КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1393/2023 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 5 ст. 185 КК України Суддя - доповідач - ОСОБА_2 Суддя - доповідач - ОСОБА_2 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

16 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2022,

за участю

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2022 клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 07.04.2022 включно з правом внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2020.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, враховуючи у сукупності особу обвинуваченого, характер та тяжкість кримінального правопорушення, в якому останній обвинувачується, який є особливо тяжким злочином, дійшов висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, визначені п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки існує висока ймовірність того, що обвинувачений може ухилитись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначені ризики є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2022 просить її змінити та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою порушив його права, оскільки не розглянув заявлений ним прокурору відвід. Інших доводів апеляційна скарга обвинуваченого не містить.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши надані судом першої інстанції матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2022 продовженообвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.04.2022 включно, з правом внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2020.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції, були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

При розгляді питання про продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції, належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував у сукупності, тяжкість обвинувачення, яке на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_7 та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Встановлені судом першої інстанції ризики, передбачені ст. 177 КПК України обвинуваченим ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо не розгляду судом першої інстанції заявленого в судовому засіданні відводу прокурору, то колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 81 КПК України питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим (частини 4, 5 ст. 80 КПК України).

Відповідно до п.20-5 ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Із наданих суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що розгляд питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з неможливістю його здійснення у визначений кримінальним процесуальним законом строк колегією суддів, було розглянуто головуючим суддею одноособово, тобто в порядку п.20-5 ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, беручи до уваги, що в судовому засіданні 07.02.2022 здійснювався розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, у відповідності до положень, передбачених п`ятим абзацом ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, а не судовий розгляд кримінального провадження по суті, пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, головуюча суддя була позбавлена права одноособово розглянути усну заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід прокурора у кримінальному провадженні, оскільки, на відміну від клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, питання про відвід, може розглядатися лише всім складом суду, який розглядає кримінальне провадження.

Таким чином, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, судом першої інстанції не було допущено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б потягли за собою недотримання загальних засад кримінального провадження, а також могли перешкодити чи перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Окрім того, як пояснив в суді апеляційної інстанції обвинувачений він вже неодноразово заявляв відвід прокурору, а тому, колегія суддів вважає, що подана заява про відвід прокурора саме в період вирішення питання щодо запобіжного заходу, свідчить не стільки про бажання відвести прокурора від участі у справі, скільки не дати можливість суду вирішити питання щодо запобіжного заходу та може свідчити про зловживання правом на відвід.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності оскаржуваної ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2022, колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 418, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2022, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 07.04.2022 включно з правом внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2020 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_4