Справа № 183/5475/18
№ 1-кп/183/166/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000794, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого на посаді дефектоскописта ТОВ «Стройтрансгаз», одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

01 травня 2018 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 розпивали спиртні напої біля магазину «Продуктовий», який розташований по вул. Лісній, буд. №11 с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області. У вказаний час до магазину підійшов ОСОБА_10 , а за ним слідом ОСОБА_3 . Під час спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відбулася словесна сварка, під час якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень раніше не знайомому йому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , знаходячись біля магазину «Продуктовий», який розташований по вул. Лісний, буд. №11 с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки у обличчя, від якого останній впав на землю. В свою чергу ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, коли ОСОБА_8 лежав на землі на лівому боці, наніс останньому близько 2-3 ударів кулаком у обличчя та близько 2-3 ударів ногами по тулубу, а також стрибав ногами по тулубу ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_3 покинув місце злочину.

В подальшому ОСОБА_8 був госпіталізований до медичного закладу, де ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді сумісної тупої травми тіла (крововилив товщі лівого скроневого м`яза, переломи 9-11 ребер ліворуч по задній пахвовій лінії без ушкодження пристінкової плеври; розрив селезінки, 12-палої кишки, брижі тонкого кишковика), які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

Обвинувачений у судовому засіданні свою чину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України не визнав, надав показання про те, що 01.05.2018 року приблизно після 20.00 години він дійсно прибув до магазину «Продуктовий», що розташований по АДРЕСА_3 , куди прослідував за ОСОБА_10 , який хотів з`ясувати причини негідної поведінки ОСОБА_9 по відношенню до його дружини ОСОБА_11 . Коли він прибув до магазину, то побачив, як ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розмовляли між собою на підвищених тонах, а до нього наблизився ОСОБА_8 та почав висловлюватися нецензурною лайкою, потім обома руками відштовхнув його від себе. У відповідь, ОСОБА_3 штовхнув обома руками у грудну частину ОСОБА_8 , від чого той впав на землю на спину, однак продовжив висловлюватися нецензурною лайкою, та намагався піднятися з землі з лівого боку, підгинаючи ноги до живота. ОСОБА_3 долонями рук двічі вдарив його по обличчю, однак ОСОБА_8 продовжив висловлюватися нецензурною лайкою та знову спробував піднятися з землі з лівого боку, підгинаючи ноги до живота. Щоб заспокоїти ОСОБА_8 , ОСОБА_3 ногою, взутою у взуття, придавив тіло ОСОБА_8 до землі в області тулубу з правої сторони, однак його нога послизнулася на тілі ОСОБА_8 , тому він знову ногою, взутою у взуття, придавив тіло ОСОБА_8 до землі в області тулубу з правої сторони, щоб той заспокоївся. Через деякий короткий проміжок часу вони разом з ОСОБА_10 залишили територію біля магазину «Продуктовий», боковим зором він бачив, як ОСОБА_8 піднявся з землі та пішов до столу, який розташований біля магазину .

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні надала показання про те, що 01.05.2018 року приблизно о 23 годині 30 хвилин їй зателефонувала її матір ОСОБА_12 , яка, в свою чергу, отримала дзвінок від своєї сестри. Остання повідомила, що біля магазину «Продуктовий», що розташований по вул.Лісній, 11, в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області знаходився майже в непритомному стані її батько ОСОБА_13

01.05.2018 року приблизно о 23 годині 45 хвилин вона разом з ОСОБА_14 на автомобілі прибули до магазину «Продуктовий», що розташований по АДРЕСА_3 , де побачила свого батька ОСОБА_8 , одяг та обличчя якого були в крові та бруді. Зі слів батька потерпілій стало відомо, що 01.05.2018 року ввечері він приїхав до магазину, розмовляв з ОСОБА_15 . В цей час до магазину приїхала ОСОБА_16 , до якої ОСОБА_17 почав чіплятися, внаслідок чого вона залишила територію магазину на велосипеді, а через деякий час до магазину на велосипеді приїхав ОСОБА_18 , слідом за них прийшов ОСОБА_3 . Спочатку ОСОБА_18 наніс ОСОБА_13 удар головою в лоб, від чого той втратив рівновагу та впав. ОСОБА_13 хотів схопити ОСОБА_19 за ногу, однак в цей час підбіг ОСОБА_3 та наніс удар ногою в голову, від чого ОСОБА_8 втратив свідомість, а приходячи до тями, відчував чисельні удари по різним частинам тіла.

Потерпіла повідомила, що не відчувала запаху алкоголю від свого батька, і взагалі він повинен був поїхати на роботу на 19.00 годину, однак приблизно о 23 годині 45 хвилин 01.05.2018 року вони відвезли його додому, він не міг самостійно ні піднятися, важко дихав, а о 08.00 годині вже 02.05.2018 року вони викликали швидку допомогу, батька відвезли до Новомосковської ЦРЛ, де йому була проведена операція, однак через ускладнення він був направлений до обласної лікарні імені Мечникова, де йому зробили декілька операцій. ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько помер.

Суд, дослідивши докази в межах пред`явленого прокурором обвинувачення, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого встановленою, доведеною і підтвердженою доказами обвинувачення, які суд безпосередньо дослідив та сприймав під час судового розгляду, а саме:

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 про те, що 01.05.2018 року вона працювала в магазині «Продуктовий», що розташований по вул.Лісній, 11, в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області. Протягом робочого дня до магазину 3-4 рази заходив ОСОБА_8 , за кожним разом випивав по 150 грам горілки та брав по пляшці пива. Приблизно о 19 годині 50 хвилин, вона закривала магазин та бачила біля магазину ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . В цей час до неї зателефонувала дружина ОСОБА_22 , вона їй відповіла, що її чоловік сидить біля магазину з ОСОБА_15 . При цьому вона звернулася до ОСОБА_22 та сказала, щоб той зателефонував дружині;

-показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 01.05.2018 року приблизно о 17.00 годині вона приїхала до магазину «Продуктовий», що розташований по АДРЕСА_3 , де побачила ОСОБА_22 та ОСОБА_21 . Останній перебуваючи в магазині, дуже гучно просив у продавця ще випивки, та йому не давала. Свідок зробила зауваження ОСОБА_23 , щоб той не шумів, щоб не злякалася дитина. На її зауваження ОСОБА_17 вдарив її у плече. Прибувши додому, про цей випадок вона розповіла своєму чоловікові ОСОБА_10 , а той через деякий час сів на велосипед та поїхав. Вона зрозуміла, що ОСОБА_18 поїхав до магазину поговорити з ОСОБА_15 , оскільки той неодноразово чіплявся до неї, слідом за ним пішов ОСОБА_3 . Через 15 хвилин вони всі повернулися;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 про те, що 01.05.2018 року біля магазину «Продуктовий», що розташований по вул.Лісній, 11, в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області він майже весь день вживав спиртні напої, внаслідок чого не пам`ятає жодної події, що з ним відбувалася в цей день, однак пам`ятає, що протягом дня декілька разів випивав спиртні напої разом з ОСОБА_13 ;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 про те, що 01.05.2018 року приблизно о 20.00 годині вона пішла до магазину «Продуктовий», що розташований по вул.Лісній, 11, в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, який на той час уже був закритий. При цьому вона стало свідком бійки, яка відбувалася між чотирма чоловіками. Литвин Геннадій та ОСОБА_18 билися між собою. Ще один чоловік лежав на землі, а інший чоловік, якого вона раніше не знала, наносив йому удари спочатку руками по обличчю, а потім ногами по ребрам у праву частину. Чоловік лежав на лівому боці, а інший чоловік наносив удари ногами по правому боці. Свідок бачила не менше двох ударів по обличчю руками, та не менше п`яти ударів в область тулубу ногами. Перебіг подій свідок спостерігала на відстані приблизно 15 метрів, один від одного пари, що билися між собою ,знаходилися приблизно на відстані 7 метрів. Також свідок надала показання про те, що не дуже пам`ятає обставини проведення слідчого експерименту;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що 01.05.2018 року він, перебуваючи у себе вдома, разом з ОСОБА_3 відпочивали, вживали пиво. Ввечері його цивільна дружина ОСОБА_16 на велосипеді поїхала до магазину «Продуктовий», що розташований по АДРЕСА_3 , звідки повернулася в сльозах та повідомила, що ОСОБА_25 Геннадій чіплявся до неї, такі випади були непоодинокі. Він взяв велосипед та поїхав до магазину, де почав з`ясовувати стосунки з ОСОБА_15 . Через деякий час до магазину прийшов ОСОБА_3 , боковим зором він бачив, як ОСОБА_3 наодмаш наніс удар ОСОБА_13 , той впав, далі події між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 він не спостерігав, оскільки з`ясовував стосунки з ОСОБА_15 . Коли вони разом пішли від магазину ОСОБА_13 сидів за столом;

-показаннями в судовому засіданні ОСОБА_26 про те, що 01.05.2018 року вона разом зі своїм сином ОСОБА_27 та його цивільною дружиною ОСОБА_28 , а також разом з ОСОБА_29 разом відпочивали за місцем проживання ОСОБА_30 в с.Піщанка. Ввечері того дня ОСОБА_16 поїхала до магазину «Продуктовий», що розташований по АДРЕСА_3 , а повернувшись поскаржилася на ОСОБА_21 . Через деякий час ОСОБА_18 та ОСОБА_31 пішли з дому, від ОСОБА_11 їй стало відомо, що вони пішли до магазину, де до неї чіплявся ОСОБА_17 . Вона теж пішла за ними до магазину та побачила, як ОСОБА_32 та ОСОБА_25 Геннадій сиділи за столом, біля них стояли ОСОБА_18 та ОСОБА_31 , вони лаялися між собою та гучно розмовляли. Вона почала вимагати припинення сварки, через деякий час всі разом вони пішли додому, у ОСОБА_30 була розбита рука, футболка була у пиляці, у ОСОБА_30 та ОСОБА_3 були синці на обличчі

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_33 про те, що 01.05.2018 року приблизно о 23 годині 30 хвилин на телефон ОСОБА_34 зателефонувала її матір ОСОБА_12 та повідомила, що її батько ОСОБА_8 лежить біля магазину побитий. Разом з ОСОБА_35 на його автомобілі вони поїхали до магазину, ОСОБА_8 сидів за столом, стогнав, він був у крові, в брудному одязі, сильно побитий, не міг самостійно пересуватися. Вони його привели додому, поклали на ліжко, а приблизно о 03.00 годині він поїхав додому;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що 01.05.2018 року о 18 годині 30 хвилин вона пішла на роботу, а її чоловік ОСОБА_8 пішов до магазину «Продуктовий», що розташований по вул.Лісній, 11, в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, звідки повинен був піти на роботу. Між тим, через деякий час ОСОБА_8 не відповів на її телефонний дзвінок, тому о 19 годині 50 хвилин вона зателефонувала ОСОБА_20 , що працювала в цьому магазині. Остання повідомила, що ОСОБА_36 перебуває біля магазину з ОСОБА_15 . Приблизно о 23 годині 15 хвилин їй зателефонувала ОСОБА_37 сестра ОСОБА_38 та повідомила, що її чоловік лежить побитий біля магазину. Оскільки вона не мала можливості кинути робоче місце, то до магазину пішла їх дочка ОСОБА_39 , яка повідомила, що він самостійно не може піднятися та пересуватися, тому вони його відвезли на автомобілі додому. 02.05.2018 року о 06.00 годині вона була вдома, побачила свого чоловіка, який ще мав можливість розмовляти, останній повідомив, що першим біля магазину його вдарив ОСОБА_40 , а вже потім удари наносив ОСОБА_3 .. Також свідок надала показання щодо кількості проведених операцій, а також щодо понесених витрат на лікування чоловіка;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_41 про те, що вона працює лаборантом в Новомосковській ЦРЛ. 02.05.2018 року приблизно о 08.00 годині на приймальне відділення поступив ОСОБА_32 , якого вона добре знає. Під час забору крові ОСОБА_32 повідомив їй, що його побили двоє чоловіків біля магазину. Спочатку був удар в голову, від якого він тратив свідомість, а далі нічого вже не пам`ятав;

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у відповідності до якого 02.05.2018 року о 16 годині 28 хвилин за повідомленням підприємств, установ, організацій до ЄРДР за № 0000794 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України (т.1, а.с. 98);

-протоколом огляду місця події від 02.05.2018 року та фототаблицями до нього, проведеного до внесення відомостей до ЄРДР, в період часу з 11 години 45 хвилин до 12.00 години, в ході якого оглянуто ділянку місцевості біля магазину «Продуктовий, який розташований по вул.Лісній, 11 в с.Піщанка Новомосковського району (т.1, а.с. 99-100);

-висновком експерта № 210/Е від 23.05.2018 року, якого було залучено на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_13 (т.1, а.с. 101). Так, в ході проведення експертизи на тілі потерпілого ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців в області лівої половини грудної клітини, розрив селезінки, дванадцятипалої кишки і брижі тонкого кишечнику, з внутрішньочеревною кровотечею і розвитком розлитого перитоніту, які у своїй сукупності відносяться до тяжких, як небезпечні для життя (Згідно п. 2.1.3. п. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затв. Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.). Тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на обличчі, синців навколо обох очей, садна в правій виличній області, струсу головного мозку, у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, оскільки лікування струсу головного мозку, у своєму звичайному клінічному перебігу, відбувається в строк, перевищуючий 6-ть днів, але менше 21-го (Згідно п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затв. Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.). Усі знайдені тілесні ушкодження заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, і по давності утворення можуть відповідати даті пригоди, вказаній потерпілим і в направленні (01.05.2018 р.);

-лікарським свідоцтвом про смерть № 1151 від 28.05.2018 року, у відповідності до якого ОСОБА_36 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Дніпро, перебуваючи на стаціонарі в КЗ «ДОКЛМ» ДОР,

-речовими доказами аркушами паперу із зображеннями ОСОБА_13 з тілесними ушкодженнями на тілі, та перепискою у соціальній мережі між ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , де ОСОБА_44 повідомила, що д.Леню бив новий співмешканець свекрухи (а.1, а.с. 105-108);

-актом судово-медичного дослідження № 1151 трупу ОСОБА_8 , проведеного судово-медичним експертом відділу експертизи трупів Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи «ДОР» ОСОБА_45 , на підставі відношення слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_46 , у відповідності до якого при дослідженні трупу виявлено: сумісна тупа травма тіла крововилив у товщі лівого скроневого м`яза, переломи 9-11 ребер ліворуч по задній паховій лінії без ушкодження пристінкової плеври; розрив селезінки, 12-палої кишки, брижі тонкого кишковика (згідно наданої медичної документації). Лівосторонній гідроторакс. Розлитий фіброзно-гнійний перитоніт з домішкою гемолізованих еритроцитів та колоній мікроорганізмів у ексудаті, з залученням у запалення очеревини та стінки тонкої кишки, некротичної зміни у ексудаті та серозній оболонці кишки, мезотелій очеревини, розповсюдження запалення на підлеглі шари, прояви продуктивної реакції у названих маркованих об`єктах. Серозно-десквамативним ентерит. Двостороння нижнодольова пневмонія з гнійним, фіброзно-гнійним, серозним ексудатом, домішкою в ньому еритроцитів на деяких ділянках, абсцесування, явищами васкуліта, крововиливами у периваскулярній та перибронхальній стромі, повнокров`я, набряк у легенях. Венозне повнокров`я, прояви дистрофічно-атрофічних змін кардіоміоцитів у міокарді. Ознаки венозного повнокров`я у печінці. Повнокров`я, ознаки дистрофічно-атрофічних змін у паренхімі нирок, не виключено з явищами некронефроза, ознаки міжутнього інтерстиційного нефросклероза. Ознаки набряку у головному мозку. Ілеостомія, гастроентороанастомаз (сліди хірургічних втручань). Поперечні переломи ребер по середньо-ключичним лініям без ушкоджень пристінкової плеври та без крововиливів у прилеглих м`яких тканинах праворуч 5-6, ліворуч 4-8. При судово-імунологічному дослідженні крові з трупа встановлена група О з ізогемалютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. Смерть потерпілого настала від сумісної тупої травми тіла у вигляді переломів ребер ліворуч та розривів органів черевної порожнини, клінічний перебіг якої ускладнився розвитком поліорганної недостатності, що підтверджується вищевказаними даними судово-медичного дослідження трупа. При дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла (крововилив товщі лівого скроневого м`яза, переломи 9-11 ребер ліворуч позадній паховій лінії без ушкодження пристінкової плеври; розрив селезінки, 12-палої кишки, брижі тонкого кишковика (згідно наданої медичної документації)), що спричинені прижиттєво, задовго до настання смерті, від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі), у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.1), і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті (т.1, а.с.113-116);

-висновком судово-медичної експертизи № 1151/284-е, проведеної судово-медичним експертом відділу експертизи Комунального закладу «ДОБ СМЕ» ДОР» ОСОБА_47 , в період з 19.06.2018 року по 21.06.2018 року, на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у відповідності до якого при експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла (крововилив товщі лівого скроневого м`яза, переломи 9-11 ребер ліворуч по задній пахвовій лінії без ушкодження пристінкової плеври; розрив селезінки, 12-палої кишки, брижі тонкого кишко вика (згідно наданої медичної документації)), що спричиненні прижиттєво, від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі), у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.1). Виявлені тілесні ушкодження спричинені задовго до настання його смерті, не виключно відповідають даті 01.05.2018 року. Оскільки потерпілий тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, і за цей час більша частина ушкоджень вже не визначаються у зв`язку з проведеним лікуванням (в тому числі і хірургічним) та процесами загоєння, то достеменно встановити кількість травматичних дій нанесених потерпілому ОСОБА_8 , не представляється можливим. У висновку експерта ОСОБА_48 № 210/е вказано, що тілесні ушкодження виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_8 утворились у наслідок не менш шести травматичних дій. Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті (т.1, а.с. 11-120);

-протоколом огляду речей, добровільно виданих ОСОБА_49 , в ході якого остання видала працівникам поліції одяг, у якому був одягнутий ОСОБА_8 (т.1, а.с. 130-131), визнаних речовими доками (т.1, а.с. 140), переданих на зберігання до камери речових доказів по квитанції № 1603 (т.1, а.с. 141;

-висновком судово-медичної експертизи крові ОСОБА_50 № 853 від, у відповідності до якого кров померлого ОСОБА_8 (Висновок експерта (АКТ) №1151 від 28.05.2018 року) належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, за ізосерлогічною системою АВ0 (т.1, а.с. 133-134);

-висновком судово-медичної експертизи футболки, спортивних штанів, пари капців, що належать ОСОБА_13 , № 854 у відповідності до якої на доставлених для дослідження футболці (об. №№1-6,10), спортивних штанах (об. №№11-13, 15, 17) та на парі капців (об. №№19,20,22,26) знайдена кров, видова приналежність якої не встановлена. При серолітичному досліджені слідів крові, в частині об`єктів на футболці (об. №№1,3,6,10) та в слідах крові на спортивних штанах (об. №№ 14,18) виявлений антиген Н, який є основним групоспецифічним для групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. В іншій частині слідів крові на футболці (об. №№ 2,4,5), при серологічному досліджені виявлені антигени А і Н, а в об`єкті № 5 виявлені ще і ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що не виключає можливості присутності в даних слідах крові групи А з ізогемаглютиніном анти-В, супутнім антигеном Н та крові групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на футболці (№№ 1,3,6,10) та спортивних штанах (об. №№ 14,18) від потерпілого ОСОБА_8 , крові якого властивий виявлений в слідах антиген Н. Присутність крові ОСОБА_8 в іншій частині слідів крові на футболці (об. №№ 2,4,5) можлива в якості домішки, в разі зменшення даних слідів з кров`ю особи групи А з ізогемаглютиніном анти-В, з вмістом супутнього антигену Н, або без нього (т.1, а.с. 136-139);

-протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_51 від 02.08.2018 року, в ході якого свідок, в присутності понятих, законного представника ОСОБА_52 , та судово-медичного експерта ОСОБА_45 , знаходячись біля магазину «Продуктовий, який розташований в АДРЕСА_3 , вказала, що 01.05.2018 року приблизно о 20.00 годині, підійшла до казаного магазину, де біля паркану знаходилося двоє чоловіків. Один чоловік лежав на землі, а другий чоловік його бив. Свідок показала місцерозташування чоловіка, який лежав на землі, яке розташоване приблизно в 10 метрах від магазину продуктовий, чоловік лежав ногами до магазину, головою до проїзної частини по АДРЕСА_3 , на лівому боці, був звернутий. Чоловік, що його бив стояв над потерпілим, наносив удари руками по обличчю, також чоловік наносив удари ногами. Чоловік, що наносив удари стояв від потерпілого зі сторони живота та наносив удари ногами зверху по правому боці, тобто по ребрах, а також наносив удари в область тулубу. Чоловік наніс потерпілому приблизно 10 ударів, він плигав ногами по потерпілому (т.1, а.с. 142-150);

-висновком експерта № 1151/535-ед від 23.08.2018 року, у відповідності до якого враховуючи морфологічний характер та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених на тілі потерпілого ОСОБА_8 , не виключено, що вони могли бути спричинені за умов та механізмом, на який вказала свідок ОСОБА_51 при проведенні слідчого експерименту, який проводився 02.08.2018 року (т.1, а.с. 154-155).

При оцінці показань свідка ОСОБА_51 , наданих в судовому засіданні стосовно кількості нанесених тілесних ушкоджень по тулубу потерпілого ОСОБА_13 та механізму їх нанесення, як то стрибки ногами по тулубу, про що свідок ОСОБА_51 повідомляла при проведенні слідчого експерименту, суд вважає за необхідне застосувати висновки Касаційного кримінального суду, винесені у постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17, від 30 травня 2019 року у справі № 303/4947/14-к, від 12 вересня 2018 року у справі № 405/5481/16-к, а також колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду під час ухвалення постанови від 23 січня 2020 року у справі № 233/2346/17.

Так, метою слідчого експерименту, відповідно до вимог ч.1 ст. 240 КПК України, є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю свідка слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення таких відомостей, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим, свідком під час проведення процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК.

За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності (ст. 23 КПК) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де протокол слідчого експерименту є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 цього Кодексу. Отже, протокол слідчого експерименту після його оцінки судом із точки зору належності, допустимості й достовірності набуває значення судового доказу.

Таким чином, у цьому випадку відсутні підстави для ототожнення показань свідка та протоколу слідчого експерименту за її участі, які є окремими процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК.

Дослідивши протокол та відеозапис слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_51 , суд приходить до висновку, що такий доказ отриманий з дотриманням вимог КПК України. При проведені слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка, була присутньою законний представник матір Реви Софії, поняті, судовий експерт. Законний представник неповнолітнього свідка не внесла до протоколу жодного застереження щодо психо-емоційного стану неповнолітньої та неможливості відтворення обставин події через будь-які вади, стан здоров`я, рівень розвитку тощо.

На стадії досудового розслідування, під час проведення слідчого експерименту, який дійсно тривав протягом 2-3 хвилин, свідок послідовно та чітко показала кількість та механізм спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , який лежав на землі на лівому боці, в зігнутому положенні, а інший чоловік, якого свідок не знала, наніс 2-3 удари рукою по обличчю, потім не менше десяти ударів ногою по тулубу, плигав по тілу.

При проведенні слідчого експерименту слідчим були використані всі процесуальні гарантії, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням.

В судовому засіданні свідок надала показання про те, що точно пам`ятає не менше 5 ударів ногою по тулубу, а обставини проведення слідчого експерименту не дуже добре пам`ятає, оскільки він проводився за дві хвилини.

Так, слідчий експеримент за участю свідка проводився 02.08.2018 року, тобто через 3 місця після подій, очевидцем який стала ОСОБА_51 , її допит в суді відбувся 30.07.2019 року, за спливом більше, ніж 1 рік після події, а тому показання свідка в судовому засіданні щодо кількості травматичних дій нанесених потерпілому, механізму спричинення тілесних ушкоджень, суд розцінює, як властивості людської пам`яті, через які свідок втратила необхідність тримання у пам`яті детального опису подій, які відклалися у неї з неприємної сторони.

Оцінюючи позицію сторони захисту щодо недопустимості висновку судово-медичної експертизи № 210/Е від 23.05.2018 року, проведеної судово-медичним експертом ОСОБА_48 , суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Статтею 70, ч. 2 ст. 102 КПК, ст. 4 Закону України «Про судову експертизу», п. 3.2.7 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи від 17 січня 1995 року №6, визначено, що у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що експерт попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 23.05.2018 року № 210/Е експерт був попереджений про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, невиконання інших обов`язків експерта, про що розписався особисто (т.1 а.с. 102-103).

В ході допиту експерта ОСОБА_48 в суді, останній надав суду показання про те, що медична документація та акт судово-медичного дослідження були у його розпорядженні при проведенні ним експертизи, всі ці матеріали були надані слідчим разом з ухвалою суду про призначення експертизи.

