Справа № 279/593/23
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В С Т А Н О В И В:
Дізнавач звернувся з клопотанням в якому зазначив, що 20.01.2023 року до Коростенського РУП надійшов рапорт від УПП в Житомирській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 про те, що на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин на 160 км. було зупинено автомобіль марки "Ауді", під керуванням ОСОБА_7 , який надав працівникам поліції посвідчення водія на своє ім`я під час перевірки якого по базі НАІС було виявлено ознаки підробки даного документу.
В ході проведення огляду місця події, при перевірці по базі даних НАІС посвідчення водія НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено відсутність деяких категорій: С1Е, СЕ, D1E, DE. Дане посвідчення водія було вилучено до Коростенського РУП в якості речових доказів.
Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вилучене посвідчення водія НОМЕР_1 є знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення та у випадку не накладення на нього арешту може бути знищено, а також з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, збереження вище вказаних речей, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, дізнавач просить накласти арешт на посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_7 зазначив, що рухався на автомобілі перевозячи гуманітарну допомогу. Його зупинили працівники поліції, які не пояснили причину зупинки. Незважаючи на це він надав на їх вимогу посвідчення водія, ознайомившись з яким йому повідомли, що не можуть знайти категорію в базі. Деякий час йому довелось чекати, потім прибула інша патрульна служба, яка вилучила документ на експертизу. В його присутності було складено протокол місця події, який він підписав, однак з його змістом не ознайомлений. Також вже сплатив штраф за відсутність на момент зупинки страхового поліса.
Представник ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_4 , заперечив проти задоволення клопотання, навівши наступні аргументи.
З моменту зупинки ОСОБА_7 останнього фактично було затримано, проте не в процесуальному порядку. Клопотання до суду надійшло електронною поштою, однак вказаний файл не зафіксовано електронним підписом. Клопотання викладено не на бланку управління, до якого не надано повноважень його ініціатора. Метою арешту майна в клопотанні зазначено забезпечення доказів, проте така мета відсутня у ст.170 КПК України. У клопотанні не зазначено, які саме ознаки підробки має вилучене посвідчення. Підтвердження звернення до уповноваженого органу на підтвердження його видачі відсутнє. Крім зазначеного, клопотання подано з порушенням строку, встановленого ст.171 КПК України. Наданий до клопотання витяг з ЄРДР містить інформаційний характер, а протокол огляду місця події, долучений до нього, неможливо прочитати.
Одночасно просив долучити до клопотання документи на підтвердження отримання ОСОБА_7 документів на присвоєння категорії водія автотранспортних засобів "Е" та "Д".
Відповідно до ст.171 ч.5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт
тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після
вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Порушення строків подання клопотання до суду не встановлено.
Доводи адвоката щодо порушення зазначеного строку є неприйнятними оскільки з клопотання слідує, що воно подано о 16:06 годині 23.01.2023 року, яке є наступним робочим днем після вилучення майна.
Реєстрація клопотання була проведена 24.01.2023 року, оскільки згідно затверджених рішенням зборів суддів засад використання автоматизованої системи документообігу Коростенського міськрайонного суд у Житомирської області розподіл між суддями матеріалів (судових справ, клопотань), які надходять за 2 години перед закінчення робочого часу здійснюється наступного робочого дня.
Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зміст клопотання містить інформацію про те, що вилучене посвідчення водія визнано речовим доказом.
При цьому, не надання до клопотання відповідної постанови дізнавача не може бути безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання.
Згідно ч.3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Слідчим суддею встановлено, що предметом розслідування кримінального провадження є можлива підробка посвідчення водія, тому цей документ може бути використаний як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, його повернення може призвести до його зникнення чи знищення.
Згідно ст.170 ч.1 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У зв`язку з чим наведені доводи адвоката про відсутність мети, яка може бути підставою для арешту, є не прийнятними.
Доводи адвоката стосовно затримання ОСОБА_7 в непроцесуальний спосіб не є предметом судового розгляду в межах розгляду клопотання про арешт майна.
Надані свідоцтва на отримання категорій водія автотранспортних засобів не підтверджують видачу уповноваженим органом посвідчення водія НОМЕР_1 .
Норми КПК України не містять вимогу про направлення клопотання про арешт майна на офіційному бланку управління.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При цьому враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності
завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.
Керуючись ст. 167, 170-173 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною користуватися та розпоряджатися вказаним майном.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя: ОСОБА_1