ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6495/22

Номер провадження 1-кп/495/27/2023

22 лютого 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000644 від 15 червня 2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нижня Мар`янівка Суворовського району Республіки Молдова, громадянина України, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого :

- 16.08.2021 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, вирок вступив в законну силу 16.09.2021, судимість не знята та не погашена

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області - ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

представник потерпілої особи- ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, при наступних обставинах:

14 червня 2022 року приблизно о 22.00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що розташований на ділянці за АДРЕСА_1 скоїв умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Реалізуючи свій злочинний умисел та перебуваючи вдома за вищезазначеною адресою, під час словесної суперечки, в ході якої обвинувачений ОСОБА_3 погрожував своїй співмешканці -потерпілій ОСОБА_7 фізичною розправою та заподіянням їй смерті, на ґрунті неприязних відносин та ревнощів, в нього раптово виник прямий умисел на умисне протиправне заподіянні смерті своїй співмешканці ОСОБА_7 , шляхом завдання ударів руками та ногами в область обличчя та тулуба.

Реалізуючи свій прямий умисел на умисне протиправне заподіянні смерті, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті своїй співмешканці-потерпілій ОСОБА_7 , 14 червня 2022 року приблизно 22 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що розташований на ділянці за АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки, на ґрунті неприязних відносин та ревнощів, умисно, з метою заподіяння смерті, почав наносити удари руками та ногами в область голови та тіла потерпілій ОСОБА_7 , яка від отриманих ударів упала та підлогу та втратила свідомість від отриманих тілесних ушкоджень, а саме: синці в правій та лівій очних ділянках, злиті між собою, які займають праву скровлену вилочну щічну ділянку та проекцію нижньої щелепи; крововилив слизової верхньої та нижньої оболонки; крововилив під тверду мозкову оболонку на основі черепа в усіх трьох черепних ямках та на опуклій поверхні, крововиливів під м`які мозкові оболонки півкуль мозочка та стовбурового відділу мозку, на опуклій поверхні великих півкуль та основі, в міжпівкульовій щілині; множинні синці в кількості 7 штук, які безладно розташовані на передній поверхні грудної клітки; синці в кількості 37 штук, які безладно розташовані по всіх поверхнях правової та лівої верхніх і нижніх кінцівках; крововиливи у м`яких тканинах голови в лобній та скроневих ділянках.

Припинивши нанесення ударів потерпілій ОСОБА_7 , яка втратила свідомість,обвинувачений ОСОБА_8 , перенісши її на ліжко у спальній кімнаті житлового будинку, де залишив без надання допомоги, смерть потерпілої ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявною у неї закритою черепно-лицьовою травмою у вигляді сукупності вищезазначених ушкоджень та настала від набряку головного мозку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3

ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 не оспорюючі фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України визнав повністю та пояснив суду,що він разом і свою співмешканкою ОСОБА_7 мешкали в садовому будиночку АДРЕСА_1 . Зранку 14 червня 2022 року він поїхав на відмітку до органу пробації Білгород-Дністровського району Одеської області,а коли повернувся додому, він побачив що його співмешканка спілкуєтьс з іншим чоловіком , на грунті чого між ним та потерпілою виникла сварка під час якої він наніс потерпілій руками удари в різні частини голови та тулубу, локалізація та кількість яких вірно вказана в обвинувальному акті, після чого потерпіла втратила свідомість ,а він переніс ії на ліжко та залишив. Наступного дня він побачив що потепіла не має ознак життя після чого він викликав швидку допомогу, яка констатувала смерть потерпілої .В скоєному щиро розкаявся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 1 ст.115 КК України тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншої людини ( вбивство).

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить рецидив злочинів.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ рішення ЄСПЛ застосовуються як джерело права.

Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним».

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, розлучений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює , але займається суспільно-корисною працею ,його вік та стан здоров`я, та те що він раніше судимий, інкрімінований злочин вчинив в період умовного засудження , вчинив кримінальне правопорушення,яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів , його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 є раніше судимою особою, має постійне місце мешкання, негативно характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, представник потерпілої не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті,за якою кваліфіковані його дії, а саме: мінімальної міри покарання передбаченої санкцією статті 115 ч.1 КК України.

Згідно вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2021 року обвинувачений ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст.15,ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкрімінований йому злочин в період звільнення від покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне при призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 застосувати норми ст. 71 КК України ,шляхом часткового приєднання до призначеного судом покарання, невідбуту міру покарання за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 серня 2021 року.

