Справа № 212/2688/21
У Х В А Л А

05 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 11.02.2020, № 0000027 від 12.03.2021, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, судимого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, не судимого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

за ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Єреван Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

за ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , стосовно яких на досудовому розслідуванні обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення застави, які обґрунтував наявністю ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме: щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та які на теперішній час не встановлені, а також вчинення ними інших кримінальних правопорушень; щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , - передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та які на теперішній час не встановлені, а також вчинення ним інших кримінальних правопорушень. На думку прокурора, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, а тому з наведених підстав вважав клопотання сторони захисту обвинувачених про зміну запобіжного заходу не підлягаючими задоволенню. Крім того, зауважив, що клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 має розбіжності щодо адреси проживання та реєстрації обвинуваченого, що є істотним при вирішенні цього питання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 заперечив проти клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим, зазначив про те, що із досліджених під час судового розгляду доказів вбачається відсутність тієї кваліфікації кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується його підзахисному. Заявлений прокурором ризик переховування недоведений останнім, оскільки обвинуваченого хоча і було оголошено у розшук, але це було створено штучно працівниками органу досудового розслідування, так як останні мали змогу контролювати переміщення ОСОБА_5 , тобто знали про його місцеперебування. Ризик незаконного тиску на учасників кримінального провадження є надуманим, так як у кримінальному провадженні відсутні жодні докази на його підтвердження. Крім того, у зв`язку із допитом потерпілих цей ризик не є актуальним. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний із позбавленням волі. При цьому послався на доводи, викладені у клопотаннях про зміну запобіжного заходу від 07.02.2023, 05.04.2023, пояснивши, що ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання за адресою проживання його дружини та дітей, і власник житла надала згоду на відбування запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту саме за цією адресою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 заперечив проти клопотання прокурора, виклавши свої доводи у письмовому запереченні та у клопотанні про зміну запобіжного заходу, послався на те, що на теперішній час є всі передумови для зміни запобіжного заходу на будь-який інший, не пов`язаний із позбавленням волі, зокрема нічний домашній арешт, обвинуваченому ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 , власником якого є мати обвинуваченого і яка надала згоду на відбування запобіжного заходу у виді домашнього арешту за вказаною адресою. Крім того, надав суду документи на підтвердження працевлаштування ОСОБА_6 у разі зміни запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 підтримав думку захисника ОСОБА_10 , додав, що заперечує проти клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим, у судовому провадженні допитані усі потерпілі, зокрема ОСОБА_16 , таким чином ризик незаконного впливу втрачає свою актуальність, крім того, звернув увагу суду на тривалість перебування обвинуваченого під вартою протягом трьох років.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав своїх захисників.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_8 заперечив проти клопотання прокурора, зазначив про необґрунтованість обвинувачення, відсутність доказів серед тих, що вже досліджені судом, на підтвердження кваліфікації обвинувачення. Також, вважав, що заявлені прокурором ризики є необґрунтовані. Просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із засобами електронного контролю, посилаючись на наявність в матеріалах кримінального провадження документів на підтвердження наявності місця проживання ОСОБА_4 та його працевлаштування у разі зміни запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, послався на відсутність доказів на підтвердження обвинувачення, зауважив, що слідчим суддею дійсно було вирішено його заяву щодо неналежної медичної допомоги у місці ув`язнення, але ухвала слідчого судді фактично не виконана, нічого не змінилося, просив змінити запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання про зміну запобіжного заходу, суд дійшов такого висновку.

Ухвалами Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року, 02 березня 2023 року строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 продовжений до 07 квітня 2023 року.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінального провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У своїх клопотаннях прокурор посилається на те, що на теперішній час існують ризики переховування обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від суду, вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, а також ризик незаконного впливу ними на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та місцезнаходження яких не встановлено, і саме ці ризики були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В обґрунтування наявності ризику переховування обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від суду прокурор зазначає, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, покарання за які передбачено від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; раніше вже ухилялися від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим були оголошені у розшук та слідчим суддею надано дозвіл на їх затримання та доставку до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу. Обвинувачені були затримані у м. Києві. Ці обставини можуть свідчити про наявність ризику переховування обвинувачених від суду та відбування покарання у разі визнання їх винуватими.

При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення прокурором обґрунтований тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 раніше судимі за вчинення умисних злочинів та знову обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, що свідчить про їх схильність до злочинної діяльності, ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжких умисних злочинів, кримінальне провадження щодо останнього перебуває на розгляді у іншому суді.

Відомості про притягнення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, а також наявність кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у іншому кримінальному правопорушенні містяться в матеріалах справи, і вказують на кримінальну спрямованість поведінки обвинувачених та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

В обґрунтування ризику незаконного впливу з боку обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на потерпілого, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими прокурором зазначено, що після повідомлення обвинувачених про підозру останні обізнані про надання показів проти них потерпілим ОСОБА_17 , а також про наявність у матеріалах кримінального провадження експертних висновків, якими обґрунтовується підозра у вчиненні інкримінуємих їм кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим обвинувачені з метою уникнення від кримінальної відповідальності можуть впливати поза процесуальним шляхом на потерпілого, експертів, інших осіб, які діяли за попередньої змовою з обвинуваченими, оскільки ці особи не допитані судом, а встановлення інших співучасників злочинів ще триває.

Крім того, вказаний ризик обґрунтований прокурором наявністю у матеріалах кримінального провадження відомостей щодо обставин погроз фізичною розправою потерпілому ОСОБА_17 у разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів обвинуваченим.

