Справа № 953/2347/23
н/п 1-кс/953/2476/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду міста ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, одруженої, з вищою освітою, зареєстрована АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2 , інвалідності не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано настуним.

Не раніше 17 березня 2022 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, а саме вчиненням кримінальних правопорушень проти власності - заволодінням чужим майном шляхом обману шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки у складі організованої групи.

Так ОСОБА_9 , переслідуючи злочинний умисел, розробив план вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до якого учасники організованої групи, діючи умисно та з корисливих мотивів з метою заволодіння грошовими коштами громадян, користуючись тим, що 17.03.2022 в України запрацювала система «Шлях», за допомогою якої водії призовного віку можуть перетинати державний кордон України, вирішили знаходити осіб, які таким чином бажають виїхати за межі території України та надавати їм з цією метою відповідні послуги, умисно не виконуючи при цьому взяті на себе зобов`язання. З цією метою створив так званий call-центр. Для пошуку осіб, бажаючих перетнути державний кордон України та ведення з ними листування, учасники організованої групи використовували заздалегідь створені (робочі) акаунти у додатку «Telegram», де публікували оголошення про надання вищевказаних послуг. Учасники організованої групи, шляхом надання потерпілим заздалегідь виготовлених не справжніх документів, нібито необхідних для перетину державного кордону, а також подальшого перевезення таких осіб автомобілем з метою нібито перетину державного кордону України, діючи обманним шляхом та зловживаючи довірою громадян України, взяті на себе зобов`язання не виконували, та заволодівали грошовими коштами останніх.

Розуміючи зручність та переваги вчинення кримінальних правопорушень у складі організованої групи, що надасть йому змогу об`єднати зусилля декількох осіб для успішного планування, підготовки, вчинення та приховування злочину, кожна з яких буде виконувати лише свої конкретні функції вирішив створити організовану групу.

Так, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та невстановленій в ході досудового розслідування особі прийняти участь на постійній основі в складі організованої групи, діяльність якої буде направлена на вчинення злочинів проти власності - шахрайств, та яким довів розроблений ним злочинний план, розподіливши при цьому їх ролі та функції, спрямовані на досягнення цього плану, шляхи прикриття своєї злочинної діяльності, отримання та розподілу незаконних матеріальних благ.

На вказану пропозицію ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та невстановлена в ході досудового розслідування особа погодилися та висловили бажання вчиняти корисливі злочини у складі організованої групи.

Таким чином ОСОБА_9 організував та очолив стійку злочинну групу, до складу якої на добровільних засадах залучив ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та невстановлену в ході досудового розслідування особу.

Організована група, створена та очолювана ОСОБА_9 характеризувалась попередньою організованістю в спільне об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, стабільністю учасників групи, злагодженого функціонування групи, об`єднанням злочинів єдиним планом з розподілом функцій кожного з учасників організованої групи, спрямованих на досягнення спільного умислу, направленого на вчинення однорідних злочинів, обізнаністю всіх учасників групи з планом злочинних дій, приховуванням своїх злочинних дій, а також розподілом грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.

Учасники організованої групи визначили загальну суму, яка полягала у оголошенні майбутнім потерпілим для їх виїзду за кордон і становила від 1000 до 2500 доларів США. Розподіл грошових коштів, між учасниками злочинної організації повинен був здійснюватися наступним чином: ОСОБА_10 , отримуватиме 10 відсотків від загальної суми заробітку з кожної потерпілої особи; ОСОБА_11 , який контролюватиме злочинну діяльність, буде отримувати 5 відсотків від загальної суми заробітку з кожної потерпілої особи; ОСОБА_6 , яка виконуватиме роль водія, буде отримувати від 500 до 1000 тисячі доларів США в залежності від кількості перевезених осіб за кожний виїзд; невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка виконуватиме роль розсилки реклами, буде отримувати 100 доларів США за кожного знайденого потерпілого та отримувати грошову ставку у вигляді 5 тисяч гривень на місяць незалежно від того, чи вдалось знайти потерпілу особу; а організатор ОСОБА_9 отримуватиме всю іншу грошову суму заробітку з кожного потерпілого.