Стосовно посилання сторони захисту на невідкриття в порядку ст. 290 КПК історії хвороби потерпілого, яка стала підставою для проведення судово-медичної експертизи для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, та незаконність її отримання, слід зазначити, що потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди її здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичну документацію, яка є об`єктом експертного дослідження, про що також повідомив суду і експерт ОСОБА_48 . За інших обставин, тобто якщо потерпілий не згоден надати наявні в її розпорядженні необхідні документи, для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них слідчий, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, звертається до суду.

Суду не доведено, що на момент призначення судово-медичної експертизи та залучення експерта для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому ОСОБА_38 , останній заперечував проти направлення медичної документації для проведення експертизи, а невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в контексті ст. 412 вказаного Кодексу, та автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку.

Вказана позиція узгоджується з висновком Об`єднаної палати, зробленого у постанові від 27 січня 2020 року у справі №754/14281/17 (провадження №51-218 кмо19).

При оцінці акту судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_8 , проведеного на підставі відношення слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_46 (т.1, а.с. 113-116), суд не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, який тягне за собою недопустимість експертного дослідження № 1151/284-Е.

Така експертиза проведена на підставі відповідної ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року (т.1, а.с. 112), в розпорядженні експерта знаходилася медична документація, яка була направлена до обласної лікарні ім.Мечникова разом з хворим ОСОБА_53 , про що в ході судового розгляду також повідомив судово-медичний експерт Ткаченко.

Всі матеріали, зібрані Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за фактом повідомлення про смерть хворого в медичній установі на відповідній території, після з`ясування обставин щодо наявності вже порушеного кримінального провадження, правомірно було направлено для приєднання до ЄРДР за № 0000794 (т.1, а.с. 121-129).

Протягом судового розгляду стороною захисту, не порушувалося питання щодо тимчасового доступу до історій хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_13 .

Суд, з дотриманням принципу змагальності, визначеного ст. 22 КПК України, перевірив версію сторони захисту щодо обставин події, що відбувалася 01.05.2018 року приблизно о 20.00 годині біля магазину «Продуктовий», що розташований по вул.Лісній, 11 в с. Піщанка Новомосковського району. Дніпропетровської області, за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

Так, як зазначав суд вище, обвинувачений не визнавав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, на стадії досудового розслідування відмовився від надання показань, слідчих дій за його участю на стадії досудового розслідування не проводилося.

За результатами допиту обвинуваченого в суді, за клопотанням сторони захисту було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_3 , в ході якого останній показав свою версію та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Після цього, судом, за клопотанням сторони захисту, було призначено додаткову судово-медичну експертизу, за результатами проведення якої судово-медичним експертом ОСОБА_48 надано висновок експерта № 53/Е/Д (т.2,а.с. 45-47). Так, експерт, за показаннями обвинуваченого про обставини, показані при проведенні слідчого експерименту, дійшов до наступного висновку: 08.05.2018 року було проведено судово-медичне обстеження потерпілого ОСОБА_8 у хірургічному відділені Новомосковської ЦРЛ, в результаті чого виявлені такі тілесні ушкодження: забійні рани в області лівої брови і на спинці носу після первинної хірургічної обробки, синці навколо очей, садно в правій виличній області голови, струс головного мозку, два синця на передньо-боковій та задньо-боковій поверхнях грудної клітини зліва, розриви селезінки, дванадцятипалої кишки і брижі тонкого кишечнику, з розвитком фіброзно-гнійного перитоніту.

Від ударів руками по обличчю потерпілого, як показав обвинувачений ОСОБА_3 , могли утворитися: забійні рани в області лівої брови і на спинці носу, синці навколо очей, садно в правій виличній області голови, струс головного мозку.

Механізм таких тілесних ушкоджень як: два синця на передньо-боковій та задньо-боковій поверхнях грудної клітини зліва, розриви селезінки, дванадцятипалої кишки і брижі тонкого кишечнику, з внутрішньочеревною кровотечею і розлитим перитонітом, не показаний обвинуваченим ОСОБА_3 при проведені слідчого експерименту від 24 листопада 2020 року.

