ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1793/22 Справа № 202/7257/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лузанівка Кам`янського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И ЛА:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 грудня 2022 року включно, й визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 208000 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, при цьому врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, а також наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. До того ж, судом взято до уваги особу підозрюваного, який раніше не судимий, неодружений, утриманців не має, та більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, є недостатнім і не зможе запобігти ризикам у цьому провадженні, при цьому, визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись з вказаним рішення, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, подав апеляційну скаргу, й просить поновити пропущений строк, ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
Обґрунтовуючи доводи пропуску строку на оскарження ухвали, захисник зазначає, що 14.10.2022 він звернувся до суду з клопотання про направлення повного тексту ухвали на його електронну пошту, але судом оскаржуване рішення було направлено лише 18.10.2022, що об`єктивно унеможливлювало підготування апеляційної скарги в строки, передбачені КПК України, тому просить визнати поважними причини пропуску строку оскарження та поновити його.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала слідчого судді, є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що підозра, яка була пред`явлена ОСОБА_6 жодним чином не обґрунтована, а стороною обвинувачення не було додано до клопотання наказ, який нібито відмовився виконувати підозрюваний, що свідчить про відсутність належних доказів, які б свідчили про обґрунтованість підозри та можливого вчинення злочину. Також, захисник звертає увагу, шо ризики, які були зазначені в клопотанні слідчого, не були належним чином мотивовані, а слідчим суддею не перевірено те, що від події можливого злочину та до повідомлення про підозру ОСОБА_6 минуло більше двох місяців, та за цей час підозрюваний продовжував проходити службу в ЗСУ, й не вчиняв дій, які б відповідали ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України. Разом з цим, наголошує, що ризик переховування підозрюваного не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Окрім цього, апелянт посилається на те, що судом не було враховано особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків та бажання надалі проходити службу і захищати Батьківщину.
Водночас, захисник зазначає, що визначений судом альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 208000 гривень, є непомірним для ОСОБА_6 , оскільки на теперішній час підозрюваний не отримує грошового забезпечення та власних грошових коштів не має. До того ж, вказує, що батько підозрюваного помер, а його матір працює прибиральницею і за останні 8 місяців отримала лише 50000 гривень заробітної плати, тому, на думку захисника, розмір застави повинен бути зменшений до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на викладене, на переконання апелянта, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку участників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, колегія суддів виходить з того, що у судовому засіданні суду першої інстанції 13.10.2022 було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали та матеріали провадження не містять відомостей про направлення копії ухвали апелянту, в той час як повний текст судового рішення захисник ОСОБА_5 отримав лише 18.10.2022. За таких обставин, суд вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали та, з метою доступу до правосуддя, вважає, що його слід поновити.
Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону, при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими.
Так, апеляційним судом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Маріуполі) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 100000886 від 10.08.2022 за ч. 4 ст. 402 КК України.
04.10.2022 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 402 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження, зокрема обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 402 КК України.
Разом з цим, суд першої інстанції вірно зазначив, що враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного ОСОБА_6 , як застосування запобіжного заходу у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, що дає підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Окрім того, слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочину та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі строком до 10 років, особу підозрюваного, який раніше не судимий, неодружений, утриманців не має, та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного засобу у вигляді застави.
Також, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, про що йдеться в скарзі захисника, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Посилання захисника на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки і намір продовжувати військову службу, а також, що з моменту внесення відомостей про вчинення злочину до ЄРДР, та до моменту повідомлення ОСОБА_6 про підозру, він не вчиняв ніяких протиправних дій, не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого та встановлені судом об`єктивно існуючі у цьому провадженні ризики та не може бути підставою для обрання для підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення у провадженні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та вважає такий розмір застави пропорційним щодо конкретної особи, й є співмірним з існуючими у провадженні ризиками, та, на переконання апеляційного суду, достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та не є завідомо непомірним дня нього, тому доводи апеляційної скарги в цій частині також не можуть бути прийняті судом до уваги.
Окрім того, апеляційний суд зауважує, що досудове розслідування у цьому провадженні закінчено, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 вже направлено до суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала є законною, вмотивованою і обґрунтованою та скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали - задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 процесуальний строк на оскарження ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4