Провадження №1-кп/523/453/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

18.01.2023 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та обвинуваченого, розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції з ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)», кримінальне провадження №0001691 від 25 травня 2020 року із звинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Михайлівці, Саратського (в даний час Білгород-Дністровського) району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого:

- вироком Арцизького районного суду Одеської області від 02 липня 2020 року за вчинення 12 квітня 2019 року злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, умовно звільненого від його відбування, з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Саратського районного суду Одеської області від 23 квітня 2021 року за вчинення 29 серпня 2020 року злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців;

- вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2022 року за вчинення 19 січня 2022 року злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 10 місяців;

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживавшого за адресою: АДРЕСА_2 , утримуваного в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)»,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та умислом на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи близько 17 години 00 хвилин 24 травня 2020 року на території розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 172, ДП УДЦ «Молода гвардія», підійшов іззаду до раніше незнайомої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, у вигляді нанесення удару рукою в плечову частину тулубу, від чого потерпіла втратила рівновагу та впала на землю, вихопив з її руки мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J4 Plus», імей: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , вартістю 4500 грн, зняв з руки наручний годинник «Xiaomi M-4», вартістю 1000 грн, а також забрав тканинний рюкзак, вартістю150 грн, в якому були поміщені навушники «Philips», вартістю 350 грн та інше майно, що не представляло для потерпілої матеріальної цінності, а всього відкрито викрав майно, загальною вартістю 6000 грн, розпорядившись ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав та показав, що декілька років тому, у вищевикладеному місці та часі він, зустрівши сидячу на лавочці раніше незнайому потерпілу, з мобільним телефоном в руках, вирішив відібрати у останньої коштовне майно. Задля зазначеного він підійшов до дівчини, вихопив із її рук телефон, а коли вона стала чинити йому опір, вдарив рукою в плече, від чого вона впала. В наступний момент він зняв з її руки наручний годинник, а також забрав належний останній рюкзак, де згодом виявив і навушники до телефону. В подальшому відібране майно він заклав до ломбарду. Про вчинене жалкує, щире кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та умислом на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи близько 17 години 00 хвилин 24 травня 2020 року на території розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 172, ДП УДЦ «Молода гвардія», підійшов іззаду до раніше незнайомої ОСОБА_5 та, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, у вигляді нанесення удару рукою в плечову частину тулубу, від чого потерпіла втратила рівновагу та впала на землю, вихопив з її руки мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J4 Plus», вартістю 4500 грн, зняв з руки наручний годинник «Xiaomi M-4», вартістю 1000 грн, а також забрав тканинний рюкзак, вартістю150 грн, в якому були поміщені навушники «Philips», вартістю 350 грн та інше майно, що не представляло для потерпілої матеріальної цінності, а всього відкрито викрав майно, загальною вартістю 6000 грн, розпорядившись ним на власний розсуд.

Суд кваліфікує діє ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні покарання суд визнає щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, та констатує про відсутність обставин, які обтяжують призначене йому покарання.

Суд також враховує щодо ОСОБА_4 дані про відсутність власної сім`ї, офіційної роботи, часткове повернення майна потерпілій, відсутність від останньої будь-яких позовних вимог, а також ту обставину, що після вчинення даного злочину ОСОБА_4 було вчинено ще декілька злочинів корисливої спрямованості, за які вироками призначено до відбування реальне остаточне покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, а також даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що зазначене не дозволяє застосувати до ОСОБА_4 положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України, а також обумовлює його подальшу ізоляцію від суспільства шляхом призначення реального покарання у виді позбавлення волі.

Доля долученого до матеріалів кримінального провадження речового доказу підлягає вирішенню у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 8 (вісім) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2022 року за вчинення 19 січня 2022 року злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 10 (десять) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 28 березня 2022 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання те покарання, що відбуте за попереднім вироком за період з 28 березня 2022 рокудо 18 січня 2023 року.

Після набрання вироком законної сили долучений до кримінального провадження в якості речового доказу мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J4 Plus» вважати повернутим потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ув`язненим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1