У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002462 від 01 жовтня 2022 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

1. Щодо підсудності обвинувального акту Білоцерківському міськрайонному суду Київської області

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 16.11.2022 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002462 від 01 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України.

З дотриманням положення ч. 3 ст. 35 КПК України та Розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, вказаний обвинувальний акт передано для розгляду головуючому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 .

В порядку ст. 314 КПК України судом призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт наданий суду, складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання для визначення підсудності немає.

Обвинувачений та захисник також не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши обвинувальний акт, доданий до акту реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов наступних висновків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався.

Зокрема, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ч.9 ст.615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством (в редакції Закону № 2462-IX від 27.07.2022, набрання законної сили 25.08.2022).

Згідно з абз.2 ч.9 ст.615 КПК України положення цієї частини не поширюються на кримінальні провадження, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності в яких скеровано до суду до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Частиною другою цієї статті передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

З матеріалів судового провадження встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вчинено в будинку АДРЕСА_1 .

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002462 від 01 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України, скеровано до канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 16.11.2022.

Виходячи з положень ч.9 ст.615 КПК України в редакції, чинній на момент скерування обвинувального акту до суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002462 від 01 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_7 направлено до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з порушенням правил підсудності, оскільки місцем вчинення кримінального правопорушення є вул. Фастівська с. Червоне Білоцерківського району Київської області, що відноситься до територіальної підсудності Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Так, згідно з п. 3-1 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2023 року.

Тобто, утворення та ліквідація районів відповідно до вказаної Постанови Верховної Ради України, але до моменту набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України на даний час не призводить до зміни територіальної підсудності, визначеної положеннями КПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Таким чином, неправильне визначення підсудності на стадії підготовчого судового засідання матиме наслідком скасування будь-якого рішення, внаслідок чого не буде досягнуто завдання кримінального провадження, передбаченого у ст. 2 КПК України, а саме захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне направити кримінальне провадження до Київського апеляційного суду для вирішення підсудності даного провадження.

2. Щодо письмового клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор підтримав подане письмове клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вважає, що запобіжні заходи, не пов`язанні з позбавленням волі, не здатні забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризикам, передбаченим пп. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, в свою чергу обвинувачений просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали суд встановив наступне.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2022 встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 год.20 хв. 29.11.2022, без визначення розміру застави.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

При цьому, застосування строків тримання під вартою згідно з нормами діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст. 197, 199 КПК України); 2) судом під час саме судового розгляду (ст.ст. 315, 331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання, зміну, продовження чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою за процесуальним змістом і формою відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

З дотриманням вимог ч.2 ст.184 КПК України клопотання вручено обвинуваченому ОСОБА_7 23.11.2022, останній в судовому засіданні не заперечував даний факт.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст.194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.2 ч.2 ст.115 КК України, враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, за змістом яких надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду на потреби судового розслідування.

Щодо заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд зазначає.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років. Своєї провини категорично не визнає. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих для обвинуваченого наслідків може спонукати його змінити місце проживання та уникати суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначені ризики є суттєвими та їм неможливо запобігти у разі застосування до нього будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, крім тримання під вартою. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, судом не встановлено.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, виходить з тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час проживав в одному помешканні з малолітнім потерпілим ОСОБА_8 , що є його пасинком, свідком ОСОБА_9 , яка перебуває у фактичних сімейних відносинах з обвинуваченим та є матір`ю малолітнього потерпілого, свідком ОСОБА_10 ,, яка є бабусею ОСОБА_9 . Перебуваючи на волі, обвинувачений може незаконно впливати на цих осіб з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини вчиненого. При цьому, згідно з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинуваченого особисто на потерпілих та свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. З урахуванням того, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 наразі перебуває лише на стадії підготовчого судового засідання, суд вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків, які безпосередньо судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази у вигідному для нього аспекті є реальним. Також суд враховує, що потерплий, обвинувачений та свідки проживають за однією адресою.

Надаючи оцінку ступеню ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує, що обвинувачений раніше також вчиняв сварки та бійки з потерпілим, наразі обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину щодо останнього. Суд, з огляду на вказане, вважає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є реальним.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що:

1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений працює кочегаром в ТОВ «ЕКО-ВТОР», неодружений, перебуває у фактичних сімейних відносинах, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, тобто наявні сталі соціальні зв`язки.

2) за віком: обвинувачений є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність, раніше не судимий.

3) за станом здоров`я: відсутні документально підтвердженні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення, відсутні скарги про неналежні умови його перебування або лікування, у разі виникнення в цьому потреби, в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вказані обставини, на переконання суду, мають бути оцінені як такі, що жодним чином не будуть стримуючими факторами для вживання обвинуваченим перешкод запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судові засідання та для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. В зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи обсяг пред`явленого обвинувачення, суд вважає необхідним визначити строк дії запобіжного заходу 60 днів з дня постановлення ухвали.

З урахуванням наведеного суд дійшов переконання, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Разом з цим, враховуючи доведення підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження в порядку ст.194 КПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 34, 177-178, 183, 194, 197, 199 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002462 від 01 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України, до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком?на 60 днів,?тобто до?26.01.2023 включно без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст..395 КПК України.

Повний текст ухвали оголошено 02 грудня 2022 о 08 год. 00 хв.

Головуючий суддя Олег ГРЕБІНЬ

Судді

ОСОБА_11