Справа № 309/2075/18
Закарпатський апеляційний суд
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_5, (головуючого), ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_8, прокурора ОСОБА_9, обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника-адвоката ОСОБА_10, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/430/20 за апеляційною скаргою прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 17.09.2019.

Цим вироком:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою спеціальною освітою, приватний підприємець, одружений, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, не судимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Речові докази: 71 патрон, калібру 5,6 мм, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області конфісковано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 572 грн процесуальних витрат за проведення балістичної експертизи.

Згідно вироку ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_1 за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 , у сейфі для зберігання зброї, що розташований в приймальній кімнаті вказаного будинку, зберігав без передбаченого на те законом дозволу 71 патрон калібру 5,6 мм, до їх виявлення і вилучення працівниками поліції - 25.05.2018 о 07 год 50 хв в ході санкціонованого обшуку. Дані патрони є бойовими припасами, цільовими гвинтівочними, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм, які призначені для стрільби з гвинтівок та карабінів: ТОЗ-8, ТОЗ- 8м, ТОЗ-9, ТОЗ-11, ТОЗ-16, ТОЗ-17, ТОЗ-18, ТОЗ-21, ТОЗ-21-1,ТОЗ-52 «Лань», ТОЗ-61 «Соболь», БК-1, БК-2, БКЗ, СМ-1, СМ-2, СМ-3, CM, БИ-4, БИ-6, БИ-7 «Тайфун», «Тайфун-5,6», «Тайфун-3», «Темп», «Урал», «Урал-2», МЦВ-50, МЦВ-52, МЦВ-55, «Стрела», «Стрела-2», «Стрела-3», «Стрела-5», «Тайга», «Тайга-2», «Тайга-6», МЦ-12, МЦ-12-1, МЦ-12-2, МЦ-12-3, МЦ-112, МЦ55-1, МЦ70-1, МЦ80-1, комбінованих мисливських рушниць: ИЖ-56-1 «Белка», ИЖ-56-2 «Белка», ИЖ-56-3 «Белка», МЦ 5-35, МЦ 30-20, МЦ 29-03, ТОЗ-34, вкладного стволика в патронник рушниці ИЖ-15; пістолетів P-З, Р-4, МЦ-М, МЦ-55-1, МЦ 2-3, МЦ 102-1, Т03-35, ТОЗ 35 мм., ТОЗ-60, Иж-1, Иж-35, Иж-Хр-30, револьвера Смірнського та іншої зброї відповідного калібру, виготовлені заводським способом та придатні для проведення пострілу.

-2-

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 , просить вирок суду від 17.09.2019 щодо ОСОБА_1 в частині призначення покарання скасувати через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність внаслідок м`якості призначеного покарання. В обґрунтування вимог прокурор вказує на те, що призначене ОСОБА_1 покарання за ч. 1 ст. 263 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу є необґрунтованим. ОСОБА_1 під час досудового розслідування вину не визнавав, слідству не сприяв. На початку судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений вину також не визнавав, лише наприкінці розгляду справи в останньому судовому засіданні вину визнав і розкаявся у вчиненому. Зазначене не може свідчити про щире каяття та беззастережне визнання обвинуваченим вини. В силу наведеного, просить ухвалити новий вирок в частині призначення ОСОБА_1 покарання й призначити таке в межах санкції статті, за якою його засуджено та звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 02 (два) роки. На підставі пп. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_9, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника-адвоката ОСОБА_10, які просили вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення за таких обставин.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів III, IV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження й ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковано правильно.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке покарання чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом при призначенні обвинуваченому покарання вимог, передбачених ст. 65, 69 КК України заслуговують на увагу з таких підстав.

Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

-3-

Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд немає права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до вимог чинного законодавства, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дане кримінальне правопорушення, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Суд першої інстанції вказаних вимог кримінального закону не дотримався. Визнавши обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому - визнання вини, щире каяття, позитивну характеристику, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, не вмотивував свого рішення про застосування ст. 69 КК України, обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у вироку не навів.

