Справа № 754/4383/23
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2023 року м.Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про обрання підозрюваному:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, українцю, з середньою освітою, не одруженому, маючому на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

зпобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001138 від 03.04.2023, за ознаками ч.3 ст.311 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 за погодження з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , 05.04.2023 подав до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001138 від 03.04.2023, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.311 ч.3 КК України.

Відповідно до обставин інкримінованого правопорушення: ОСОБА_4 з метою виготовлення психотропних речовин, в приміщенні відділення ТОВ «Нова пошта» №232, розташованого по вул. академіка Курчатова, 8-Б у м.Києві, отримав поштове відправлення ТТН №20 4506 8687 8650, в середні якого знаходився прозорий поліетиленовий пакет із вмістом кристалоподібної речовини жовтого кольору, в складі якої міститься прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю - фенілнітропропен, загальною масою 79,8г , що є особливо великим розміром. 03.04.2023 приблизно о 15:00 год ОСОБА_4 знаходячись за вказаною адресою, на вимогу працівників поліції добровільно видав вищезазначений прекурсор.

03.04.2023 ОСОБА_4 затриманий в порядку ст.208 КПК України, та 04.04.2023 повідомлений про підозру у незаконному придбанні та зберіганні прекурсору в особливо великих розмірах, з метою його використання для виготовлення психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.311 КК України.

На переконання слідчого, обґрунтованість підозри, повністю підтверджується протоколом огляду місця події від 03.04.2023 відповідно до якого, по вул. академіка Курчатова,8-Б у м. Києві було виявлено та вилучено у ОСОБА_4 речовину жовтого кольору кристалічного походження; за висновком експерта №СЕ-19/111-23/17609-НЗПРАП від 04.04.2023 надана дослідження речовина містить прекурсор - фенілнітропропен масою 79,8г.

Враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_4 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливу спробу уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливість здійснення ОСОБА_4 незаконного впливу на свідків даного кримінального правопорушення; відсутність у ОСОБА_4 офіційного місця роботи, постійного джерела доходу, соціальних зв`язків останній може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий клопоче про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував обґрунтованість підозри, звернув увагу на добровільність видачі прекурсору, що обумовлює застосування вимог ч.4 ст.311 КК України. Через недоведеність та надуманість ризику переховування від органів досудового розслідування, просив призначити йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник підозрюваного заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на необґрунтованість підозри, а також вказав на порушення вимог ч.2 ст. 278 КПК України, оскільки повідомлення про підозру було вручено за спливом 24 годин з часу фактичного затримання ОСОБА_7 . В обґрунтування зазначеної правової позиції захисник послався на відомості Інформаційно-аналітичної бази «Армор» щодо фіксації повідомлення про злочин, який надійшов 03.04.2023 о 13:56 год від оперуповноваженого Деснянського УП ГУНП у м. Києві по лінії 102 про затримання ОСОБА_7 на місці вчинення злочину. Опираючись на практику Європейського суду з прав людини, захисник вказав на невідповідність відомостей відображених у протоколі затримання, в порядку ст.208 КПК України, оскільки час затримання ОСОБА_7 повинен вираховуватись з часу зупинення останнього працівниками поліції через порушення порядку обігу наркотичних засобів, психотропних речових та їх прекурсорів.

Розглянувши доводі сторін, дослідивши письмові матеріали за клопотанням, слід дійти наступних висновків.

Системний аналіз ст. 211 КПК України в сукупності з положеннями стст. 186, 206 цього Кодексу, вказує на те, що підставою для поставлення слідчим суддею рішення про звільнення позбавленої свободи особи, доставленої до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, може бути лише очевидна незаконність затримання, перевищення граничного строку затримання та невиправдане зволікання у доставленні особи до суду.

Слідчий суддя зазначає, що фактичний час затримання ОСОБА_7 імовірно збігається з часом повідомлення про злочин зафіксований у інформаційно-аналітичній базі «Армор» тобто о 13:56 год 03.04.2023, що не відповідає відомостям відображеним у протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України, де фактичний час затримання визначено 17:14 год 03.04.2023. Справедливість зазначеного твердження простежується з аналізу фактичних обставин виявлення правопорушення, оскільки з часу висування вимог з боку працівників поліції ОСОБА_4 фактично був обмежений у свободі пересування, що вказує на наявність основоположної ознаки затримання особи за підозрою у вчиненні злочину. Добровільна участь у слідчих діях та час, витрачений на їх проведення, не може бути компенсовано за рахунок, визначних імперативно-обмежуючих строків затримання особи без ухвали слідчого судді. Вирішуючи питання дотримання строків повідомлення про підозру, слід зазначити, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру 04.04.2023 о 15:00 год. Положеннями Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» від 27.07.2022, у відповідності до яких статтею 278 КПК України визначено, що у разі вчинення процесуальних дій в умовах воєнного стану строк для вручення письмового повідомлення про підозру затриманій особі може бути продовжено до 48 годин.

Таким чином, строк вручення повідомлення про підозру станом на 04.04.2023 о 15:00 год. не сплинув, а отже доводи захисника підозрюваного є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Так, оскільки слідчим в умовах воєнного стану дотримано вимоги ст. 278 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для негайного звільнення ОСОБА_4 , з під-варти.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується: рапортом про виявлення кримінального правопорушення; протоколом затримання ОСОБА_4 ; протоколом огляду місця події; висновком експертизи матеріалів, речовин та виробів; протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Таким чином на даний час сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення у слідчого судді відсутні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, в разі доведення вини останнього може бути призначено покарання до 8 років з конфіскацією майна.

Відомості про наявність джерела доходу підозрюваного не підтверджені належним чином, оскільки сторона захисту належним чином не підтвердила факт про законність джерела доходу ОСОБА_4 , достатнього для власного утримання .

Враховуючи наведене, у слідчого судді не має сумнівів у тому, що ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення (пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) мають надзвичайно високий ступень. Наявність у підозрюваного місця реєстрації та проживання у даному випадку не є вирішальними обставинами і такими, що можуть вплинути на висновки слідчого судді.

Наявність ризику того, що підозрюваний, може незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показів та уникнення кримінальної відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), також може бути визнано на даній стадії процесу (Jarzynski проти Польщі, § 43), оскільки мають місце підстави достовірно припускати ймовірність його існування.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням сукупності встановлених обставин, а також характеру, конкретних обставин та високої суспільної небезпечності інкримінованого йому злочину, дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу (Georgieva проти Болгарії, §§ 15 і 30-31), відтак слідчий суддя вважає, що застава у межах, встановлених законом для тяжких злочинів, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому з врахуванням особи підозрюваного, тяжкості вчинення злочину, в якості альтернативи тримання під вартою йому встановлюється застава в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись стст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, стст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001138 від 03.04.2023, за ознаками ч. 3 ст. 311 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, до 01.06.2023, включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі сорока прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що складає 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA1012089, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26268059, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного строком до 01.06.2023, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. Прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5. Утримуватись від спілкування з будь-якою особою, визначеної слідчим суддею, судом, слідчим, прокурором або спілкуватись з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом, слідчим, прокурором.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1