09.02.2023 363/1867/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 лютого 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000004 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Київської області, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, працюючого неофіційно, освіта середня спеціальна, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого 16.01.2020 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, 17.12.2021 року звільненого від відбування основного покарання умовно достроково на 1 рік 2 місяці 28 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:

18.11.2017 року близько 20 год. ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись по вул. Святославській, 46, в м. Вишгороді Київської області, в салоні автомобіля «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_1 , який знаходився у законному користуванні потерпілого ОСОБА_6 , діючи умисно, всупереч волі потерпілого, взявши ключі від автомобіля у ОСОБА_7 , завів двигун та заволодів автомобілем, на якому здійснив поїздку до м. Києва, де того ж дня о 22 год. на перехресті вул. Велика Окружна та Газопровідна потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пошкодив автомобіль потерпілого, заподіявши матеріальну шкоду в розмірі 84 137, 68 грн.

В суді ОСОБА_4 , повністю визнаючи вину, показав, що того дня після вживання алкогольних напоїв, вирішив підвезти свідка ОСОБА_8 до дому в м. Київ. На той час, потерпілий, разом з яким вони працювали, уїхав по справах, а автомобіль яким вони користувалися стояв на вул. Святославській. Без дозволу потерпілого він взяв ключі у свідка ОСОБА_7 та повіз ОСОБА_8 в м. Київ, де потрапив в ДТП і розбив автомобіль.

Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, з його кваліфікуючими ознаками, обсягом інкримінованих протиправних дій та розміром завданої шкоди погодився, щиро покаявся у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, претензій до обвинуваченого не має.

Виходячи з того, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, обвинуваченого та його захисника визнав недоцільним дослідження доказів, які ніким не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь вчиненого тяжкого злочину, розмір завданої шкоди, дані про особу обвинуваченого, який маю сім`ю, працює неофіційно на виробництві, має на утриманні неповнолітню дитину 2019 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 148 від 27.03.2019 року на психічне захворювання не страждав і не страждає, усвідомлює та усвідомлював на момент вчинення злочину значення своїх дій, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, слід визнати його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги викладене, а також те, що після звільнення з місць позбавлення волі в грудні 2021 року ОСОБА_4 нових правопорушень не вчинив, потерпілий до нього будь-яких претензій не має та висловився про призначення мінімальної міри покарання, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, а його виправлення можливим без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, що буде достатнім для досягнення мети передбаченої ст. 50 КК України.

У той же час, оскільки в цій справі до ОСОБА_4 застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, та він засуджується за вчинення злочину, вчиненого до постановлення вироку Подільським районним судом м. Києва від 16.01.2020 року, покарання у виді позбавлення волі за яким ОСОБА_4 відбув реально та ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 10.12.2021 року звільнений умовно достроково на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 28 днів, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань передбачених ч. 4 ст. 70 КК України згідно роз`яснень даних у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» в даному випадку не допускається й за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Витрати за проведення судових експертиз по справі слід покласти на обвинуваченого згідно вимог ст.ст. 122, 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і за цим законом призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації.

Покарання за цим вироком та покарання призначене вироком Подільського районного суду м. Києва від 16.01.2020 року у виді 4 років позбавлення волі та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки виконувати самостійно.

За проведення судової автотоварознавчої експертизи по справі стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1 430 (одну тисячу чотириста тридцять) грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя