ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/476/23 Справа № 932/1136/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, із незакінченою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.10.2021 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000107, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінького районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2023 року застосований до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 березня 2023 року з визначенням підозрюваному застави в 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, 00 коп., у випадку внесення якої поклав відповідні обов`язки.

Слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання підтверджено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК. Врахував, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти реалізації вищевказаних ризиків. Додатково врахована особа підозрюваного, який має судимість та у нього відсутні будь-які соціальні зв`язки.

В апеляції:

- підозрюваний просить змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог стверджує, що розкаявся та обіцяє неухильно виконувати обов`язки та прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які кожен окремо та разом просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, висновок слідчого судді щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.

З матеріалів справи слідує, що 28.01.2023 року за усною заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0000107 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

28 січня 2023 року о 23:26 годині ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий та 29 січня 2023 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів, оскільки долучені до клопотання: протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 від 29.01.2023 року; протоколом огляду місця події від 28.01.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.01.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.01.2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 29.01.2023 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 29.01.2023 року, відповідно до яких свідки впізнали чоловіка, яким є ОСОБА_5 , інші дані, які достатньо дають підстави дійти висновку, що дана особа могла б скоїти інкриміновані їй злочини, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до його вчинення.

Перевіряючи наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування» та погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду, який обумовлений невідворотністю покарання та усвідомленням наявності вагомих доказів вчинення даного злочину; ризику того, що підозрюваний має можливість незаконно впливати на свідків, оскільки знає місце проживання свідків через обізнаність зі змістом протоколів їх допитів та анкетними даними, тому може вчинити спроби залякування, погроз та іншим чином впливати на свідків; ризику вчинення нового злочину з метою заробітку грошових коштів, оскільки підозрюваний не має постійного заробітку, не одружений, не має утриманців, був засуджений за аналогічний корисливий злочин, а тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування є доцільним і виправданим для запобігання визначених слідчим суддею ризиків.

Колегія суддів також зважає на те, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування підозрюваного на волі, враховуючи дані про його особу, буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у мінімальному розмірі, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

За наведеного, апеляційна скарга підозрюваного не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4