року.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4