Як активний учасник організованої групи ОСОБА_6 виконувала наступне:

-брала участь в обговоренні плану вчинення кожного злочину та розподілі функцій кожного з учасників організованої групи;

-виконувала роль водія та на своєму автомобілі Nissan Qashqai НОМЕР_1 та на автомобілі Hyundai Verакruz НОМЕР_2 здійснювала перевезення осіб, які бажали перетнути державний кордон України, та яких у подальшому залишала у заздалегідь визначених місцях по дорозі до міста Києва;

-вживала заходи конспірації для запобігання викриття злочинної діяльності

-отримувала заздалегідь визначену частину коштів, одержаних злочинним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_9 не раніше 17 березня 2022 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена) у м. Харків створена та очолена організована злочинна група, що представляє собою стійке об`єднання п`яти осіб, які спеціально зорганізувалися для вчинення особливо тяжких злочинів проти власності, об`єднаних єдиним планом, з розподілом функцій учасників організованої групи, спрямованих на досягнення єдиного плану, відомого всім її учасникам, за наступних обставин.

Так, на виконання злочинного плану організованої групи, діючи згідно розподілених ролей 31.01.2023 невстановлена в ході досудового розслідування особа, знаходячись у приміщенні так званого call-центру, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Чичибабіна, буд. 9, приміщення підвалу №1, 2, 2а, 3-6 в літ. «А-5», діяльність якого організував ОСОБА_9 , з метою пошуку особи, яка бажає покинути територію України у віці від 18 до 60 років, використовуючи заздалегідь створений акаунт у додатку «Telegram», який їй надав ОСОБА_11 , маючи на меті протиправне заволодіння чужим майном, та діючи з корисливих мотивів, здійснила розсилку так званої реклами-пропозиції щодо надання послуг з виїзду чоловікам за межі України у різних групах та чатах.

На розміщену рекламу відізвався громадянин України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якого працівники правоохоронних органів дотримуючись вимог діючого кримінального процесуального законодавства України залучили до конфіденційного співробітництва при проведені контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, та згідно легенді останній діяв, як особа яка виявила бажання скористатись послугами організованої групи. Так, ОСОБА_12 почав листування з останньою через Інтернет додаток «Telegram». У подальшому, з`ясувавши дійсні намірі особи, покинути територію України, невстановлена в ході досудового розслідування особа, вводячи в оману, написала останньому повідомлення про те, що йому необхідно написати на інший акаунт у Інтернет додатку «Telegram» з ім`ям користувача ІНФОРМАЦІЯ_7 (ОСОБА_20) для вирішення контрольних питань.

Надалі, діючи за вказівкою невстановленої в ході досудового розслідування особи, ОСОБА_12 написав повідомлення на вказаний акаунт. Після чого, 21.03.2023 ОСОБА_12 з акаунту ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ОСОБА_14 ) зателефонував ОСОБА_10 , який на виконання злочинного плану організованої групи, діючи згідно розподілених ролей, маючи на меті протиправне заволодіння чужим майном та діючи з корисливих мотивів, повідомив йому про те, що може йому допомогти виїхати за межі території України за системою «Шлях» та надання відповідних для цього документів. Вартість такої допомоги, становитиме 1500 доларів США. На підставі викладених умов, ОСОБА_12 погодився. Після чого, ОСОБА_10 , зловживаючи довірою та вводячи в оману ОСОБА_12 , попрохав останнього, надіслати йому у Інтернет додатку «Telegram» фото закордонного паспорту, фото паспорту громадянина України та фото ідентифікаційного коду, що останній і зробив. Далі, ОСОБА_10 , повідомив, що виїзд за межі України відбудеться 24.03.2023 о 13:00 з міста Харків.

Так, 24.03.2023 приблизно о 13:00 біля кафе «Mcdonalds», який розташований біля Південного вокзалу у м. Харкові, ОСОБА_12 зустрівся з ОСОБА_10 . У подальшому до місця зустрічі під`їхав автомобіль Hyundai Verакruz НОМЕР_2 за кермом якого знаходилась ОСОБА_6 . Далі, у вказаному автомобілі ОСОБА_10 , продовжуючи виконання злочинного плану організованої групи, діючи згідно розподілених ролей, маючи на меті протиправне заволодіння чужим майном та діючи з корисливих мотивів, заздалегідь не маючи на меті виконання взятих на себе зобов`язань, передав ОСОБА_12 недійсні документи нібито для виїзду за кордон, а ОСОБА_12 , під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, передав ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 60000 гривень. Після цього, ОСОБА_12 діючи за вказівкою ОСОБА_10 , сів до вказаного автомобілю з метою його подальшого виїзду за кордон.

