ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5501/22 (провадження 1-кс/953/4392/22) Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/708/22 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю представників власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме інших власників майна, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Валках справу за апеляційною скаргою представника власників майна на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 11 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 11 2022 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0002245 від 05 07 2022 року за ч.1 ст.111-2 КК України та накладено арешт на незібрані посіви сільськогосподарських культур соняшнику та гороху, що вирощуються на земельних ділянках загальною площею 842.0184 гектарів, а також на семи не ідентифікованих земельних ділянках, що знаходяться на території Шевченківської громади Куп`янського району Харківської області поблизу села Новий Лиман, села Новостепанівка, села Олександрівка, села Петропілля та смт. Шевченково шляхом заборони здійснення збору врожаю фізичними та юридичними особами без дозволу слідчого, прокурора, а саме на врожай, що вирощується на земельних ділянках, які використовуються СГ «КОЛОС» з кадастровими номерами, зазначеними детально в оскаржуваній ухвалі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 в інтересах СГ «КОЛОС», ТОВ СП «Шевченківське» подав апеляційну скаргу, в якій просить її повністю задовольнити, скасувати вищезазначену ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 посилається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що за положеннями ч.2 ст.170 КПК України завданнями арешту майна під час досудового розслідування є збереження речових доказів, натомість залишення незібраного врожаю на земельних ділянках, які використовуються СГ «КОЛОС», ураховуючи похолодання та близькість морозів, призведе до його знищення.

До того ж, адвокат наголошує на тому, що майно на яке накладено арешт не відповідає ознакам ст.98 КПК України.

Апелянт обґрунтовує свої вимоги ще й тим, що незібраний врожай на земельних ділянках зазначених в оскаржуваній ухвалі належить СГ «КОЛОС» та іншим юридичним особам, а не особисто підозрюваній ОСОБА_9 , тому вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на незібрані посіви сільськогосподарських культур соняшнику та гороху в кримінальному провадженні за ч.1 ст.111-2 КК України відносно підозрюваної ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В суді апеляційної інстанції представник СГ «КОЛОС» та ТОВ СП «Шевченківське» адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити у повному обсязі. Заявив, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

Усі апеляційні доводи, викладені в апеляційній скарзі адвокат вважав повністю обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Представник власників майна адвокат ОСОБА_7 також підтримав повністю апеляційні вимоги, викладені в апеляційній скарзі адвокатом ОСОБА_8 , наголосив на тому, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, яка порушує право на володіння майном за відсутністю будь-яких законодавчо обґрунтованих перешкод. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , вважав увалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Вказав, що незібраний врожай є речовим доказом у кримінальному провадженні та повністю відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. З метою проведення досудового слідства без перешкоджань та запобіганню ризикам, які існують по даному кримінальному провадженню, на думку прокурора, є необхідність накладення арешту на незібрані посіви сільськогосподарських культур соняшнику та гороху.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вислухавши доповідь судді, доводи апелянта та представника власників майна, думку прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При тому, ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що підозрюваній ОСОБА_9 повідомлена підозра за ч.1 ст.111-2 КК України у кримінальному провадженні №0002245 від 05 07 2022 року. В обґрунтування клопотання про арешт майна прокурор посилався на те, що у підозрюваної під час перебування на території тимчасово окупованого з 25 лютого 2022 року смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, в невстановлений досудовим слідством час, однак не пізніше 09 березня 2022 року виник злочинний умисел, спрямований на пособництво державі агресору, а тому існують вагомі підстави для задоволення вищевказаного клопотання по даному кримінальному провадженню.

При цьому, як вбачається з клопотання про арешт майна та доданих до нього доказів, прокурором не було доведено, що таке втручання в права володільця забезпечить дотримання «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту їх основоположних прав.

Тому, доводи апелянта про те, що повинна існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) відповідно до якої співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Також прокурором не наведено об`єктивних підстав вважати, що зазначені незібрані сільськогосподарські культури відповідають критеріям, визначеним в ст.98 КПК України, як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди чи містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянт та інший представник СГ «КОЛОС» повністю підтримали свої апеляційні вимоги викладені вище.

Прокурор в запереченнях на задоволення апеляційної скарги зазначив, що незібраний врожай може бути речовим доказом, так як міг призначатися для відправлення до країни агресора.

