ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2680/22 Справа № 180/838/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000145 за апеляційними скаргами прокурора Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 29 квітня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін, - тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Близько 17.30 год. 29 квітня 2022 року, ОСОБА_7 , знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, викликаних ревнощами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, заподіяв смерть ОСОБА_11 шляхом нанесення дерев`яною ніжкою від стола одного удару по ногам та не менше двох ударів по голові, яка є життєво важливою частиною тіла, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, а саме: забиті рани в лівій тім`яно-потиличній області і потиличній області посередині, вдавленно-осколковий перелом потиличної кістки з розповсюдженням на кістки основи черепа, лінійний перелом лівої тім`яної кістки; розповсюдженні і вогнищеві субарахноїдальні крововиливи; забої головного мозку, які розглядаються, як єдина відкрита черепно-мозкова травма, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий, яким визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Строк відбування покарання ОСОБА_7 за даним вироком рахувати з часу набрання даним вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування остаточного покарання, строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2022 року по день набрання вироком законної сили, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На думку прокурора, судом у резолютивній частині вищезазначеного вироку невірно сформульовано порядок зарахування попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

- потерпіла ОСОБА_10 просить вказаний вирок частково скасувати та змінити в частині призначення покарання на більш суворе - 15 років позбавлення волі.

Вважає вирок занадто м`яким.

На думку потерпілої, посилання у вироку на щире каяття, як пом`якшуючу покарання обставину, - є невірним, оскільки за весь час вона не почула від обвинуваченого каяття та вибачень. Також вона незгодна з приводу сприяння розкриттю злочину, оскільки в день злочину ОСОБА_7 затримали, та були два свідки, і на її думку, це не є сприяння розкриттю злочину.

Зазначає, що їй ніхто не пояснив, що вона має право скористатися послугами адвоката та написати позов на відшкодування шкоди, а тепер вона вимушена буде вказане питання вирішувати в цивільному провадженні.

Вважає, що суд не врахував обтяжуючу обставину, - вчинення злочину відносно особи, що знаходиться в безпорадному стані, вчинення злочину з особою жорстокістю.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 не тільки позбавив її допомоги і її останньої надії, він також вбив майбутнього захисника України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила частково задовольнити як апеляційну скаргу сторони обвинувачення, так і апеляційну скаргу потерпілої, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Щодо доводів апеляційної скарги потерпілої відносно необхідності призначення більш суворого покарання ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає їх слушними та зазначає наступне.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК України функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому, із додержанням усіх вимог чинного законодавства, вирішенні поданих апеляційних скарг.

Вирішуючи питання щодо справедливості обраного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд повинен перевірити, чи було дотримано судом першої інстанції приписи статей 50, 65 КК України, і в разі встановлення порушень усунути їх у процесуальний спосіб.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків). Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що цих вимог закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримано не було.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 ,суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, суд першої інстанції врахував вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, наявність підстав, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої щодо необхідності призначення суворого покарання, а також повного визнання обвинуваченим своєї провини, дійшов висновку, що в даному конкретному випадку обвинуваченому ОСОБА_7 буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

З такою позицією суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд належним чином не проаналізував дані, наявні у кримінальному провадженні, які мають правове значення при виборі заходу примусу, і по суті не вмотивував, чому за можливе досягти мети покарання при його призначенні саме у мінімальному розмірі, - у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Згідно п. п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», однією з важливих гарантій здійснення права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів. У справах про злочини даного виду суди зобов`язані встановлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання.

В даному конкретному випадку суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , не врахував обставини та характер скоєного, досить високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним вбивства потерпілого, те, що зазначене кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів. При цьому, у вироку суду першої інстанції при вирішенні питання про обґрунтованість та справедливість призначеного ОСОБА_7 покарання належним чином не дано оцінки даним, які негативно характеризують особу обвинуваченого та свідчать про його стійку злочинну поведінку. ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння навмисно позбавив життя потерпілого. Не було враховано судом і думку потерпілої, про необхідність призначення ОСОБА_7 суворого покарання.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання суперечить принципу справедливості, який є однією із ключових засад всієї системи права, й особливе місце посідає даний принцип у кримінальному праві, де однією із складових принципу справедливості виступає співрозмірність вчиненого особою злочину та призначеного за нього покарання.

На думку колегії суддів, поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 свідчить про чітко виражену антисоціальну спрямованість, зневажливе ставлення до вимог Закону та загальноприйнятих норм моралі, а його дії свідчять про жорстокість та винятковий цинізм. Саме тому колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Оскільки за результатами перегляду кримінального провадження апеляційний суд дійшов висновку, що покарання, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції не можна вважати справедливим внаслідок м`якості, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілої та прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням нового вироку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що визнає обставиною, яка обтяжує покарання. Колегія суддів зазначає, що скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжких злочинів. ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений. Колегія суддів враховує і обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім цього колегія суддів приймає до уваги думку потерпілої, яка втратила близьку людину та прохала призначити ОСОБА_7 суворе покарання.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод", право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Крім цього, колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Саме таке покарання на думку колегії суддів, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня набрання даним вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2022 року по 19 грудня 2022 року.

В решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420, 421, 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 , - задовольнити частково.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання даним вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2022 року по 19 грудня 2022 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його проголошення. На вирок апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .