ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/4713/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/86/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне заволодіння транспортним засобом
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 21 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 -,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, що має середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 11.10.2007р Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України , іспитовий строк 1 рік;

2) 20.05.2009 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України , іспитовий строк 2 роки;

3) 24.04.2013р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 289, ст. 15 ч. 3 ст. 283, ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 12.02.2015р. умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 5 місяців, 11 днів,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 289 ч.2 КК України та призначено покарання:

за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ст. 289 ч.2 КК України у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді 6 ( шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» №27 залишено без змін до набрання чинності цим вироком.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з моменту його фактичного затримання , тобто з 24.07.2019 р.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця Одеської області, Балтського району , с. Пужайково, має середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 289 ч.2 КК України та призначено покарання:

-за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ст. 289 ч.2 КК України у вигляді 5 (п`яти ) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 5 ( п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання у вигляді 5 (п`яти ) років позбавлення волі звільнено з випробувуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням на нього передбачених п.п. 1, 2 ст. 76 КК України обов`язків.

Згідно вироку ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, останній раз 24.04.2013р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст.185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 12.02.2015 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 11 днів, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив умисні тяжкі злочини за наступних обставин.

Так, 15.01.2019 р. приблизно о 22 год. 50 хв. ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибули до гаражного кооперативу за адресою: АДРЕСА_4 , та підійшли до гаражу № НОМЕР_1 . З метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 за допомогою лому, який мав при собі, зламав замок і таким чином разом з ОСОБА_7 проник до приміщення гаражу, звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме: гель-лак ТМ «O.U. Nail» у кількості 410 одиниць вартістю 22345 грн. 00 коп., гель-лак ТМ «NailOk» у кількості 95 одиниць, вартістю 7695 грн. 00 коп., шолом для їзди на мотоциклі ТМ «LS-2» ECER22-05 чорно-біло-червоного кольору вартістю 1395 грн. 00 коп., а всього майна загальною вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №723/19 від 25.02.2019р. 31435 грн. 10 коп.

Заволодівши у такий спосіб чужим майном ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покинули місце вчинення злочину, обернувши вказане майно на свою користь та розпорядились ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 15.01.2019р. приблизно о 23 год. 10 хв., ОСОБА_8 продовжуючи свою злочинну діяльність, повернувшись до приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , який розташований на території приватного гаражного кооперативу за адресою: м. Харків, пров. 2-гаражний, та до якого останній незаконно проник разом із ОСОБА_7 з метою таємного викрадення чужого майна, діючи згідно раптово виниклого умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, досягши спільної домовленості з ОСОБА_7 , вирішили покататися на автомобілі марки «Nissan Almera», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_11 , та який на той час зберігався у вищевказаному гаражі з незачиненими дверцятами та ключами від замку запалювання у салоні. З метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння автомобілем «Nissan Almera», розуміючи протиправність своїх дій, ОСОБА_8 відкрив водійські двері та сів за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_7 в цей час відкрив ворота гаражного приміщення для його безперешкодного виїзду. Скориставшись тим, що власник автомобіля залишив ключі в замку запалювання, ОСОБА_8 завів двигун та виїхав з гаражу, в цей час ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння. Отримавши у такий спосіб можливість безперешкодного керування вищевказаним автомобілем, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , покинули на ньому територію приватного гаражного кооперативу.

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 приїхали до Муромського водосховища біля с. Веселе Харківського району Харківської області, де покинули вказаний транспортний засіб.

Вартість автомобіля «Nissan Almera», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 4043 від 27.02.2019 складає 119940,00 гривень.

Прокурор від поданої апеляційної скарги відмовився.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та пом`якшити йому призначене покарання та звільнити від його відбування на підставі ст.. 75 КК України.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом належним чином не враховано численні обставини що пом`якшують покарання, зокрема: визнання провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин що обтяжують покарання та відсутність тяжких наслідків.

Крім того, автор апеляційної скарги вважає, що судом належним чином не взято до уваги дані про його особу, зокрема, що він не перебуває на обліку лікарів нарколога, психіатра, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивні характеристики, проходив військову службу за контрактом та є учасником бойових дій.

Названі обставини на думку обвинуваченого свідчать про можливість призначення йому більш м`якого покарання та звільнення від його відбування.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Зокрема, врахував, що обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 ,є те, що він є учасником бойових дій, згідно посвідчення НОМЕР_3 та частково відшкодував шкоду потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 не встановлено.

Посилання ОСОБА_8 на необхідність врахування у якості обставин що пом`якшують покарання окрім тих що визнав суд у якості таких те що він визнав провину, щиро покаявся, сприяв розкриттю злочину є безпідставними.

Як вбачається з оскаржуваного вироку ОСОБА_8 визнав провину лише за ч.3 ст. 185 КК України, а за ч.2 ст. 289 КК України провини не визнав.

Відтак посилання обвинуваченого на визнання ним провини не грунтується на матеріалах провадження.

Отже, в контексті цих обставин щире каяття, яке за своїм змістом виражається у відповідному ставленні до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації в даному випадку місця не має.

Відмовляючи ОСОБА_8 у задоволенні апеляційної скарги, прохання якої зводиться до призначення менш суворого покарання та звільнення від його відбування, колегія суддів констатує, що ОСОБА_8 неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, за які реально відбував покарання та в подальшому неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням та умовно-достроково.

Між тим, такі стимулюючи заходи не призвели до позитивних змін у свідомості обвинуваченого та він продовжив вчиняти злочини.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для призначення менш судового покарання та звільнення обвинуваченого від його відбування.

Оскаржуваний вирок є законним і обґрунтованим, а підстав для його скасування або зміни за доводами апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405,407, 418, 419 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 21 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з для отримання копії судового рішення.

Головуючий Судді