Вирок

Іменем України

10 квітня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000096 від 02.04.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, громадянина України, освіта середня - спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів, спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначеній території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на 21 березня 2019 року оголошено не було.

27 жовтня 2017 року ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4), де 01.11.2017 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України терміном на три роки.

В подальшому, 03.03.2018 року в порядку переведення направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 03.03.2018р. №46 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 1 гаубичної самохідної - артилерійської батареї.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11,16,30, 35, 37, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, та розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_3 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год 00 хв по 17 год 00 хв.

Відповідно до вимог ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_3 , в порушення вимог ст. ст. 11,16,30, 35, 37, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 31 березня 2019 року о 08 год 00 хв не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_3 , що дислокується за адресою у АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 14 травня 2019 року.

14.05.2019 року співробітниками відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено місце знаходження солдата ОСОБА_4 , після чого останній був доставлений до військової прокуратури Житомирського гарнізону та в подальшому направлений до військової частини НОМЕР_3 , для подальшого проходження військової служби.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_3 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 01.11.2017р. уклав контракт на проходження військової служби строком на три роки, проходив військову службу у в/ч НОМЕР_3 . З 31.03.2019р. по 14.05.2019р. на службі не перебував через те, що отримав за межами частини травму обличчя, знаходився вдома в м. Суми. В розташуванні військової частини був відсутній без дозволу відповідних командирів (начальників), у вчиненому розкаюється.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, і ці умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено. В якості пом`якшуючих обставин суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, має молодий вік, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, його соціальні зв`язки - неодружений, проживає з батьками, за місцем проживання скарги відсутні, перебував в зоні АТО, думку прокурора, враховуючи висновок органу пробації про середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення та низький рівень небезпеки для суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на мінімальний термін із встановленням іспитового строку.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Речові докази, судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку направити обвинуваченому, вручити прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1