Справа № 694/2015/22 Провадження №1-кп/694/5/23
Вирок

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

13.04.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi кримінальне провадження №00000555 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скобелка Горохівського району, Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , депутатом не являється, раніше судимого:

-Горохівським районним судом Волинської області від 12.01.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на три роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на один рік;

-Звенигородським районним судом Черкаської області від 18.10.2021 року за ч. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на три роки та шість місяців із звільненням від відбування покарання з випробуванням, строком на два роки,

судимість не знята та непогашена;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.10.2021 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.

Так він, 20.06.2022 року близько 11.00 год. в умовах воєнного стану введеного на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року №2119-IX, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року №2212-IX від 24.02.2022, та від 17.05.2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 25.05.2022 року №2212-IX), перебуваючи біля двору будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, усвідомлюючи, що дана карточка належить ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав банківську картку банку АТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Він же, знаючи пароль до банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» № НОМЕР_1 , в подальшому, а саме 13.07.2022 року близько 08.00 год. діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи мобільний додаток «Приват 24», здійснив перерахунок грошових коштів з банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_2 «Для виплат», яка належить ОСОБА_8 на банківську карту «ПриватБанк» №№ НОМЕР_1 «Універсальна», згідно квитанції «ПриватБанку» №Р24А43881058D905288 від 13.07.2022 на суму 5100.00 грн.

Він же, 13.07.2022 року близько 10.00 год., продовжуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні магазину «Дитячий Світ», що розташований за адресою: вул. Шевченка 74 м. Звенигородка Черкаської області, використовуючи банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_1 «Універсальна», здійснив зняття готівки в банкоматі, згідно з випискою АТ КБ «Приват Банк» №K8FCFAPIAS7MDL69 від 20.07.2022 на суму 5100.00 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав вказав, що знайшов картку потерпілого коло його подвір`я. Що це була картка потерпілого йому було відомо і пароль до неї він знав. Одразу не повернув, оскільки не міг зв`язатися з потерпілим. Надалі потерпілий повідомив йому що загубив картку і з неї були зняті кошти вже після подання заяви до поліції. При цьому він не сказав потерпілому, що кошти взяв він оскільки йому було соромно. Після цієї розмови картку зламав і викинув. На сьогоднішній день кошти повернув.

Незважаючи на повне не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , вина останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю доводиться зібраними по справі доказами, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що загубив картку, в подальшому виявив, що з неї знято кошти. Коли сказав про це обвинуваченому, той не повідомив, що це зробив він, і він вимушений був звернутися до поліції. В подальшому кошти повернув. Просить обвинуваченого суворо не карати.

В судовому засіданні досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд бере до уваги, а саме:

- дані витягу з ЄРДР, відповідно до якого 20.07.2022 до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за №0000555 за заявою ОСОБА_8 , згідно фабули якого: «в період часу з 16.06.2022 по 20.06.2022, невідома особа за адресою: пров. Погорілого 3 в м. Звенигородка Черкаської області здійснила крадіжку банківської картки «Приват Банк «Універсальна», що належить ОСОБА_8 , з якої в подальшому було викрадено грошові кошти в сумі 5100.00 грн., що належать останньому». Також, 27.10.2022 року прокурором самостійно виявлено правопорушення, згідно фабули якого «20.07.2022 до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області з заявою звернувся ОСОБА_8 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 про те, що 20.06.2022 його знайомий ОСОБА_9 викрав банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна», з якої зняв 5100.00 грн. (а.с. 128-129);

- дані протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.07.2022 з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 заявив про те, що в період часу з 16.06.2022 по 20.06.2022 з невідомих причин зникла карта «Приват Банк «Універсальна» та з якої в період часу з 12.07.2022 по 17.07.2022 зникли грошові кошти в сумі 5100.00 грн.». (а.с. 43);

-дані виписки «АТ КБ «ПриватБанк» №R8O1F5D8KKVVF1BC з якої вбачається, що з картки № НОМЕР_2 - 13.07.2022 здійснено переказ на свою картку через додаток «Приват24» в сумі 5100.00 грн. (а.с. 40);

- дані виписки «АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 з якої вбачається, що на картку № НОМЕР_1 - 13.07.2022 зараховано переказ зі своєї картки № НОМЕР_2 та здійснено зняття готівки в банкоматі: магазин «Дитячий Світ» м. Звенигородка, вул. Шевченка 74 в сумі 5100.00 грн. (а.с. 42);

- дані квитанції «ПриватБанку» №Р24А43881058D905288 від 13.07.2022, з якої вбачається, що 13.07.2022 року з картки № НОМЕР_2 здійснено переказ власних коштів на картку № НОМЕР_1 в сумі 5100.00 грн. (а.с.45)

-дані протоколу огляду предмету від 03.10.2022, відповідно до якого під час огляду предмету виявлено банківську картку АТ «ПриватБанк» «Для виплат», рахунок НОМЕР_4 . Термін дії картки 06/26. Ліворуч на картці мається чіп для безконтактного розрахунку. Дана картка зі слідами експлуатації у вигляді потертостей. Без пошкоджень. (а.с. 50);

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4ст.185, ч. 1 ст. 357 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 надані в судовому засіданні про те, що він не викрадав картку, а знайшов і не зміг повідомити про це обвинуваченого, а коштами мав намір покористуватися і повернути, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:

-ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинена в умовах воєнного стану;

- за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України є рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення в період воєнного стану (за ст.. 357 КК.)

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії: тяжких (ч. 4 ст. 185 КК України) та проступку (ч. 1 ст. 357 КК України); особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, висновків не зробив і вчинив новий злочин, не працює, характеризується за місцем проживання позитивно, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі.

При цьому покарання обвинуваченому має бути призначено за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч.1ст.70 КК України.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

При цьому суд виходивтакожі з положень ч. 2ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, в період іспитового строку, не відбувши покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.10.2021 року, яким останнього засуджено та призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, то, у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає необхідним визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Витрати на залучення експерта в ході досудового розслідування відсутні.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставіст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст.185 КК України - 5 роки позбавлення волі,

- за ч. 1 ст. 357 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Звенигородського районного суду від 18.10.2021 року визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шести) місяця позбавлення волі.

Обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили та взяти під варту обвинуваченого ОСОБА_4 в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 13.04.2023р.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1