ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2484/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/640/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронцовка, Павлівського району, Воронезької області, РФ, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , 2011 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 листопада 2022 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 78000 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

28 вересня 2022 року о 16 год. 40 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи по вул. Софіївській в м. Вільнянськ, Вільнянська ОТГ, Запорізького району, Запорізької області, де в цей час повз проходила потерпіла ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, втерся в довіру потерпілої ОСОБА_11 , а саме завівши спільну розмову, тим самим відволікши увагу від її особистого майна, після чого шляхом ривку, відкрито заволодів жіночою сумкою потерпілої, виготовленої зі шкірозамінника коричневого кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі близько 600 грн. (номіналом 500 та 100 грн.), паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_11 та 2 пластикові картки банку «ПриватБанк» для виплат та універсальна на ім`я останньої, після чого втік з місця події, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Тим самим ОСОБА_7 своїми діями умисно, з корисливих мотивів відкрито заволодів майном ОСОБА_11 на загальну суму близько 600 грн., в результаті чого завдав останній матеріальну шкоду на зазначену суму.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

28 вересня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000498 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 6).

29 вересня 2022 року о 16 год. 05 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 27-28).

29 вересня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 7-8).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість доказів щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення тяжкого злочину, за що передбачена відповідальність та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, дані про особу останнього, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, одружений, офіційно не працевлаштований та з урахуванням обставин підозри, даних про особу потерпілої, яка в силу віку була не здатна запобігти злочину щодо неї, слідчий суддя прийшов до висновку про існування високих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено прокурором у судовому засіданні.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що жодний ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, який зазначений в клопотанні слідчого, прокурором не доведений, вказані обставини нічим не підтверджені, а навпаки спростовуються поведінкою підозрюваного в момент затримання та проведення слідчих дій.
Зазначає, що слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зазначив жодну обставину, яка підтверджує будь - який ризик, вказаний у клопотанні слідчого, а послався лише на тяжкість злочину.
Зауважує, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на які посилається слідчий суддя взагалі відсутні, оскільки усі речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення було вилучено слідчим відповідно до протоколів огляду речей та протоколу обшуку.
Звертає увагу на те, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, про що свідчить його поведінка в ході досудового розслідування.
Вказує, що вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення ОСОБА_7 також не збирається і протилежному немає жодних доказів.
Зазначає, що обраний ОСОБА_7 найсуворіший вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає меті його застосування, є безпідставним, тому вважає, що його застосування не є виправданим та недоцільним.
Крім того, зауважує, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, застосувавши до ОСОБА_7 менш суровий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_12 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримала подану апеляційну скаргу без доповнень та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін. Зазначив, що інкримінований ОСОБА_7 злочин було вчинено в денний час відносно потерпілої, яка є особою похилого віку. Потерпіла та свідки проживають в одному місті, а тому підозрюваний може на них незаконно впливати.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який законом віднесено до тяжких умисних корисливих злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 10 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не осопорюється.
Таким чином, колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду, що дає підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та апеляційної скарги на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких умисних корисливих злочинів проти власності, вчиненого в умовах воєнного стану, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, колегія суддів вважає, що не виключається і ризик незаконного впливу на потерпілу та свідка, оскільки як випливає із матеріалів кримінального провадження, зокрема, протоколів допитів, потерпіла ОСОБА_11 , підозрюваний ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_13 мешкають в одному місті Вільнянську, у зв`язку із чим, підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання, а тому, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.
При цьому, як вбачається із протоколу допиту свідка ОСОБА_13 (а.с. 15-16), останній мешкає разом з підозрюваним в його квартирі та є його кумом, що також свідчить про високий ризик незаконного впливу на такого свідка з боку підозрюваного.
Крім того, проживання разом із свідком в одній квартирі може спонукати підозрюваного на спроби перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, адже це може дати можливість безперешкодно впливати на свідка з метою надавання ним показань, які будуть свідчити на користь підозрюваного для уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, підозрюваний ОСОБА_14 офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, про що сам вказує під час свого допиту, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.
Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_14 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України повністю спростовані вищевказаним.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не має на меті уникати кримінальної відповідальності не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 листопада 2022 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 78000 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 314/2484/22