Справа № 589/1343/23
Провадження № 1-кс/589/334/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка Сумської області клопотання слідчого Шосткинського РУП Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Шосткинської окружної прокуратури Сумської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 від 13.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Брусниця, Кіцманського району, Чернівецької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого, відносно якого 10.02.2023 до Шосткинського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

До Шосткинського міськрайонного суду надійшли клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 .

Клопотання мотивується тим, що в провадженні Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області знаходиться кримінальне провадження №0000285 від 13.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозрюваний є ОСОБА_7 , який на думку слідчого може вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати встановленню обставин кримінального правопорушення, незаконного впливати на можливих свідків тому просить обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор просить обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_7 та його захисник, кожен окремо, заперечує проти обрання відносно нього запропонованого запобіжного заходу вважає достатнім обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя встановивши суть клопотання, з`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Так, згідно положень ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування чи вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Встановлено, що 5.04.2022 року внесені до ЄРДР за №0000207 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України.

13.03.2023 р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.03.2023 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно пред`явленої підозри 13.03.2023 близько 17:18 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «ЕКО», розташованого за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Привокзальна, буд. 19, вирішив вчинити крадіжку майна з вищевказаного магазину.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи повторно, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно від оточуючих, підійшов до стелажів магазину, звідки шляхом вільного доступу взяв пиво Paderborner Export, світле, об`ємом 0,5 л, вартістю відповідно до довідки вартості керуючої ТОВ «ЕКО» ОСОБА_8 36,58 грн. без ПДВ, яке поклав до внутрішньої кишені своєї куртки. Після цього, ОСОБА_7 взяв з полиць вказаного магазину пляшку бренді виноградного, Таїрово Преміум XD 37%, об`ємом 0,2 л., вартістю відповідно до довідки вартості керуючої ТОВ «ЕКО» ОСОБА_8 76,33 грн. без НДС, яку поклав до правої кишені своєї куртки.

Зберігаючи викрадене майно при собі, яке ховав під своїм одягом та в кишені куртки, ОСОБА_7 направився до виходу з приміщення магазину. Вийшовши з магазину, ОСОБА_7 почув вимогу зупинитись від начальника групи безпеки ТОВ «ЕКО», ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж). Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що він діє відкрито від ОСОБА_9 , почав тікати від працівників вказаного магазину, однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками магазину.

- Надані стороною обвинувачення докази, зокрема: протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 який надав свідчення про обставини кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

іншими матеріалами кримінального провадження в їх повній сукупності дають достатні підстави вважати підозру висунуту ОСОБА_7 обґрунтованою.

При цьому суд враховує, що факти, які доводять підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів

Також слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою, а саме у рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Також, розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» нікого не може бути позбавлено свободи крім випадків і процедури встановленої законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі строком понад 5 років.

Згідно ст. 178 КПК України обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу є:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так прокурор зазначає, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України які виражаються в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки всі вони мешкають у м. Шостка.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває, всі обставини кримінального правопорушення не встановлено, що дає підстави вважати, що ОСОБА_7 може перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, незаконно вплинувши на свідків та потерпілих даного кримінального правопорушення, а також інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, оскільки зможе безпосередньо контактувати з останніми, з метою зміни свідчень у суді останніх в тому числі шляхом використання вогнепальної зброї, оскільки на території України введено воєнний стан і таким чином перешкодити встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення та негативно вплинути на хід досудового розслідування;

Разом з цим будь яких доказів наміру ОСОБА_7 впливати на свідка та потерпілих суду не надано і не зазначені жодні обставини які б свідчили про наявність зазначеного ризику, а тому суд приходить до переконання, що даний ризик не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім цього клопотання не містить посилань, які саме докази може приховати підозрюваний чи перешкодити в їх збиранні. З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим проведено огляд місця події з якого вилучені всі речові докази. За таких обставин та за відсутності у клопотанні слідчого інших даних про існування будь-яких інших доказів, вказаний ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України є необґрунтованим.

Крім того не доведено, що лише тримання під вартою може запобігти цим ризикам.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити займатися злочинною діяльністю, оскільки у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів, що свідчить як про те, що він може продовжити займатися злочинною діяльністю взагалі, так і про те, що у такий спосіб він задовольняє свої матеріальні потреби, порушуючи закон також не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Будь яких доказів на підтвердження даного ризику стороною обвинувачення не надано. Підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем мешкання, має молодий вік, міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання. В період весна літо - осінь, займається сільськогосподарством, допомагає односельцям по господарству і отримує за це гроші.

Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, добре усвідомлює міру можливого покарання за вчинені ним злочини може переховуватися від суду та слідства.

Проте, з такими доводами слідчого слідчий суддя не може погодитись в повній мірі в зв`язку з наступним.

Згідно практики ЄСПЛ - тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримування особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя наголошує на тому, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання. Вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання. Будь-яких доказів, які б свідчили про якусь негативну поведінку підозрюваного, прокурор не надав.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що слідчим не було приведено серйозних аргументів на підтримку інтересу, який би, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважав би правило про забезпечення права на свободу, закріпленого в ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином на думку слідчого судді, прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти заявленим ризикам, а отже прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Отже зважаючи на наявність можливих певних ризиків в поведінці ОСОБА_7 а також оголошення воєнного стану в Україні суд приходить до переконання щодо необхідності встановлення певного контролю за процесуальною поведінкою підозрюваного і обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного на цій стадії досудового слідства є необхідним.

Однак зважаючи не доведеними прокурором обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, та виконуючи вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України, на думку слідчого судді запобіганню встановленим ризикам належним та достатнім буде застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладенням на нього певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК), оскільки тримання під вартою до суду повинно розглядатися як винятковий захід, який ніколи не повинен бути обов`язковим і використовуватися для цілей покарання (п. 1 Рекомендації R (80) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо досудового ув`язнення).

Виходячи з наведеного суд приходить до переконання щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183-184, 193-196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Відмовити слідчому в задоволенні клопотання в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 діб.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

заборонити залишати місце постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 в період з 20:00 год. до 05:00 год. наступної доби, крім часу дії повітряної тривоги та необхідності перебування в медичному закладі;

утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та підозрюваними особами у цьому ж кримінальному провадженні, крім спілкування під час проведення слідчих та судових дій;

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

У разі невиконання зобов`язань, до ОСОБА_7 може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Строк дії ухвали та покладених обов`язків до 14.05.2023 включно.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 20.03.2023 року.

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1