УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 Справа №607/9731/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в кримінальному провадженні №0000089,-

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які покладені на обвинуваченого ОСОБА_4 , на два місяці.

У поданому клопотанні зазначено: «Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжено до 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року.

Згідно ч.3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

У разі ведення на території України воєнного стану Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження правил перетину державного кордону України» (в редакції від 13.03.2022) не передбачено дозвіл на право перетину державного кордону України військовозобов`язаним чоловіками за виключенням переліку осіб вказаних у п.п.2-1, 2-2, 2-3 цієї постанови.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції від 21.03.2022) визначено перелік військовозобов`язаних осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Пунктами 2-6 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №194 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану» ( в редакції від 07.03.2022) установлено порядок бронювання військовозобов`язаних в умовах воєнного стану. Відповідно до п.7 цієї постанови дія пунктів 2-6 не поширюється на військовозобов`язаних водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги, військовозобов`язаних працівників підприємств залізничного транспорту, які забезпечують функціонування та безперебійну роботу залізниці, бронювання яких здійснюється відповідно до цього пункту.

Крім того, пунктом 2-8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження правил перетину державного кордону України» (в редакції 26.05.2022) передбачено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів: відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Рішення про виїзд за межі України, яке дає можливість перетину державного кордону, приймається на строк не більше шести місяців.

Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації надсилають до Адміністрації Держприкордонслужби рішення про виїзд за межі України зазначених в абзаці першому цього пункту осіб для врахування під час їх виїзду за межі України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 30 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном та/або зміни мети виїзду за кордон, що встановлені цим пунктом, Мінінфраструктури та військові адміністрації скасовують своє рішення про виїзд за межі України відповідних осіб протягом семи робочих днів з моменту встановлення фактів зазначених порушень.

У разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, у перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України Про прикордонний контроль.

Так, в кінці березня 2022 року, точної дати, часу та місця органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , будучи головою «Благодійної організації «Благодійний фонд «Підтримка та допомога»», яка зареєстрована в м. Тернополі, вул. Київська, 11 А/З, при розмові з жителем м.Бучач Тернопільської області ОСОБА_6 дізнався про те, що останній має намір виїхати за межі України на тимчасові роботи. В цей час у ОСОБА_4 , який достовірно знав про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, виник злочинний умисел, направлений на організацію та сприяння в незаконному переправленню ОСОБА_7 через державний кордон України за грошову винагороду, та повідомив ОСОБА_8 про можливість організувати та посприяти йому в перетині державного кордону України за грошову винагороду, на що той погодився.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 31.03.2022 достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , не має посвідчення водія а бажає виїхати за межі України на тимчасові роботи, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №194 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану» (в редакції від 07.03.2022) надіслав в Тернопільську обласну військову адміністрацію лист з проханням про надання дозволу на ввезення гуманітарної допомоги на територію України, в якому зазначив недостовірну інформацію, про те, що він разом із ОСОБА_10 , як водії автомобіля «FIAT DUCATO» д.н.з. НОМЕР_1 будуть здійснювати перевезення гуманітарної допомоги в Україну.

Цього ж дня, за результатами розгляду зазначеного листа з недостовірною інформацією, Тернопільською обласною військовою адміністрацією надано дозвіл ОСОБА_8 на безперешкодний перетин державного кордону України як водію автомобіля «FIAT DUCATO» д.н.з. НОМЕР_1 , для здійснення перевезення гуманітарної допомоги, який внесено до електронної бази даних «Шлях».

З метою доведення свого злочинного наміру до кінця, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про те, що він організував його незаконне переправлення через державний кордон України шляхом отримання дозволу для його виїзду за кордон ніби-то як водія вказаного транспортного засобу для перевезення гуманітарної допомоги, та 06.04.2022 о 16.59 год. ОСОБА_9 нібито як водій автомобіля «FLAT DUCATO» д.н.з. НОМЕР_1 , який буде здійснювати перевезення вантажів гуманітарної допомоги на територію України за організації та сприяння ОСОБА_4 в незаконному переправленні його через державний кордон, у пункті пропуску «Шегині», що у с. Шегині Яворівського району Львівської області перетнув державний кордон України.

За свої злочинні дії, що виразилися у незаконній організації та сприянні в незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці отримав від останнього грошові кошти у сумі 500 Євро, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становить 16 039, 75 гривень.