Судові витрати по справі - витрати по залученню експерта під час здійснення досудового розслідування в сумі 2265 гривень 36 коп., а саме:

-судово-трасологічної експертизи від 28.06.2022 №СЕ-19/116-22/9913-Д слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Речові докази по справі, а саме: фрагмент килима зі слідами бурого кольору,недопалок зі слідами речовини бурого кольору,змив речовини бурого кольору зі стіни,змив речовини бурого кольору зі столу в кухні, футболку жіночу зі слідами речовини бурого кольору ,щість відрізків ликої стрічки зі слвдами папілярних ліній, губку кухонну зі слідами речовини бурого кольору,зуб з коренем,фрагмент тюлі зі слідами речовини бурого кольору,чашкузі слідами речовини бурого кольору, пододіяльник зі слідами речовини бурого кольору, фрагмент ковра зі слідами речовини бурого кольору, мобільний телефон марки " Нокія" чорного кольору, фрагмент простирадла жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору ,що поміщені до пакету № PSP 1164319 ,які відповідно по постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 15 червня 2022 року визнані речовими доказами ,згідно квітанцій № 1892 та 1975 та передани на зберіганні до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та ухвалою Білгород-Дністровського міськрйонного суду Одеської області від 17 червня 2022 року на них накладено арешт- слід знищити, знявши арешт з вказаного майна.

Речові докази по справі, а саме: змив речовини бурого кольору зі стіни,змив речовини бурого кольору і столу в кухні,футболку жіночу зі слідами речовини бурого кольору із приміщення кухні,спортивні штани сірого кольору,спортивну кофту чорно-сірого кольору,марлевий тампон змиви з правої та лівої руки обвинуваченого ОСОБА_3 змиви обох рук потерпілої ОСОБА_7 ,марлевий тампон-контрольний зразок,зрізи нігтьових полотен пальців рук потерпілої ОСОБА_9 ,що поміщені до паперових пакетів ,які відповідно по постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 15 червня 2022 року визнані речовими доказами ,згідно квітанцій № 1891 та 1941 передани на зберіганні до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та ухвалою Білгород-Дністровського міськрйонного суду Одеської області від 17 червня 2022 року на них накладено арешт- слід знищити, знявши арешт з вказаного майна.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності слід залишити тримання під вартою в Державній установі " Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України ,шляхом часткового приєднання до призначеного судом покарання, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2021 року, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 7 років 3-х місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності слід залишити тримання під вартою в Державній установі " Ізмаїльський слідчий ізолятор"

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 15 червня 2022 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 судові витрати по залученню експерта під час здійснення досудового розсідування , а саме:судово-трасологічної експертизи від 29.07.2022 №СЕ-19/116-22/9913-Д в сумі 2265 гривень 36 коп.

Речові докази по справі, а саме: фрагмент килима зі слідами бурого кольору,недопалок зі слідами речовини бурого кольору,змив речовини бурого кольору зі стіни,змив речовини бурого кольору зі столу в кухні, футболку жіночу зі слідами речовини бурого кольору ,щість відрізків ликої стрічки зі слвдами папілярних ліній, губку кухонну зі слідами речовини бурого кольору,зуб з коренем,фрагмент тюлі зі слідами речовини бурого кольору,чашкузі слідами речовини бурого кольору, пододіяльник зі слідами речовини бурого кольору, фрагмент ковра зі слідами речовини бурого кольору, мобільний телефон арки " Нокія" чорного кольору, фрагмент простирадла жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору ,що поміщені до пакету № PSP 1164319 ,які відповідно по постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 15 червня 2022 року визнані речовими доказами ,згідно квітанцій № 1892 та 1975 та передани на зберіганні до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та ухвалою Білгород-Дністровського міськрйонного суду Одеської області від 17 червня 2022 року на них накладено арешт- знищити, знявши арешт з вказаного майна.

Речові докази по справі, а саме: змив речовини бурого кольору зі стіни,змив речовини бурого кольору і столу в кухні,футболку жіночу зі слідами речовини бурого кольору із приміщення кухні,спортивні штани сірого кольору,спортивну кофту чорно-сірого кольору,марлевий тампон змиви з правої та лівої руки обвинуваченого ОСОБА_3 змиви обох рук потерпілої ОСОБА_7 ,марлевий тампон-контрольний зразок,зрізи нігтьових полотен пальців рук потерпілої ОСОБА_9 ,що поміщені до паперових пакетів ,які відповідно по постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 15 червня 2022 року визнані речовими доказами ,згідно квітанцій № 1891 та 1941 передани на зберіганні до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та ухвалою Білгород-Дністровського міськрйонного суду Одеської області від 17 червня 2022 року на них накладено арешт- знищити, знявши арешт з вказаного майна.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1