Справа №582/624/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/136/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 11.12.2020 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він просив вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 11.12.2020 року скасувати і ухвалити новий вирок, яким виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального проступку.

Також, обвинуваченим подано клопотання про дослідження доказів, зокрема:

- протоколу огляду місця події від 27.11.2019 року;

- протоколу обшуку від 26.11.2019 року;

- протоколу огляду предметів від 27.11.2019 року;

- висновок експерта (товарознавчої експертизи) від 04.05.2019 року № 19/119/11/1-1174е та матеріали ревізії від 27.11.2019 року.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 490,35 грн процесуальних витрат.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 28.11.2019 року на колоди дерев різної породи в кількості 4,7432 куб. м., трактор МТЗ-80, реєстраційний номер НОМЕР_1 та приєднаний до нього причеп.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений стверджував, що суд порушив норми кримінального процесуального права.

Так, в якості представника потерпілого, суд безпідставно допустив до участі в справі ОСОБА_8 , тоді як строк його довіреності на представлення інтересів потерпілого вже закінчився. До пояснень свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вказували, що чули як в лісі працювала бензопила і вже в самому лісі були помічені особи які грузили дрова на прицеп, слід відноситись критично, оскільки ці особи працівники ДП «Роменське лісове господарство», та його - ОСОБА_7 оговорюють. Звертав увагу, що на запитання до свідків чому в такому разі вони не затримали особу правопорушника, то останні нічого пояснити не змогли. Тоді як ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 працюють інженерами з охорони захисту лісу і вони мають право затримувати осіб до приїзду працівників поліції з метою встановлення законності проведення вирубки лісу. Також, апелянт звертав увагу, що в ході судового розгляду, було встановлено, що вказані особи приймали участь в інвентаризації, про це стало відомо коли представник потерпілого ОСОБА_12 надав суду відповідні документи, але допитані в якості свідків вказані особи, жодним чином не вказували, що вони були включені до складу комісії, яка проводила інвентаризацію. Обвинувачений переконаний, що матеріали провадження свідчать про невідповідність висновків органів досудового розслідування та суду першої інстанції про обставини, що підлягають доказуванню, оскільки вони суперечать ст.ст. 86, 87, 94 КПК України спираються на однобічно та неповно досліджені докази, а також недопустимі докази.

Як не допустимі докази його вини обвинувачений вважав протокол огляд місця події від 27.11.2019 року; протокол обшуку від 26.11.2019 року; протокол огляду предметів від 27.11.2019 року; висновок експерта (товарознавчої експертизи) від 04.05.2019 року № 19/119/11/1-1174е.

В обґрунтування вказаного обвинувачений зазначав, що судом достовірно не встановлено місце вчинення кримінального проступку та не встановлено, що на колодах дерев різної породи, відсутнє маркування, що може свідчити приналежність конкретних колод лісовому господарству, відсутні фотоматеріали фіксації місцевості, де нібито був вчинений кримінальний проступок.

Щодо протоколу обшуку та в ньому вказано, що 26.11.2019 року в період часу з 18.55 до 19.31 год проводився обшук згідно постанови слідчого. В самому протоколі зазначено, що фіксація обшуку відбувається за допомогою технічного засобу відеокамери Panasonik HIL, але стороні захисту та суду жодних записів стороною обвинувачення не надавалось.

Також, апелянт вказував, що протоколом огляду було виміряно причіп в якому, нібито, знаходилась деревина, але самі колоди не вимірювались, їх кількість, довжина, товщина не зазначена. В протоколі обшуку лише вказано, що висота борта складає 32 м., що вказує на помилковість вимірів та не вказано яким саме способом та яким предметом було проведено вимір кузова.

Також, зазначав, що 27.11.2019 року в період часу з 14.40 до 14.55 год проводився огляд предметів, старшим слідчим СВ Глухівське ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_13 , за участю майстра лісу ДП «Роменське лісове господарство» в с. Баба Недригайлівського району. Стороною захисту вказувалось суду першої інстанції на обставини, що вказують на не відповідність вказаної інформації в протоколі огляду та подальшого визначення матеріальних збитків.