Крім того, в кінці квітня 2022 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , будучи головою «Благодійної організації «Благодійний фонд «Підтримка та допомога»», яка зареєстрована в м. Тернополі, вул. Київська, 11 А/З, зустрівся по вул. Микулинецькій у м. Тернополі із ОСОБА_11 , в ході розмови з яким дізнався про те, що останній має намір виїхати за межі України на тимчасові роботи. В цей час у ОСОБА_4 , який достовірно знав про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, виник злочинний умисел, направлений на організацію та сприяння незаконному переправленню ОСОБА_11 через державний кордон України за грошову винагороду та повідомив ОСОБА_11 про можливість організувати та посприяти йому в перетині державного кордону України за грошову винагороду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 при зустрічі з ОСОБА_11 10.05.2022 о 14.52 год. на АЗС «Укрнафта», що в м.Тернополі, вул. Злуки,6, повідомив, що організує та посприяє йому у перетині державного кордону України, шляхом подання інформації про те, що ОСОБА_11 ніби-то як водій буде здійснювати перевезення вантажів гуманітарної допомоги за грошову винагороду в сумі 500 Євро та повідомив, що для подання такої інформації та отримання дозволу для перетину державного кордону України, йому необхідно надати скановані паспорт громадянина України для виїзду за кордон та документ, який підтверджує перебування ОСОБА_11 на військовому обліку.

Після того, отримавши від ОСОБА_11 сканкопії зазначених документів, ОСОБА_4 , з метою здійснення свого злочинного наміру спрямованого на організацію та сприяння незаконному перетину ОСОБА_11 державного кордону України, 25.05.2022 достовірно знаючи, що останній має намір виїхати за межі України на тимчасові роботи, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження правил перетину державного кордону України» (в редакції 26.05.2022) надіслав в Тернопільську обласну військову адміністрацію лист з проханням надання дозволу у ввезені гуманітарної допомоги на територію України, в якому зазначив недостовірну інформацію, про те, що він разом із ОСОБА_11 як водії автомобіля «FIAT DUCATO» д.н.з. НОМЕР_1 будуть здійснювати перевезення гуманітарної допомоги в Україну.

За результатами розгляду зазначеного листа з недостовірною інформацією, 27.05.2022 року Тернопільською обласною військовою адміністрацією надано дозвіл ОСОБА_11 на безперешкодний перетин державного кордону України як водієві автомобіля «FIAT DUCATO» д.н.з. НОМЕР_1 , для здійснення перевезення гуманітарної допомоги, який внесено до електронної бази даних «Шлях».

З метою доведення свого злочинного наміру до кінця, 31.05.2022 повідомив ОСОБА_11 що він організував його незаконне переправлення через державний кордон України шляхом отримання дозволу для його виїзду за кордон ніби-то як водія вказаного транспортного засобу для перевезення гуманітарної допомоги, та близько 17 год. 10 хв. перед пунктом пропуску через державний кордон України «Шегині», що у с. Шегині Яворівському району Львівської області, одержав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 17 500 гривень за організацію та сприяння у незаконному переправленні його через державний кордон України.

Таким чином ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні наданням засобів в незаконному переправленні осіб через Державний кордон України, вчиненого повторно, з корисливих мотивів.

Достатніми підставами обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме:

- покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколи аудіо, відеоконтролю особи від 11.05.2022,10.06.2022; протокол зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 10.06.2022;

- протокол спостереження за особою від 10.06.2022;

- протокол про результатами контролю за вчиненням злочину від 01.06.2022;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.05.2022;

- висновки експертів;

- протокол обшуку автомобіля «FIAT DUCATO» д.н.з. НОМЕР_1 ; заява на переміщення гуманітарних вантажів №35 від 25.05.2022. інформаціями наданими з Тернопільської обласної військової адміністрації від 01.06.2022 та від 13.06.2022;

- інші достатньо зібрані в ході досудового розслідування матеріали кримінального провадження.

31.05.2022 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

1 червня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Осівці Бучацького району Тернопільської області, зареєстрованому у АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, з вищою освітою, пенсіонеру, не депутату, не адвокату, раніше не судимому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про те, що він підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприянні наданням засобів в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненого з корисливих мотивів.

24 червня 2022 року СУ ГУНП в Тернопільській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №0000138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України за фактом організації та сприяння ОСОБА_4 в квітні 2022 року в незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України за грошову винагороду.

29 червня 2022 року кримінальне провадження №0000138 та кримінальне провадження №0000089 об`єднано в одне провадження за №00000089.

30 червня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_11 через державний кордон України та сприянні наданням засобів в незаконному переправленні останніх через державний кордон України, вчиненого повторно, з корисливих мотивів.