При обставинах, показаних обвинуваченим ОСОБА_3 в ході проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2020 року могли утворитися такі тілесні ушкодження: забійні рани в області лівої брови і на спинці носу, синці навколо очей, садно в правій виличній області голови, струс головного мозку. Вищевказані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості короткочасним розладом здоров`я на строк, перевищуючий 6-ть днів, але менше 21-го.

Тілесні ушкодження у виді двох синців на передньо-боковій та задньо-боковій поверхнях грудної клітини зліва, розриви селезінки, дванадцятипалої кишки і брижі тонкого кишечнику з внутрішньочеревною кровотечею і розвитком розлитого перитоніту, у свої сукупності відносяться до тяжких, як небезпечні для життя.

З огляду на відповідь експерта ОСОБА_48 щодо відсутності у нього компетенції на встановлення причинного зв`язку виявлених при експертизі трупу потерпілого тілесних ушкоджень, судом, знову ж таки, за клопотанням сторони захисту, було призначено додаткову експертизу, проведення якої доручено КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради».

Згідно висновку експерта № 1151/29-е, механізм спричинення тілесних ушкоджень, що були в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_3 при проведенні слідчого експерименту від 24 листопада 2020 року не був показаний(т.2, а.с. 86-90).

Таким чином, версія обвинуваченого перевірена судом, його показання під час слідчого експерименту та в суді не відрізняються один від одного.

Співставивши твердження обвинуваченого з іншими доказами у справі, які свідчать про те, що тіло потерпілого зазнало не менш ніж шість травматичних впливів, суд приходить до висновку, що версія обвинуваченого, висловлена в його судових показаннях, не пояснює фактів, установлених сукупністю інших доказів, тому розцінюються судом, як обрана позиція захисту, з метою уникнення відповідальності.

Аналузуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України, як тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, у відповідності до ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, має стійкі соціальні зв`язки, займається суспільно-корисною працею, на утриманні має неповнолітню дитину. Обвинувачений на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра, психіатра не перебуває. ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем свого фактичного проживання в с.Приорільське Магдалинівського району.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, з огляду на позицію потерпілої щодо призначення суворого покарання, реальне позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення.

З огляду на особу обвинуваченого, який раніше не був судомими, суд приходить до переконання, що призначене покарання не потребує найбільшої санкції ч.2 ст. 121 КК України.

До початку судового розгляду потерпілою був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 78871, 08 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 грн. (т.1, а.с. 22-30).

Так, у позові потерпіла ОСОБА_5 зазначає, що на лікування батька під час перебування його у стаціонарних відділеннях КЗ «Новомосквська ЦРЛ» та КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім.І.І. Мечнікова» ДОР» нею було витрачено грошову суму у розмірі 50371,08 грн. на придбання ліків, на поховання батька нею витрачено кошти у розмірі 28500 грн.

До правовідносин, що виникли між сторонами з приводу, відшкодування майнової шкоду, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме.

За положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигоди).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріали кримінального провадження містять належні та допустимі докази того, що після спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , потерпілий проходив стаціонарний курс лікування, йому було встановлено діагноз, захворювання було пов`язане зі спричиненою травмою.

На підтвердження розміру спричиненої матеріальної шкоди цивільним позивачем подано чеки на придбання ліків (т.1, а.с. 31-49), однак, суду не надано належних та допустимих доказів того, що ці ліки призначалися відповідною лікувальною установою та лікарями, за призначенням, а тому позов цій частині задоволенню не підлягає.

Так само суду не надано належних та допустимих доказів того, що цивільним позивачем понесено витрати на поховання потерпілого від злочину на суму 28500 гривень.

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне звернути, увагу на вимоги закону, а саме.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Аналізуючи викладене, виходячи з засад розумності та справедливості, не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 спричинену моральну шкоду у розмірі 100000 гривень (сто тисяч гривень).

Питання щодо речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного кримінального правопрорушення, особу обвинуваченого, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на трок 9 (дев`ять) років.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили, а саме: футболку, штани, резинові капці, які належать потерпілому ОСОБА_8 , - знищити; два аркуші паперу з фотознімками ОСОБА_8 та перепискою в соціальних мережах, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 100000 гривень (сто тисяч гривень).

В іншій частині позову ОСОБА_5 , - відмовити.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів, а обвинуваченим, - протягом цього ж строку з моменту отримання ним копії вироку.

Суддя ОСОБА_1