Звертав увагу, що під час огляду не було встановлено кількість деревини, їх види, сорт, розмір та точний об`єм деревини інші ідентифікуючі дані. В протоколі огляду предметів зазначено, що було зроблено заміри деревини в причіпі, з метою встановлення об`єму деревини, яка в ньому знаходиться. Як вийшов об`єм деревини в 4,7432 м3 йому, обвинуваченому, не відомо.

Не погоджувався обвинувачений і з достовірністю встановлення вартості деревини, що ніби то була викрадена, оскільки її проводив ОСОБА_14 , що не володіє спеціальними на те знання, оскільки є майстром лісу, та більше того він не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу не правдивих даних.

Щодо висновку експерта 04.05.2019 року № 19/119/11/1-1174е то він не належний доказ з тих причин, що є похідним від матеріалів які надала сторона обвинувачення експерту, при цьому сам експерт вилучені предмети не оглядав, заміри не робив, сорт і вид дерева не встановлював.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду в апеляційному порядку не оскаржували.

Як встановлено судом першої інстанції у квітні 2019 року працівниками Недригайлівського лісництва ДП «Роменське лісове господарство» було здійснено планову виробку деревини з кварталу № 46, виділу 2, неподалік с. Баба, Недригайлівського району, Сумської області. По всій площі даного виділу проводилася рубка порід дуба, клену, бересту, липи. Дерева були складені в купи колодами, довжиною по 4 м та призначалися для подальшої реалізації.

ОСОБА_7 , 26.11.2019 року в післяобідній час прибув на особистому тракторові МТЗ - 80 д.н.з. НОМЕР_1 з причепом в лісовий массив, що розташований неподалік с. Баба, а саме в квартал №46 виділ 2, вчинив крадіжку деревини НП 1 групи (породи ясен, дуб), об`ємом 4,7432 м3 з території Недригайлівського лісництва ДП «Роменське лісове господарство».

Викрадену деревину за допомогою трактора та причепу перевіз до свого домоволодіння, в с. Баба, де в подальшому розпорядився нею на власний розсуд.

Згідно висновку товарознавчої експертизи від 04.05.2020 № 19/119/11/1- 1174е ринкова вартість 4,7432 кубів дров`яної деревини НП на умовах франко-верхній склад 1 групи породи дров станом на 26.11.2019 складала 1897,28 грн.

В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди Недригайлівському лісництву ДП «Роменське лісове господарство» на суму 1897,28 грн.

Розгляд вказаного провадження в суді апеляційної інстанції було проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_15 , виходячи з таких обставин.

Так, в провадженні Сумського апеляційного суду з 11.01.2021 року знаходиться на розгляді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 11.12.2020 року. Справа до розгляду призначалася на 11.05.2021 року, на 13.09.2021 року, на 02.02.2022 року, на 06.04.2022 року, на 05.08.2022 року, на 14.12.2022 року, однак не відбувалась з об`єктивних на те причин, в тому числі і у зв`язку з клопотаннями сторони захисту про відкладення слухання справи.

14.12.2022 року до Сумського апеляційного суду, будучи належно повідомленими про дату, час і місце слухання справи ні обвинувачений, ні захисник не з`явились, при цьому захисник в черговий раз (четвертий) заявив клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, мотивуючи це своєю зайнятістю в інших процесах.

Враховуючи викладене, зокрема дату надходження до апеляційного суду матеріалів даного кримінального провадження 11.01.2021 року, заходи які вживались судом для організації слухання справи, зважаючи на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, а також враховуючи те, що вирок суду першої інстанції оскаржений лише одним учасником справи обвинуваченим і про погіршення його становища питання не ставиться, колегія суддів вважає за можливе слухання справи провести без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_15 , що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

Тому, заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог скарги обвинуваченого заперечила, просила вирок суду залишити без зміни, та яка не вбачала підстав для повторного дослідження доказів у справі, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та відмовивши в задоволенні клопотання обвинуваченого, про повторне дослідження доказів, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 разом з апеляційною скаргою подав і клопотання про повторне дослідження доказів у справі.

Враховуючи, що заявлені обвинуваченим докази фактично виступали предметом дослідження суду першої інстанції, тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити обвинуваченому в задоволенні клопотання та здійснити розгляд справи без повторного дослідження окремих матеріалів справи.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи вирок суду оскаржено одним учасником справи обвинуваченим, який не погоджувався з доведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а тому просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, виправдувальний вирок.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом, відповідно до положень ст. 94 цього Кодексу, згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом.

Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав.

Так, допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 зазначав, що свою вину за пред`явленим обвинуваченням не визнає та пояснював, що дрова він у вищевказаному лісовому кварталі № 46, виділу 2, неподалік с. Баба. Недригайлівського району не викрадав, докази його вини відсутні. Пояснював, що у минулому році зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_16 при розмові з останнім клопотався, що у нього не має дров. ОСОБА_16 розповів, що на подвір`ї господарства, яке він купив для розборки, що знаходиться в с. Холодний Яр, Недригайлівського району Сумської області, лежала купа дров та запропонував йому їх забрати. ОСОБА_7 зазначив, що у один із днів поїхав та забрав дрова із зазначеного господарства. Оскільки документів на дані дрова у нього не було, то він вирішив їхати полем. По дорозі додому пробив колесо. Щоб остаточно не зіпсувати колесо заїхав до лісу та згрузив там дрова. Після чого поїхав додому. Через декілька днів він разом зі своїми знайомими поїхав до лісу щоб забрати залишені ним дрова та перевезти їх додому, однак був помічений працівниками ДП «Роменське лісове господарство», які викликали поліцію. Крім того, зазначив, що жодних позначок на його дровах не було.

Не зважаючи на невизнання вини самим обвинуваченим, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що вини ОСОБА_7 підтверджується показами представника потерпілої сторони, показами свідків та іншими доказами перевіреними та дослідженими в ході розгляду справи судом першої інстанції.

Так допитаний районним судом представник потерпілої сторони ОСОБА_12 , пояснював, що близько 16.00 год 26.11.2019 року до нього зателефонував ОСОБА_9 , який працює інженером з охорони захисту лісу ДП «Роменське лісове господарство», який пояснив, що перебуває поблизу кварталу № 46 виділу 2 та запитав кому на цей час відпускалися дрова. Оскільки дрова нікому не виписувалися, то він просив ОСОБА_9 підійти ближче та дізнатись подробиці події. Через 15 хв. до нього знову зателефонував ОСОБА_9 та зазначив, що на даній ділянці знаходились легковий автомобіль, трактор синього кольору та група людей, які розпилювали довгі колоди дров на коротші та грузили їх на причеп. Серед цих людей був присутній відомий йому ОСОБА_7 , який відмовився від пояснення своїх дій, зазначив, що ліс належить народу, а отже і йому у тому числі.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_9 , який працює інженером з охорони захисту лісу ДП «Роменське лісове господарство», пояснював суду, що близько року назад при виконанні своїх службових обов`язків, він разом зі своїми колегами проїжджаючи с. Баба, Недригайлівського району Сумської області, помітили трактор з причепом, який їхав у сторону лісу. Вирішили за ним прослідкувати та поїхали за ним. Через деякий час почули звук роботи бензопили. Коли підійшли ближче він побачив легковий автомобіль, трактор синього кольору та групу людей, які розпилювали довгі колоди дров на коротші та грузили їх на причеп. ОСОБА_9 підійшов до людей та запитав, що вони роблять, на що вони відповіли, що грузять дрова та продовжили погрузку лісопродукції у причеп. Документів на дану деревину у них не виявилось. Серед присутніх людей був обвинувачений ОСОБА_7 , який також грузив дрова. ОСОБА_7 йому сказав, що ліс належить йому і він забирає своє. Після цього ОСОБА_9 разом зі своїми колегами перекрили дорогу з лісу та викликали працівників поліції. Крім того, ОСОБА_9 зазначив, що до приїзду працівників поліції трактор з лісопродукцією виїхав з лісу та поїхав до одного з господарств у с. Баба, Недригайлівського району Сумської області, а водій ОСОБА_7 вийшовши із трактора пішов до подвір`я даного господарства. В подальшому приїхали працівники поліції та почали розбиратися по даному факту.

Свідок ОСОБА_10 , який працює провідним інженером лісового господарства ДП «Роменське лісове господарство», пояснював в суді першої інстанції, що близько року назад при виконанні своїх службових обов`язків, він разом зі своїми колегами проїжджаючи с. Баба, Недригайлівського району Сумської області, помітили трактор з причепом, який їхав у сторону лісу. Вирішили за ним прослідкувати та поїхали за ним. Коли підійшли ближче він побачили легковий автомобіль, трактор синього кольору та групу людей, які грузили дрова на причеп. ОСОБА_10 зазначив, що дана подія мала місце на території Недригайлівського лісництва ДП «Роменське лісове господарство», а саме квартал № 46, виділ 2. В подальшому до ОСОБА_9 підійшов ОСОБА_7 , вони поговорили, після чого останній повернувся та продовжив грузити дрова на причеп. Після цього він разом зі своїми колегами перекрили дорогу з лісу, а ОСОБА_9 викликав працівників поліції. ОСОБА_10 зазначив, що до приїзду працівників поліції трактор з лісопродукцією виїхав з лісу та по полю поїхав до одного з господарств у с. Баба, Недригайлівського району Сумської області. В подальшому приїхали працівники поліції та почали розбиратися по даному факту.

Свідок ОСОБА_11 , який працює інженером лісових культур ДП «Роменське лісове господарство», надав аналогічні свідчення, що й свідок ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 , який працює майстром лісу ДП «Роменське лісове господарство», в суді першої інстанції пояснював, що 26.11.2019 року до нього зателефонував ОСОБА_9 та запитав, чи виписувалися кому небудь дрова із кварталу № 46, на що він відповів, що ніхто не звертався з таким питанням. ОСОБА_14 зазначив, що на цьому участку проводилась порубка дерев твердої породи (дуб, ясен), яка там і зберігалась. Цілісність даних дров перевірялась один раз на 2-3 дні.

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції зазначав, що близько десяти років тому назад він продав свого трактора МТЗ-80, синього кольору з причепом ОСОБА_7 . Пояснював, що про події, які мали місце 26.11.2019 року йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснював, що у 2019 році він займався лісозаготовкою у кварталі № 46 виділ 2, проводив санітарну порубку. Відповідно спиляні дерева він разом із іншими працівниками складали у штабелі поблизу дороги. В одних штабелях складалася ділова деревина, а у інших деревина, яка обліковувалась як дрова. Майстер лісу обміряв складені штабелі та проводив маркування дерев. Якщо штабеля ділової деревини майстер маркував кожен спиляний стовбур, то що стосується штабелів з деревиною на дрова, то там проводилось маркування лише одного стовбура. Тим самим позначався один увесь штабель. Довжина деревини, яка була віднесена до дров була по 4 м.

Допитаний судом першої інстанції як свідок з боку захисту, ОСОБА_16 , пояснював суду, що близько семи років тому в с. Холодний Яр, Недригайлівського району Сумської області він купив господарство під розборку. У минулому році він вирішив поїхати до цього господарства щоб забрати решту будівельних матеріалів. Коли приїхав, то побачив, що на даному подвір`ї лежить купа дров. Зробивши свої справи поїхав додому. Близько двох тижнів після цього, в смт. Недригайлів ОСОБА_16 зустрів свого знайомого ОСОБА_7 . У ході розмови ОСОБА_7 клопотався, що у нього не має дров. Він розповів, що на подвір`ї господарства, яке купив для розборки, що знаходиться в с. Холодний Яр, Недригайлівського району Сумської області, лежала купа дров та запропонував ОСОБА_7 їх забрати.

Крім пояснень представника потерпілого та свідків суд першої інстанції дослідив і письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

- протокол огляду місця події, з якого встановив, що у період часу з 08.40 год до 09.55 год 27.11.2019 року було проведено огляд ділянки розташованої на території Недригайлівського лісництва, квартал № 46, виділ 2, який знаходиться поряд з с. Баба, Недригайлівського району Сумської області. В ході огляду встановлено, що дана ділянка є лісом. На вказаній ділянці знаходились купи спиляної деревини, а саме дуб, клен, берест, ясен, береза, довжиною по 4 метра. Вказана деревина всипана дерев`яною стружкою як світлого так і темного кольору, що вказує на те, що дана стружка від різних пород дерев. Окрім того, при виїзді з вказаної ділянки на поле прокладається свіжий слід від транспортного засобу, який тягнеться до с. Баба, Недригайлівського району Сумської області (а.с. 88-89);

- протокол огляду предметів від 27.11.2019 року, з якого встановлено, що вищевказані предмети оглянуті старшим слідчим Глухівського ВП ГУНП в Сумській області з участю майстра лісу ДП «Роменське лісове господарство» ОСОБА_14 . На момент огляду причеп був повністю заповнений деревиною породи дуб та ясен. В ході огляду було зроблено заміри деревини в причепі, з метою встановлення об`єму деревини, яка у ньому знаходиться. Кубатура деревини в причепі становить 4,7432 м3 (а. с. 98);

- висновок судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/1174е від 04.05.2020 року, встановлено, що ринкова вартість 4,7432 кубів дров`яної деревини НП на умовах франко-верхній склад 1 групи породи дров станом на 26.11.2019 року складає 1987,28 грн (а.с. 105-108);

- протокол інвентаризаційної комісії ДП «Роменське лісове господарство» по Недригайлівському лісництву від 27.11.2019 року, затвердженого директором ДП «Роменське ЛГ» ОСОБА_19 , з якого встановлено, що по результатам інвентаризації в ДП «Роменське лісове господарство» підрозділ Недригайлівське лісництво квартал 46 виділ 2 шляхом порівняння фактичної наявності матеріальних цінностей з даними бухгалтерського обліку виявлена нестача лісопродукції 1 група деревина дров`яна НП твердолистяні породи в кількості 4,743 м3.

Всі перелічені письмові докази, попри доводи обвинуваченого і сторони захисту, суд першої інстанції визнав належними і допустимими.

Протокол обшуку від 26.11.2019 року, з якого встановлено, що з відкритої ділянки місцевості, яка прилягає до житлового будинку АДРЕСА_2 , вилучено наступне майно: трактор синього кольору, р.н. НОМЕР_1 ; причеп з колодами дерев (а.с. 90-92), суд визнав не допустимим доказом та в основу обвинувального вироку його не поклав.

Не зважаючи на вказане, в апеляційній скарзі обвинувачений зазначав про недопустимість цього доказу знову, що апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки при ухваленні вироку суд його не враховував.

Попри те, що один з доказів суд першої інстанції визнав не допустимим, вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд першої інстанції визнав доведеною, що колегія суддів вважає правильним оскільки перелічені вище письмові докази, зокрема протокол огляду місця події, протокол огляду предметів, висновок судової товарознавчої експертизи, в сукупності з іншими зібраними доказами зокрема показами свідків, підтверджують винність цієї особи.

Вищезазначені дії ОСОБА_7 також правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про недопустимість як доказів, то вони вже виступали предметом дослідження суду першої інстанції.

Так, на думку сторони захисту, надані стороною обвинувачення докази зокрема протокол огляду місця події від 27.11.2019, протокол обшуку від 26.11.2019, протокол огляду предметів від 27.11.2019, висновок судової товарознавчої експертизи від 04.05.2019, є неналежними та недопустимими, а до показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_20 на думку сторони захисту необхідно поставитись критично так як дані особи є працівниками ДП "Роменське лісове господарство".

Неналежністю та недопустимістю даних доказів, на думку сторони захисту послугувало те, що при вчиненні цих процесуальних дій слідчим було допущено ряд процесуальних порушень що потягли за собою їх неналежність та недопустимість зокрема огляд місця події проводився без участі понятих та із застосуванням фотозйомки, але в матеріалах справи відсутні будь які фототаблиці до вказаного протоколу а також не зазначено ідентифікаційні дані технічного засобу та носія інформації, такі дані не були відкриті стороні захисту та не надані суду.

В протоколі огляду предметів не зазначено за допомогою яких засобів проводився вимір та встановлювалась ідентифікація деревини, що перебувала у причепі. Не визначено процесуальний статус майстра ОСОБА_14 (спеціаліст, експерт).

З такими доводами суд першої інстанції не погодився, що колегія суддів вважає обґрунтованим рішенням, оскільки дійсно участь понятих не є обов`язковою при проведенні огляду місцевості, приміщення, яке не є житлом чи іншим володінням особи, речей та документів. Поняті можуть бути запрошені для участі у їх проведенні тільки у тому випадку, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обов`язкове проведення фіксації за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в даному випадку також не передбачене.

Дійсно при перевірці даних доказів були виявлені деякі процесуальні порушення зі сторони слідчого при проведенні та процесуальному оформленні слідчих дій, але дані порушення не є істотними та такими, що унеможливлюють посилання на них при вирішенні питання про винуватість чи відсутність вини в діях обвинуваченого.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що дані письмові докази, зокрема протокол огляду місця події, протокол огляду предметів, висновок судової товарознавчої експертизи, в сукупності з іншими зібраними доказами зокрема показами свідків, підтверджують винність особи.

