Справа № 170/51/21 Провадження №11-кп/802/390/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 26 січня 2022 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився у с. Мельники Шацького району Волинської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, розлучений, робітник Волинського обласного санаторію "Лісова пісня", військовозобов`язаний;

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Продовжено застосований щодо ОСОБА_9 запобіжний захід домашній арешт, до набрання вироком суду законної сили, із забороною ОСОБА_9 залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_2 , в період часу з 22:00 до 06:00, та продовжено до набрання вироком законної сили строк дії покладених на ОСОБА_9 обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; не залишати житло за місцем проживання без дозволу суду.
Вироком вирішено питання про арешт майна та речові докази.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він маючи непогашену та незняту в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та 23 листопада 2020 року приблизно о 18:20год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні веранди житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_1 , під час конфлікту, що раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин з колишньою дружиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій та керуючи ними, реалізовуючи злочинний умисел, що виник раптово, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_11 , наніс їй один удар ножем, що перебував у його правій руці, в область живота, чим заподіяв ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого в черевну порожнину ножового поранення живота з пошкодженням великого сальника, яке згідно з висновком експерта за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкодження, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.
У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. При цьому посилається на висновки викладені в досудовій доповіді та висновок судово-психіатричної експертизи. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавленні волі на строк 6 років. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В доповненні до апеляційної скарги просить виключити з вступної частини вироку вказівку про наявність судимості ОСОБА_9 вироком Шацького районного суду від 24.09.2020 за ч. 1 ст. 126-1 КК України, оскільки останній згідно довідки Шацького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області №37/16/304-21 від 06.07.2021 знятий з обліку, у зв`язку з відбуттям 30.06.2021 покарання у виді громадських робіт.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора та представника потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_9 вчинив умисний тяжкий злочин, однак, має постійне місце проживання, роботи, за якими характеризується позитивно.
Крім того, надано судом оцінку висновкам викладеним в досудовій доповіді, складеній за участю обвинуваченого ОСОБА_9 14.04.2021, та висновку судово-психіатричного експерта №21 від 29.12.2020. А також судом враховано, що ОСОБА_9 з власної ініціативи та за підтримки членів його родини у період з 14.12.2021 по 20.12.2021 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради у м. Луцьк з діагнозом: психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.
Окрім того, враховано і той факт, що потерпіла в судовому засіданні зазначила, що жодних претензій до обвинуваченого не має, просила в суді першої інстанції не позбавляти його волі.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, а обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо колишнього подружжя, рецидив злочинів, і це не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення мінімального покарання за ч.1 ст.121 КК України та про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити максимальний іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Погоджується апеляційний суд і з тим, що на обвинуваченого судом першої інстанції додатково покладені обов`язок, передбачений п.4 ч.3 ст.76 КК України.

На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення злочину до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.
Вироком Шацького районного суду Волинської області від 24.09.2020 ОСОБА_9 засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт, яке останній відбув згідно довідки Шацького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області №37/16/304-21 від 06.07.2021 та знятий з обліку 01.07.2021, у зв`язку з його відбуттям 30.06.2021, а тому на момент перегляду справи апеляційним судом, судимість погашена, а відтак посилання на наявність у обвинуваченого вищезазначеної судимості слід виключити з вступної частини оскаржуваного вироку суду.
Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції без зміни.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Шацького районного суду Волинської області від 26 січня 2022 року відносно ОСОБА_9 залишити без зміни.

Виключити з вступної частини вироку Шацького районного суду Волинської області від 26 січня 2022 року вказівку на судимість ОСОБА_9 за вироком Шацького районного суду Волинської області від 24.09.2020.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді