Справа № 442/927/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/147/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2022 рокупро застосування покарання за наявності кількох вироків щодо ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2022 рокувідмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник засудженого подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2022 рокускасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постановлене судом рішення є незаконним і необґрунтованим.

Зазначає, що ОСОБА_9 звернувся до Дрогобицького районного суду Львівської області з клопотанням про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Суд, відмовляючи у задоволенні клопотання, мотивував таке рішення тим, що ОСОБА_9 повністю відбув покарання за вироком від 20.05.2020 у справі № 308/7330/19, перебуваючи під вартою з 17.02.2017 по 30.08.2019, а отже злочин було вчинено після відбуття покарання за вироком від 20.05.2020.

Вважає, що такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_9 16.11.2019 вчинив злочин, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2021 у справі № 308/1012/20, що набрав законної сили 05.08.2021, до ухвалення попереднього вироку.

Звертає увагу, що на час вчинення вказаного злочину у суді перебувало кримінальне провадження щодо раніше вчинених ним злочинів та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.05.2020 у спаві № 308/7330/19 ОСОБА_9 визнано винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 30.11.2021. Тобто, ОСОБА_9 вчинив злочин 16.11.2019 до набрання законної сили вироком від 20.05.2020 у справі № 308/7330/19, а тому не міг відбути покарання, яке ще не було призначене судом.

Захисник вважає, що у такому випадку суд зобов`язаний був застосувати приписи ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України та призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила доводи апеляційної скарги та просила залишити ухвалу без змін; обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 1 частини 1 статті 413 КПК передбачає, що неправильним застосуванням закону України є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно із п.11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то покарання призначається за правилами ч. 1-3 ст. 70 КК України.

При цьому суд зобов`язаний до остаточного, призначеного за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеним в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в справі № 766/39/17 від 01.06.2020 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили, якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів).

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_10 був засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2020 року за ч. 2 ст. 186 до п`яти років позбавлення волі.

Окрім цього вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2021 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у вигляді семи років позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2021 року ОСОБА_9 вчинив 16 листопада 2019 року, тобто до ухвалення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області попереднього вироку від 20 травня 2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи наведене колегія судді вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2020 року та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2021 року визначити ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

З врахуванням того, що ОСОБА_9 повністю відбув покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2020 року у виді п`яти років позбавлення волі, у строк покарання слід зарахувати відбуте повністю покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі за цим вироком, а невідбуте покарання строком 4 (чотири) роки слід рахувати з 17 листопада 2019 року, тобто з моменту взяття під варту ОСОБА_9 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати з ухваленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2022 рокущодо ОСОБА_9 скасувати.

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2020 року та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2021 року визначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання відбуте повністю покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2020 року.

Невідбуте покарання строком 4 (чотири) роки рахувати з 17 листопада 2019 року, тобто з моменту взяття під варту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3