02 червня 2022 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 00 год. 00 хв. 30.07.2022, із визначенням застави у розмірі 153 822 гривень та у разі внесення застави покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

- з`являтися до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає баз дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця робити;

- утримуватися від спілкування з свідком ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свій паспорт для виїзду за кордон.

Строк дії ухвали встановлено до 00 год. 00 хв. 30 липня 2022 року.

У зв`язку із внесенням визначеної ухвалою слідчого судді застави, 02.06.2022 року ОСОБА_4 звільнено з-під варти.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2022 продовжено до 00 год. 00 хв. 25.09.2022 року строк дії обов`язків покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22.09.2022 року продовжено до 00 год. 00 хв. 24.11.2022 року строк дії частини обов`язків покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2023 року покладено на ОСОБА_4 на 2 місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за кожним викликом; повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідком ОСОБА_11 ; здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свій паспорт для виїзду за кордон.

У зв`язку і закінченням 26.03.2023 року строку дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а також враховуючи що ризики, передбачені п. 1, п.3 ст. 177 КПК України на даний час продовжують існувати, виникла обґрунтована необхідність у продовженні строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків.

Підставами продовження строку покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України перевірялась слідчими суддями при обранні запобіжного заходу та продовженні строку дії покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Так, метою продовження строку покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: п.1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п.3 незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Усвідомлюючи тяжкість вчинення кримінального правопорушення та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Крім того, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим ОСОБА_4 переховуватися від суду, необхідно брати до уваги те, що в умовах воєнного стану при якому суттєво обмежені можливості виконання органами влади своїх повноважень на окремих територіях, існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що вони відомі ОСОБА_4 , а відтак останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Поряд з цим, відповідно до положення ч. 2 ст. 23 КПК України, не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і дослідження їх судом.

Також необхідно враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Таким чином у зв`язку із закінченням строку дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, виникла необхідність у продовженні строку їх дії на два місяці.»

В суді прокурор ОСОБА_3 пояснив, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора заперечив частково, посилаючись на те, що обвинувачений не порушував та належним чином виконував покладені на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Вважає, що відсутні підстави для покладення на обвинуваченого обов`язку здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свій паспорт для виїзду за кордон, що обмежує його у праві виїзду за межі території України. Стосовно задоволення клопотання в іншій частині не заперечив.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав доводи захисника.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши клопотання прокурора та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

02 червня 2022 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 00 год. 00 хв. 30.07.2022 року, із визначенням застави у розмірі 153 822 гривень та у разі внесення застави покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: з`являтися до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає баз дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця робити; утримуватися від спілкування з свідком ОСОБА_11 ; здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свій паспорт для виїзду за кордон.

У зв`язку із внесенням визначеної ухвалою слідчого судді застави, 02.06.2022 року ОСОБА_4 звільнено з-під варти.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2023 року покладено на ОСОБА_4 на 2 місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за кожним викликом; повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідком ОСОБА_11 ; здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свій паспорт для виїзду за кордон.

Суд вважає, що наведені прокурором в клопотанні підстави для продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладені на обвинуваченого ОСОБА_4 згідно з ухвалою суду є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Так, метою продовження строку покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: п.1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п.3 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні є те, що вони відомі ОСОБА_4 , а відтак останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Також суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у зв`язку з чим вважає безпідставними заперечення захисника ОСОБА_5 щодо відсутності підстав для продовження строку дії обов`язку здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свій паспорт для виїзду за кордон.

Враховуючи наведене, беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити, продовживши ОСОБА_4 строк дії обов`язків покладених на нього ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2023 року, а саме: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за кожним викликом; повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідком ОСОБА_11 ; здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свій паспорт для виїзду за кордон.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовільнити.

В порядку передбаченому ч.7 ст.194, ст.199 КПК України ОСОБА_4 продовжити строк дії обов`язків покладених на нього ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2023 року, а саме:

-прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за кожним викликом;

-повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з свідком ОСОБА_11 ;

-здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свій паспорт для виїзду за кордон,

на строк два місяці з часу закінчення строку їх дії, тобто 26 березня 2023 року до 26 травня 2023 року.

Строк дії ухвали закінчується 26 травня 2023 року в 23 год. 59 хв.

В порядку передбаченому ч.7 ст.194 КПК України після закінчення продовженого строку дії обов`язків ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_1