Оцінюючи заявлений прокурором ризик незаконного впливу на учасників кримінального провадження, зокрема потерпілих суд виходить з наступного.

Під час судового розгляду були допитані майже усі потерпілі, які у своїй більшості відмовилися від позовів, поданих у цьому кримінальному провадженні, заявили про відсутність погроз з боку обвинувачених, зокрема потерпілий ОСОБА_16 заявив під час судового провадження жодних погроз на свою адресу він не отримував, крім того усі допитані потерпілі не заперечували проти можливої зміни запобіжного заходу обвинуваченим і у вирішенні цього питання поклалися на розсуд суду. Стосовно потерпілих ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , які на виклики до суду не з`являються, зі слів прокурора з ними відсутній будь-який зв`язок, суд констатує відсутність з їх боку інтересу до судового розгляду.

Вказане у достатній мірі свідчить про суттєву низькість ризику незаконного впливу зі сторони обвинувачених на потерпілих з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Щодо можливого незаконного впливу на експертів з метою надання ними заздалегідь узгоджених свідчень на користь обвинувачених, суд виходить з того, що усі висновки експертиз, проведених під час досудового розслідування долучені до матеріалів кримінального провадженні і відомості, які б могли з високою вірогідністю підтвердити можливість такого впливу з боку обвинувачених, суду не надано.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені прокурором ризики зменшилися, на часі існують і є реальними ризики переховування обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Крім того, при вирішенні питання продовження запобіжного заходу, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених; міцність їх соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має двох неповнолітніх дітей, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів.

ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, одружений, має двох неповнолітніх дітей, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, раніше не судимий, щодо нього у іншому суді перебуває інше кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні тяжких злочинів.

ОСОБА_6 має зареєстроване та фактичне місце проживання, не одружений, має малолітнього сина, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, раніше судимий за вчинення умисного злочину.

Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 2 ст. 258 КК України, покарання за яке передбачено до 12 років позбавлення волі, а саме у вчиненні терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні підпалів, які створили небезпеку для життя та здоров`я людей, заподіяли значної майнової шкоди, з метою впливу на прийняття рішень юридичною особою, а також погрози вчинення зазначених дій з тією самою метою, крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України та тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, що в сукупності з вищенаведеними обставинами, характеризуючими обвинувачених, вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і осіб, які обвинувачуються у його вчиненні.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Харченко проти України», відповідно до якої тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля.

Враховуючи викладені обставини, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 строком на 60 днів є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд визначає максимально можливий строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою, передбачений статтею 197 КПК України, з огляду на обсяг висунутого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачення та значну складність справи, яка потребує тривалого часу для її судового розгляду. При цьому відсутні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики зникнуть протягом дії ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Суд не вбачає можливості застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам.

Стосовно питання продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить, що на теперішній час існує і доведений прокурором ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, при цьому прокурором не доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 і запобігти вказаному ризику, а отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_20 .

При цьому суд враховує доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_6 в частині можливості змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний із триманням під вартою з огляду на наявність лише одного ризику, а також інших передумов, що забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого та вважає за можливе змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, тим самим задовольнивши клопотання захисту частково.

Крім того, виходячи з вимог ст. 183 КПК України, зокрема абз. 8 ч. 4, враховуючи, що обвинуваченим інкримінується вчинення злочину, передбаченого ст. 258 КК України, суд не вважає за можливе визначити заставу.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За змістом ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу є наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею або судом при застосуванні та продовженні запобіжного заходу як то зміна обставин підозри/обвинувачення, зменшення або зникнення встановлених ризиків.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри та існування в провадженні передбачених ст. 177 КПК України ризиків були встановлені як слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, так і судом під час продовження строку тримання під вартою, і судові рішення за результатами розгляду цих питань неодноразово були перевірені апеляційною інстанцією і залишені без змін.

Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , необхідно вирішувати з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканість, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Суд, встановивши зменшення ризиків, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дійшов висновку про його продовження з огляду на те, що тяжкість, характер та обставини кримінального правопорушення свідчать про вагомість цих ризиків, які дійсно на теперішній час хоча і зменшились, але інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні їм запобігти.

Встановити обґрунтованість доводів захисників про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості обвинувачення, суд не має повноважень, оскільки надання оцінки правильності кваліфікації дій та доказам, зібраним у кримінальному провадженні, можливе лише при ухваленні остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні після їх дослідження на відповідній стадії судового розгляду.

Твердження сторони захисту про наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема наявність неповнолітніх дітей, а також можливість відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешт за фактичним місцем проживання не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотань прокурора щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , і відсутність таких підстав для задоволення клопотань адвокатів ОСОБА_21 , ОСОБА_7 , а також про відмову у задоволенні клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , і достатніх підстав для часткового задоволення клопотання сторони захисту ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 195, 199, 201, 202, 331, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 червня 2023 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 червня 2023 року включно.

У задоволенні клопотань захисників обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_21 , ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

У задоволенні клопотанні прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_6 , без дозволу суду, крім випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги;

2) з`являтися за викликом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для участі в судових засіданнях, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це суд;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

4) утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими, свідками та експертами у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну (за наявності);

6) носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом визначити у два місяці, тобто до 05 червня 2023 року включно.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти та негайно доставити його до місця проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_6 .

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до відповідного відділу поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Відповідному органу Національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення обвинувачених.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1