ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції надані матеріали справи у кримінальному провадженні №0000117 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , подану на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 жовтня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 жовтня 2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 25 грудня 2022року.

На вказане рішення суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив: витребувати медичний висновок та довідку, надані ним 27.10.22р. судді ОСОБА_7 ; дослідити аудіозапис судового засідання Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.10.2022р.; витребувати довідку по справі щодо не позбавлення його батьківських прав; скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.10.2022р. й обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням свободи.

Свої апеляційні доводи обґрунтовував тим, що суд, продовжуючи йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишив поза увагою його стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, а також те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, щодо якої він не позбавлений батьківських прав.

Вважав, що ризики, про які зазначив суд, є суб`єктивними та не підтверджені жодними доказами.

ЄУНСС: 727/10669/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_7
НП:11-кп/822/431/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, з підстав у ній зазначених, думку прокурора, який вважав подану апеляційну скаргу необґрунтованою, а тому просив залишити її без задоволення, а рішення районного суду, як законне, без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Згідно зі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 331 KПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Із матеріалів провадження вбачається, що на розгляді у Шевченківському районному суді м. Чернівці перебуває кримінальне провадження №0000117 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27.10.2022 р. було задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки судом під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

На думку колегії суддів, районний суд обґрунтовано врахував характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, та наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що останній може переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень: за ч.2 та за ч.3 ст.185 КК України, одне із яких, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким, а інше - тяжким злочином, при цьому неодноразово не з`являвся до суду без поважних причин.

Також об`єктивно існують ризики того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може впливати на потерпілих та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має постійного джерела доходу, офіційно не працевлаштований та офіційно не одружений.

Крім того, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є особою раніше судимою та знову обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, що свідчить про схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що обвинувачений став менш суспільно-небезпечним, а тому застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження.

За таких обставин, існування вказаних ризиків в сукупності з даними про особу ОСОБА_6 вказують на наявність підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, що саме тримання під вартою спроможне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а ризики зазначені в клопотанні прокурора не зменшилися та продовжують існувати, тому суд першої інстанції правильно продовжив обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується доводів апелянта про те, що у нього незадовільний стан здоров`я, а також те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, щодо якої він не позбавлений батьківських прав, і наявність місця проживання, то такі враховані апеляційним судом, проте вони не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Наявність у обвинуваченого окремих захворювань не можуть бути визнані обставинами, які перешкоджають триманню його під вартою. У разі погіршення стану здоров`я та за відсутності можливості проведення лікування в умовах медичної частини Державної установи, обвинувачений, відповідно до вимог внутрішніх Інструкцій, може бути направлений до відповідних лікувальних закладів. При цьому матеріали справи не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 183, 376, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 жовтня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3