Надалі, ОСОБА_6 , продовжуючи виконання злочинного плану організованої групи, діючи згідно розподілених ролей, маючи на меті протиправне заволодіння чужим майном та діючи з корисливих мотивів, заздалегідь не маючи на меті виконання взятих на себе зобов`язань виїхала з останнім у напрямку міста Києва. По дорозі до міста Києва, остання, перебуваючи у Полтавській області та зупинившись на автозаправці «WOG» повідомила ОСОБА_12 , що його обманули та наявні в нього документи, які він отримав від ОСОБА_10 , є недійсними. Після чого, остання повезла ОСОБА_12 до автовокзалу у м. Полтаві де попросила залишити автомобіль і надалі зникла у невідомому напрямку.

В подальшому, 24.03.2023 приблизно о 13:45 ОСОБА_10 , діючи відповідно до заздалегідь визначеного плану організованої групи, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 зустрівся з ОСОБА_9 та передав йому частину грошових коштів отриманих від ОСОБА_12 .

Крім того, продовжуючи виконання злочинного плану організованої групи, діючи згідно розподілених ролей 06.03.2023 невстановлена в ході досудового розслідування особа, знаходячись у приміщенні так званого call-центру, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Чичибабіна, буд. 9, приміщення підвалу №1, 2, 2а, 3-6 в літ. «А-5», діяльність якого організував ОСОБА_9 , з метою пошуку особи, яка бажає покинути територію України у віці від 18 до 60 років, використовуючи заздалегідь створений акаунт у додатку «Telegram», який їй надав ОСОБА_11 , маючи на меті протиправне заволодіння чужим майном, та діючи з корисливих мотивів, діючи повторно, здійснила розсилку так званої реклами-пропозиції щодо допомоги виїзду чоловікам за межі України у різних групах та чатах.

На розміщену рекламу відізвався громадянин України ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_8 , який почав листування з останньою через Інтернет додаток «Telegram». У подальшому, з`ясувавши дійсні наміри особи покинути територію України, невстановлена в ході досудового розслідування особа, діючи повторно та вводячи в оману, написала останньому повідомлення про те, що йому необхідно написати на інший акаунт у Інтернет додатку «Telegram» з ім`ям користувача ІНФОРМАЦІЯ_9 для вирішення контрольних питань.

Надалі, діючи за вказівкою невстановленої в ході досудового розслідування особи, ОСОБА_12 написав повідомлення на вказаний акаунт. Після чого, 21.03.2023 ОСОБА_12 з акаунту ІНФОРМАЦІЯ_9 зателефонував ОСОБА_10 , який на виконання злочинного плану організованої групи, діючи згідно розподілених ролей, маючи на меті протиправне заволодіння чужим майном, діючи повторно з корисливих мотивів, повідомив йому про те, що може йому допомогти виїхати за межі території України за системою «Шлях» та надання відповідних для цього документів. Вартість такої допомоги, становитиме 1500 доларів США. На підставі викладених умов, ОСОБА_12 погодився. Після чого, ОСОБА_10 , діючи повторно, зловживаючи довірою та вводячи в оману ОСОБА_12 , попрохав останнього, надіслати йому у Інтернет додатку «Telegram» фото закордонного паспорту, фото паспорту громадянина України та фото ідентифікаційного коду, що останній і зробив. Далі ОСОБА_10 , повідомив, що виїзд за межі України відбудеться 24.03.2023 о 13:00 з міста Харків.

24.03.2023 о 13:00 біля кафе «Mcdonalds», який розташований біля Південного вокзалу у м. Харкові, потерпілий ОСОБА_15 зустрівся з ОСОБА_10 . У подальшому до місця зустрічі під`їхав автомобіль Hyundai Verакruz НОМЕР_2 за кермом якого знаходилась ОСОБА_6 . Далі, у вказаному автомобілі ОСОБА_10 , продовжуючи виконання злочинного плану організованої групи, згідно розподілених ролей, маючи на меті протиправне заволодіння чужим майном, діючи повторно та з корисливих мотивів, заздалегідь не маючи на меті виконання взятих на себе зобов`язань, передав ОСОБА_15 недійсні документи нібито для виїзду за кордон, а ОСОБА_15 передав ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 1025 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.03.2023 становить 40 760,6625 грн. та 475 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.03.2023 становить 17 370,085 грн. Після цього, потерпілий ОСОБА_15 діючи за вказівкою ОСОБА_10 , сів до вказаного автомобілю з метою його подальшого виїзду за кордон.

