"01" лютого 2023 р. Справа № 363/422/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000241 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2022 року до провадження Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородської окружної прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000241 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Захисник ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, а зокрема зазначила, що в обвинувальному акті не зазначено на підставі чого визначено, що ОСОБА_5 є суб`єктом злочину, а саме службовою особою. Також зауважила на тому, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є неповним та формальним, що позбавляє обвинуваченого можливості належним чином здійснювати захист. Крім того, у клопотанні захисник вказала на відсутність у ОСОБА_5 повноважень на вчинення дій, які викладені у обвинувальному акті, а зокрема щодо прийняття рішення про передачу у довгострокове тимчасове користування земельної ділянки, а тому дії останнього не містять складу інкримінованого йому злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор надав до суду заперечення щодо повернення обвинувального акту, зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, правову кваліфікацію, формулювання обвинувачення, а тому не підлягає повернення прокурору. Наполягав на призначенні судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

За ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Аналогічна позиція зазначена в рішенні від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії».

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві від 24.10.2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п.п. 5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення, дату та місце його складення та затвердження. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що 31.03.2021 року ОСОБА_6 звернулась з заявою стосовно погодження виділення у довгострокове тимчасове користування земельної ділянки до ДП «Вищедубечанське ЛГ». З приводу погодження такої заяви спілкувалась безпосередньо з директором вказаного підприємства та першим заступником Держлісагенства України, до яких ОСОБА_5 не відноситься. Також зазначено, що у невстановлений час, проте не пізніше 07.08.2021 року у ОСОБА_5 виник умисел на особисте незаконне збагачення шляхом вимагання та отримання грошових коштів у ОСОБА_6 за прийняття рішення стосовно погодження поданої нею заяви, але обвинувальний акт не міститься інформації щодо того, за яких обставин ОСОБА_5 стало відомо про намір ОСОБА_6 отримати у довгострокове тимчасове користування земельну ділянку та які конкретні дії ОСОБА_5 були вчинені, в яких би полягало вимагання у ОСОБА_6 неправомірної вигоди.

Також в обвинувальному акті не зазначено які саме дії, спрямовані на погодження виділення у довгострокове тимчасове користування земельної ділянки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , як головний лісничий ДП «Вищедубечанське ЛГ», повноваження кого закріплені Статутом вказаного підприємства, повинен був вчинити, зважаючи на те, що повноваженнями на прийняття рішень про передачу у довгострокове тимчасове користування земельних ділянок наділені відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 368 КК України, орган досудового розслідування зазначає, що останній вчинив інкриміновані йому дії, використовуючи надану йому владу та службове становище. Так, в обвинувальному акті міститься посилання на те, що ОСОБА_5 займає посаду головного лісничого ДП «Вищедубечанське ЛГ» та є першим заступником директора вказаного підприємства, а отже є службовою особою, однак в обвинувальному акті не зазначено яка саме влада та службове становище надані були ОСОБА_5 , за допомогою яких останній міг би вчиняти дії, спрямовані на погодження заяви ОСОБА_6 щодо отримання у тимчасове користування земельної ділянки.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000241 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК Україниоскільки він не відповідає вимогам, викладеним у ст. 291 КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000241 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, повернути прокурору.

Повний текст ухвали проголошено 03.02.2023р. о. 16.00 годині.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1