Посилаючись у вироку на такі пом`якшуючі обставини, як позитивна характеристика, наявність неповнолітнього утриманця, суд не звернув увагу на те, що вказані обставини лише характеризують особу обвинуваченого.

Підставами призначення більш м`якого покарання в ч.1 ст. 69 КК України визнанні дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення, так і особу винного, а саме: 1) наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; 2) дані, які певним чином характеризують особу винного. При цьому, пом`якшуючі обставини повинні істотно знижувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Проте в будь-якому разі встановлені за справою обставини, що пом`якшують покарання, мають перебувати одна з одною в такому співвідношенні та взаємодії, і у своїй сукупності настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б у даному випадку явно недоцільним і несправедливим.

Що стосується даних про особу обвинуваченого, то вони повинні оцінюватися судом із точки зору того, чи дають можливість ці дані дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією статті, є дійсно необхідним, і буде достатнім для виправлення засудженого й попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції свої висновки із цих питань не обґрунтував.

Навпаки, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_1 вчинив незаконне поводження із бойовими припасами, тобто зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кількість боєприпасів є порівняно великою, вчинене кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

-4-

Висновки суду першої інстанції щодо врахування при призначенні ОСОБА_1 покарання даних про особу обвинуваченого, зокрема, наявність позитивної характеристики та неповнолітнього утриманця, що, на думку суду, є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не можна вважати переконливим, оскільки ці дані і обставини існували до моменту вчинення кримінального правопорушення і самі по собі безпосередньо не впливають на ступінь суспільної небезпечності ні вчиненого кримінального правопорушення, ні особи винного.

Також судом не враховано те, що обвинувачений впродовж досудового розслідування та судового розгляду не визнавав свою вину, а лише в ході судових дебатів та під тиском зібраних доказів у кримінальному провадженні визнав вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення, таким чином, висновок суду про те, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому суперечить фактичним обставинам кримінального провадження, та не можуть вважатися обставинами, що дають підстави призначити покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що призначення обвинуваченому ОСОБА_1 покарання із застосування вимог ст. 69 КК України, свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, таке покарання не можна вважати достатнім для виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд погоджуючись із доводами, наведеними в апеляційній скарзі прокурора, і приходить до висновку, що покарання ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено з порушенням вимог кримінального закону й таке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому вирок в частині призначення покарання на підставі ст. 413 КПК України підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до ст. 420 цього Кодексу, нового вироку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора щодо скасування вироку в частині призначеного покарання, підлягає задоволенню частково, з ухваленням нового вироку та призначенням обвинуваченому більш суворого покарання, з урахуванням вимог закону України про кримінальну відповідальність та вимог кримінального процесуального закону.

При призначенні покарання ОСОБА_1 апеляційний суд враховує як ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 кримінального правопорушення, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_1 покарання згідно ст. 66 КК України, колегія суддів визнає: вперше притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність негативних характеристик за місцем проживання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 згідно ст. 67 КК України колегією суддів не встановлено.

З огляду на наведене, зважаючи на позитивні характеризуючи дані, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації покарання, апеляційний суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.

-5-

Колегія суддів вважає, що застосування ст. 75 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_1 , сприятиме його виправленню і перевихованню, є необхідним і достатнім щодо нього, та відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності та справедливості.

Призначення покарання ОСОБА_1 у межах мінімального розміру позбавлення волі, згідно санкції статті, за якою його засуджено, звільнення від відбування покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК України, свідчить про фактичне врахування усіх можливих, фактично наявних обставин, що пом`якшують покарання та позитивно характеризують обвинуваченого ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_1 покарання знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду і підлягають до задоволення, а вирок в цій частині скасуванню.

Відповідно до вимог ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 374, 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 17.09.2019 щодо ОСОБА_3 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 01 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У решті вирок Хустського районного суду Закарпатської області суду від 17.09.2019 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили негайно після його проголошення й може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня його оголошення апеляційним судом.

Судді: