Справа № 446/10/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2022 за №0000156 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янка-Бузька Львівської області, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , на початку вересня 2022 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в кімнаті житлового будинку за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , а саме під скатертиною на швейній машинці виявив платіжну банківську картку «Універсальна» АТ КБ «ПриватБанк» з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_5 . Після чого, маючи раптово виниклий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав вказану банківську картку, яка за функціональним призначенням, як засіб доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу (що випливає із Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, з метою подальшого використання такої картки шляхом розрахунку за товари, тим самим незаконно заволодів нею.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Окрім цього,досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 ,розуміючи, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» на території України введено воєнний стан, який Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні та Указу Президента України від 12 серпня 2022 року №753/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, перебуваючи в с. Желдець Львівського району Львівської області, маючи при собі викрадену банківську картку «Універсальна» АТ КБ «ПриватБанк» з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_5 маючи умисел на неодноразове незаконне вилучення чужого майна та маючи спільну мету із самого початку, яка охоплювалась єдиним протиправним наміром на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів переслідуючи ціль незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання упродовж 04.09.2022 ввівши в оману ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надав їм вищевказану банківську карточку, з метою придбання товару для їх спільного вживання.

Після чого, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,не будучу обізнаними про те, що дана карточка є викрадена, розраховувались нею почергово в магазині «Панський Сад», що в с. Желдець Львівського району Львівської області, придбавши товар на суму 704, 60 гривень, а придбаним товаром вони розпорядились на власний розсуд.

У подальшому упродовж 09 вересня 2022 року ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу спрямованого на заволодіння чужим майном, ввів в оману ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надав їм вищевказану банківську карточку, з метою придбання товару для їх спільного вживання.

Після чого, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не будучу обізнаними про те, що дана карточка є викрадена, розраховувались нею почергово в магазині «Панський Сад», що в с. Желдець Львівського району Львівської області, придбавши товар на суму на суму на суму 207 гривень, а придбаним товаром вони розпорядились на власний розсуд.

У подальшому упродовж 10 вересня 2022 року ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу спрямованого на заволодіння чужим майном, ввів в оману ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надав їм вищевказану банківську карточку, з метою придбання товару для їх спільного вживання.

Після чого, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не будучу обізнаними про те, що дана карточка є викрадена, розраховувались нею почергово в магазині «Панський Сад», що в с. Желдець Львівського району Львівської області, придбавши товар на суму на суму на суму 675 гривень, а придбаним товаром вони розпорядились на власний розсуд.

У подальшому упродовж 11 вересня 2022 року ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу спрямованого на заволодіння чужим майном, ввів в оману ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надав їм вищевказану банківську карточку, з метою придбання товару для їх спільного вживання.

Після чого, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не будучу обізнаними про те, що дана карточка є викрадена, розраховувались нею почергово в магазині «Панський Сад», що в с. Желдець Львівського району Львівської області, придбавши товар на суму на суму на суму 850, 40 гривень, а придбаним товаром вони розпорядились на власний розсуд.

У подальшому упродовж 12 вересня 2022 року ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу спрямованого на заволодіння чужим майном, ввів в оману ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надав їм вищевказану банківську карточку, з метою придбання товару для їх спільного вживання.

Після чого, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не будучу обізнаними про те, що дана карточка є викрадена, розраховувались нею почергово в магазині «Панський Сад», що в с. Желдець Львівського району Львівської області, придбавши товар на суму на суму на суму 734 гривень, а придбаним товаром вони розпорядились на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 своїми протиправними, умисними діями, завдав потерпілій ОСОБА_5 шкоди на загальну суму 3171 гривня.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся і свою вину визнав повністю у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України. Зокрема пояснив, що дійсно за місцем свого проживання виявив банківську картку, яка належала його мамі та забрав. В подальшому він і його друзі, які не знали, що картка не його, використовували картку в магазині "Панський Сад" у с.Желдець для придбання алкогольних напоїв, сигарет, продуктів, однак про це мамі він не говорив.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що володіє кредитною карткою, на якій були кредитні кошти, однак вона їх в край рідко використовувала. Згодом вона дізналась про те, що у неї наявний борг за кредитом, у зв`язку з чим пішла з`ясовувати вказану обставину в банк. Працівники відділення банку вказали, що її карткою користувалась інша особа та скерували її в поліцію. Пізніше у відділенні поліції їй повідомили, що банківську картку взяв її син та використовував кошти, які були ній. Дозволу брати картку вона не давала. Вказала, що будь яких претензій до обвинуваченого не має, просила суд обвинуваченого суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор і потерпіла також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали справи щодо речових доказів, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану;

- за ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а передбачене ч. 1 ст. 357 КК України є кримінальним проступком.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які б обтяжували покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що він раніше не судимий, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психолога не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті, однак відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №721 від 22.12.2022, ОСОБА_4 психічним захворюванням не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом активної залежності. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. А відповідно до досудової доповіді органу пробації від 20.02.2023 має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України у виді позбавлення волі і обмеження волі, та на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та відповідає загальним засадам призначення покарання і не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Разом з тим, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, ступінь тяжкості вчинених криінальних правопорушень, дані про особу винного, який щиро розкаявся, його негативне ставлення до вчиненого, готовність понести заслужене покарання, позитивну характеристику за місцем проживання, те що він раніше не судимий, позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини - щире каяття, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та його перевиховання без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України. При цьому суд дійшов переконання, що за таких умов буде досягнута мета покарання і таке покарання зможе запобігти вчиненню ним в подальшому інших кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого, який вжитий на підставі ухвали суду від 25.11.2022 необхідно залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 застосований на підставі ухвали суду від 25.11.2022 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ: пластикову банківську картку ПриватБанку "Універсальна" № НОМЕР_1 - згідно розписки від 05.01.2023 вважати повернутою за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено 21.03.2023.

Суддя ОСОБА_1