У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду - прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/543/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2022 року задоволено клопотання у кримінальному провадженні № 0000204 від 16 жовтня 2022 року старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою обчислювати ОСОБА_7 з 23 год. 50 хв. 16 жовтня 2022 року по 14 грудня 2022 року включно.
У задоволенні заяви начальника Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на особисту поруку відмовлено.
З матеріалів клопотання вбачається, що 18 жовтня 2022 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що 16.10.2022 приблизно о 19 год. 00 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі М 06 Київ Чоп, 805 км, с. Барвінок, Ужгородського району, Закарпатської області, від м. Мукачево в напрямку до м. Ужгород, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідним чином не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на який вийшов пішохід неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який супроводжував велосипед марки «KINETIC», і перед яким зменшив швидкість та зупинився автомобіль, що рухався по суміжній правій смузі, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, здійснив наїзд на неповнолітнього ОСОБА_10 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п. 1.5, п. 2.3 «б», «д», п. 12.3, п. 18.1, п.18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Невиконання водієм ОСОБА_7 п. 12.3, п.18.1, п.18.4 вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: отриманням неповнолітнім ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті.
За таких обставин, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_7 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також те, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України; незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, може здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 працює в органах поліції та під час проходження служби набув широке коло знайомих серед службових осіб різних правоохоронних органів та в силу виконання покладених на нього обов`язків отримав досвід про особливості роботи правоохоронної системи, її методи та способи.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що слідчим у клопотанні та у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України- в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого. Слідчий суддя, враховував дані, що характеризують особу підозрюваного, той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне, з урахуванням виключних обставин.
На підставі вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. На думку апелянта, відсутні підстави для тримання під вартою, в зв`язку необгрунтованістю повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відсутні ризики та докази існування таких, відсутнє аргументування та докази щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів. Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , являється сиротою та має опіку над неповнолітнім братом ОСОБА_11 , 2017 року народження, раніше не судимий, є діючим працівником патрульної поліції, який у військовий час, ризикуючи своїм життям та здоров`ям захищає громадян та Батьківщину, є студентом Національної Академії внутрішніх справ та позитивно характеризується за місцем проживання та по службі в системі МВС України.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України, - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього ж Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч.2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами) та іншими матеріалами кримінального провадження.
Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про те, що вчинені ОСОБА_7 діяння підпадають під ознаки передбаченого ч.2 ст.286 КК України кримінального правопорушення.
Погоджуючись з вказаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).
При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджує обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які на даний момент можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний причетний до вчинення кримінального правопорушення.
Тому, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 апеляційний суд відхиляє. При цьому, береться до уваги те, що сторона захисту не посилається на будь-які обставини та докази у підтвердження цих доводів.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливого переховування від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Погоджуючись з вказаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення у своїй сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим - від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох років або без такого, та даними про особу підозрюваного повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.
Колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Також колегія суддів, погоджується із висновком слідчого судді про те, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином.
Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що твердження захисника обвинуваченого, що ОСОБА_7 є опікуном малолітнього ОСОБА_12 , то такі не підтверджені належними доказами. Як вбачається із Розпорядження Тячівської районної державної адміністрації №233 від 26.07.2021 року Про встановлення опіки над дитиною сиротою. Опікуном над дитиною сиротою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено ОСОБА_13 , мешканку АДРЕСА_2 .
Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищезазначеним ризикам.
Доводи апеляційної скарги про те, що ризики, вказані у клопотанні слідчого нічим не доведені, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Апеляційний суд вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. 183 КПК України.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, зокрема передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід, у тому числі й домашній арешт, не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що сторона захисту як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі та під час її розгляду, не посилалась на наявність у ОСОБА_7 захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою, і підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою, так як тримання його під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.
Строк тримання ОСОБА_7 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.
Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді