Справа № 345/4023/19
Провадження № 11-кп/4808/126/23
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у кримінальному провадженні №0000292 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 4.01.2023 року щодо нього,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді у вигляді тримання під вартою із залишенням права внести заставу в попередньо визначеному розмірі згідно ухвали того ж суду від 21.09.2022 року щодо обвинуваченого

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується в крадіжці чужого майна, вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, відповідальність за що передбачена ст.185 ч.4 КК України.

Строк дії ухвали 60 днів до 3.03.2023 року включно.

Суд мотивував ухвалу тим, що при обгрунтованому обвинуваченні щодо ОСОБА_6 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не змінилися з часу застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 оспорює обґрунтованість ухвали суду, вважає, що вона прийнята з порушенням норм законодавства є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підлягає скасуванню. Вказує, що слід поцікавитися думку потерпілого, який зазнав матеріальної чи моральної шкоди, а якщо такого немає, то існування ризиків є неможливим. Суд не переконався в доцільності тримання його під вартою, при цьому інший обвинувачений у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 визнав свою вину та повідомив, що до злочину ОСОБА_6 не причетний, а викрадену річ він просив його перенести і про те, що дана річ була викрадена ОСОБА_6 відомо не було, тому він не вважає себе винуватим у вчиненні даного злочину. Вважає своє тримання під вартою, як катування в цілях визнання своєї вини, оскільки прокурору відомо, що вдома на нього чекає новонароджена дочка. Тому на думку апелянта, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо нього є недоцільним й необгрунтованим.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений заперечує ризики на які посилається прокурор та вважає їх безпідставними, без належних доказів і такими, що порушують його права.

В апеляційній інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу, вважають, що суд прийняв необгрунтоване рішення, просять скасувати ухвалу суду, застосувати домашній арешт.

Апеляційний розгляд завершено без участі прокурора за його клопотанням.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового процесу, перевіривши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Оскаржена ухвала суду вказаним вимогам закону відповідає, немає правових підстав для її скасування чи зміни.

Висновок суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України і є виправданим для можливості завершити судовий розгляд справи і перевірки доказів щодо ОСОБА_6 на їх належність й допустимість.

Обгрунтованими є з мотиви суду про те, що за наявних обставин справи та даних про особу обвинуваченого, лише зазначений запобіжний захід зможе запобігти наведеним в ухвалі ризикам і забезпечить завершення судового розгляду справи.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд не обґрунтував свої висновки щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не переконався в доцільності тримання його під вартою, не ґрунтуються на матеріалах провадження та змісті ухвали.

За даними зазначених матеріалів ОСОБА_6 на цей момент судового провадження обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі до восьми років, в період не знятої та не погашеної судимості за вчинення корисливих злочинів, він вини не визнає, що є визначальними і достатніми підставами вважати про можливість обвинуваченого ухилятись від суду, незаконно впливати на учасників справи.

Твердження апелянта ОСОБА_6 про недостатнє дослідження доказів про його участі у вчиненні злочину та його невинуватості, можуть бути перевірені на їх правову належність й процесуальну допустимість лише на стадії судового розгляду провадження по суті обвинувачення.

При цьому апеляційний суд бере до уваги те, що обвинуваченому ОСОБА_6 визначено альтернативний запобіжний захід заставу у межах, які є співрозмірними з обставинами кримінального провадження та з особою обвинуваченого, при сплаті якої його буде звільнено з-під варти.

За таких обставин слід визнати, що тримання обвинуваченого під вартою для завершення судового провадження є законним й виправданим і забезпечить його належну процесуальну поведінку, тому апеляційні доводи останнього в цій частині, колегія суддів відхиляє.

Підстав для її скасування чи зміни не встановлено.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.

Таким чином апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів залишає без задоволення, ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Калуського міськрайонного суду від 4.01.2023 року щодо нього без змін.

Ухвала не оскаржується.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4