Також в суді першої інстанції сторона захисту вважала, що матеріали інвентаризації від 27 листопада 2019 року, проведені в кварталі 46 виділі 2 під час якої була виявлена нестача лісопродукції 1 група деревина дров`яна НП твердолистяні породи в кількості 4,743 м3, які надані під час судового розгляду потерпілою стороною необхідно визнати також недопустимими доказами, так як дані документи були надані потерпілою стороною під час судового розгляду і на досудовому слідстві відкриті їм не були.

Суд з цими висновками не погодився та обгрунтовано вказав те, що відповідно до ст. 56, 57 КПК України потерпілий його представник має право протягом кримінального провадження подавати докази в тому числі і суду.

Під час розгляду даного кримінального провадження в суді потерпіла сторона, на підтвердження вини обвинуваченого, заявила клопотання про долучення матеріалів інвентаризації від 27 листопада 2019 року, проведеної в кварталі № 46 виділі 2 під час якої була виявлена нестача лісопродукції 1 група деревина дров`яна НП твердолистяні породи в кількості 4,743 м3. Судом дане клопотанння після з`ясуванння думки всіх учасників розгляду справи, було задоволено, також надано можливість та достатній час для ознайомлення залучених доказів стороні захисту. Виходячи з вищевикладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку проте, що даний доказ є належним і допустимим.

Крім того, в апеляційній скарзі обвинувачений також вказував про недостовірність встановлення вартості деревини, бо її проводив ОСОБА_14 , який не володіє спеціальними знання і він не попереджався про кримінальну відповідальність.

У відповідь на вказане колегія суддів звертає увагу, що вартість викраденої деревини суд першої інстанції встановив безпосередньо з дослідженого висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/1174е від 04.05.2020 року.

Також апелянт був не згодний і з допустимістю вказаного висновку експерта, оскільки він проводився на підставі наданих стороною обвинувачення даних, без безпосереднього дослідження деревини.

Колегія суддів не може визнати такі доводи обвинуваченого обґрунтованими, та такими що впливають на допустимість висновку експерта як доказу, оскільки за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність, а проведення самої експертизи полягало у встановленні вартості викраденої деревини, вихідні дані для проведення якої експерту було надано слідчим. Обвинувачений не погоджувався з такими вихідними даними, однак об`єктивних і переконливих підстав для сумніву у достовірності таких даних, не навів.

Що стосується показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_14 ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 то їх суд першої інстанції визнав правдивими, послідовними та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи, а тому, на переконання колегії суддів, такі пояснення правильно покладені судом в основу вироку.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що свідки не дали в суді відповіді про те, чому вони не затримали злочинця на місці події, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не впливають на правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи. Вказані свідки послідовно надали повні і об`єктивні пояснення, в деталях розповіли свої дії які відбувались з моменту виявлення злочину.

Також колегія суддів погоджується і з тим, що до показів самого обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка сторони захисту ОСОБА_16 необхідно ставитися критично, так як дані покази є надуманими, не послідовними, не узгоджуються з іншими матеріалам справи, і надані з метою ухилення обвинуваченого від відповідальності.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов обґрунтованого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена повністю.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, то тут суд першої інстанції врахував ступінь тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наслідки які наступили, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема судом було враховано, що ОСОБА_7 офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на обліку в Недригайлівському РВК не перебуває. Обставин які б обтяжували чи пом`якшували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_7 за доцільне слід призначити покарання, за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в межах мінімальної санкцій вказаної статті.

Разом з тим, з вироку вбачається, що кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України, вчинено ОСОБА_7 26 листопада 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Станом на 14 грудня 2022 року (момент апеляційного розгляду) з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.185 КК України пройшло близько 3 років та 1 місяця, він нового кримінального правопорушення не вчинив і від досудового розслідування або суду не ухилявся.

Отже, строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України закінчився, а відтак за відсутності клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, колегія судді приходить до висновку, що на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 слід звільнити від призначеного за ч.1 ст.185 КК України покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 11.12.2020 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 11.12.2020 року, виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700,00 грн, в зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_21