До того ж, прокурор підтвердив зазначене в суді першої інстанції, що незібраний врожай, який на даний час вирощується на вищевказаних земельних ділянках, є речовим доказом факту добровільного збору підозрюваною для подальшої передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора та після завершення його збору він стане самостійним об`єктом цивільних прав і як майно, здобуте злочинним шляхом, а тому у разі не накладення арешту воно може бути не зібране, а також може бути незаконно реалізоване третіми особами, що як в першому, так і в другому випадку призведе до втрати речового доказу у кримінальному провадженні.
На запитання колегії суддів, чому представники апелянтів самі не можуть зібрати вищевказаний врожай під контролем слідчого чи прокурора, зазначив, що на даний час: «…вживаються заходи до збору врожаю…», однак ким і які саме не конкретизував.

Представники вищевказаних сільськогосподарських підприємств зазначили, що вони фактично не заперечують про накладення арешту на насіння соняшнику та зерна гороху про які йдеться, в разі, якщо вони будуть зібрані та ідентифіковані шляхом визначення класності, об`єму та ваги.

Приймаючи рішення по даній справі колегія суддів виходить із того, що незібраний врожай соняшнику та гороху категорія, що не має жодного критерію для ідентифікації його як конкретного майна, а заборона зібрати його власникам суперечить не тільки інтересам досудового розслідування, а й інтересам держави, враховуючи настання на даний час прохолодної дощової погоди та снігопадів.

Клопотання прокурора про накладення арешту на незібраний врожай, на думку колегії суддів не узгоджується з вимогами ст.171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна про арешт якого йшлося у клопотанні.

Оскільки вказані сільськогосподарські культури мають ваду псуватися та врожай повинен бути зібраний у відповідний термін із застосуванням сільськогосподарської техніки, то ніяких перешкод для того щоб це зробили власники майна колегія суддів не вбачає.

Представники власників майна зазначили, що в них є відповідна сільськогосподарська техніка, автотранспорт, робітники та засоби зберігання, тому колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - представника СГ «Колос» та ТОВ СП «Шевченківське», як власників майна та скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 11 2022 року у кримінальному провадженні № 0002245 від 05 07 2022 року за ч.1 ст.111-2 КК України із частковим задоволенням клопотання про арешт майна прокурора у даному кримінальному провадженні.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.
Та обставина, що суд заборонив збирати врожай та обробляти земельні ділянки є втручання у приватну власність сільськогосподарських товариств.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22 02 2005 року) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (визначено п.п. 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden.)
Беручи до уваги наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження суд першої інстанції прийняв поспішне рішення, а всі інші доводи апелянтів підлягають розгляду в ході подальшого розслідування та розгляду справи.

Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, ст. ст. 170-175, ст.ст.392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 11 2022 року у кримінальному провадженні № 0002245 від 05 07 2022 року за ч.1 ст.111-2 КК України про задоволення клопотання прокурора про арешт майна та накладення арешту на незібрані посіви соняшнику та гороху, - скасувати.
Апеляційну скаргу адвоката Гребінки А.М. - представника СГ «Колос» та ТОВ СП «Шевченківське», як власників майна, - задовольнити частково.
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0002245 від 05 07 2022 року за ч.1 ст.111-2 КК України про арешт майна, - задовольнити частково.
Накласти арешт на посіви соняшнику та гороху:

- на земельних ділянках площею 842,0184 гектарів;

- на семи неідентифікованих земельних ділянках, що знаходяться на території Шевченківської громади Куп`янського району Харківської області поблизу села Новий Лиман, села Новостепанівка, села Олександрівка, села Петропілля та смт. Шевченкове; -

без заборони здійснення збору врожаю фізичним та юридичним особам СГ «Колос» та ТОВ СП «Шевченківське», як власниками майна, але із забороною розпоряджатися ним та відчужувати будь-яким чином представникам СГ «Колос» та ТОВ СП «Шевченківське», ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її представникам у т.ч. за довіреністю, іншим фізичним чи юридичним особам у володінні та користуванні яких перебуватиме зазначений зібранийврожай, -

без обмеження власників нерухомого майна, їх представників у т.ч. за довіреністю, інших фізичних та юридичних осіб, в користуванні зазначеними земельними ділянками, в частині їх обробітку після збору врожаю, який має проводитися та зберігатися за погодженням зі слідчим або прокурором, починаючи з дня постановлення даної ухвали.

Копію даної ухвали направити прокурору для організації її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3