Надалі, ОСОБА_6 , продовжуючи виконання злочинного плану організованої групи, згідно розподілених ролей, маючи на меті протиправне заволодіння чужим майном, діючи повторно та з корисливих мотивів, заздалегідь не маючи на меті виконання взятих на себе зобов`язань виїхала з останнім у напрямку міста Києва. По дорозі до міста Києва, остання, перебуваючи у Полтавській області та зупинившись на автозаправці «WOG» повідомила ОСОБА_15 , що його обманули та наявні в нього документи, які він отримав від ОСОБА_10 , є недійсними. Після чого, остання повезла ОСОБА_15 до автовокзалу у м. Полтаві де попросила залишити автомобіль і надалі зникла у невідомому напрямку.

В подальшому, 24.03.2023 приблизно о 13:45 ОСОБА_10 , діючи відповідно до заздалегідь визначеного плану організованої групи, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 зустрівся з ОСОБА_9 та передав йому частину грошових коштів отриманих від ОСОБА_15 .

В результаті протиправної діяльності організованої групи у складі

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та невстановленої в ході досудового розслідування особи, вчиненої повторно - потерпілому ОСОБА_15 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 58 130,7475 грн.

03.04.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрювана ОСОБА_6 , може здійснити дії, передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв?язку з чим просить обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з альтернативою внесення застави у максимальному розмірі, передбаченому ч.5 п.3 ст. 182 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання в повному обсязі, навів доводи на підтримання його обґрунтованості та доцільності.

Слідчий підтримав заявлене клопотання.

Підозрювана просив відмовити в задоволені клопотання .

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення заявленого клопотання, зазначивши, що воно є необгрунтованим. Ніяких протиправних дій його підзахісна не здійснювала, підозра є необгрунтованою. Крім того, його підзахісна є волонтером, має велику кількість подяк за совю роботу, має повнолітніх пятерих рідних дітей та шість прийомних дітей. Також ОСОБА_6 має ряд хронічних захворювань, просить суд відмовити в задоволені клопотання в повному обсязі. В разі приходження слідчим суддею до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу застосувати до ОСОБА_6 особисте зобов`язання.

Слідчий суддя, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

Вина підозрюваної ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-допитом в якості потерпілого ОСОБА_15 який повідомив, що про обставини вчинення злочину, що мало місце 24.03.2023;

-впізнанням за фотознімками, за участі потерпілого ОСОБА_15 , в ході якого він впізнав зображеного на фото ОСОБА_10 як особу, якій 24.03.2023 він передав грошові кошти;

-впізнанням за фотознімками, за участі потерпілого ОСОБА_15 , в ході якого він впізнав зображену на фото ОСОБА_6 як особу, яка 24.03.2023 везла його до міста Києва на автомобілі Hyundai Verакruz та зупинившись у Полтавський області, на автозаправці «WOG» повідомила ОСОБА_15 , що його обманули та наявні в нього документи, які він отримав від ОСОБА_10 є недійсними. Після чого, остання повезла ОСОБА_15 до автовокзалу у м. Полтаві де попросила залишити автомобіль і надалі зникла у невідомому напрямку;

-допитом в якості свідка ОСОБА_12 який повідомив, що про обставини вчинення злочину, що мало місце 24.03.2023;

-впізнанням за фотознімками, за участі свідка ОСОБА_12 , в ході якого він впізнав зображеного на фото ОСОБА_10 як особу, якій 24.03.2023 він передав грошові кошти;

-впізнанням за фотознімками, за участі свідка ОСОБА_12 , в ході якого він впізнав зображену на фото ОСОБА_6 як особу, яка 24.03.2023 везла його до міста Києва на автомобілі Hyundai Verакruz та зупинившись у Полтавський області, на автозаправці «WOG» повідомила ОСОБА_12 , що його обманули та наявні в нього документи, які він отримав від ОСОБА_10 є недійсними. Після чого, остання повезла ОСОБА_12 до автовокзалу у м. Полтаві де попросила залишити автомобіль і надалі зникла у невідомому напрямку;

-матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме аудіо-, відео контроль особи та контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки (протоколи про результати проведення яких розсекречено в установленому законом порядку), в ході проведення яких зафіксована передача грошових коштів ОСОБА_10 , що мало місце 24.03.2023;

-матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме візуальне спостереження за особою (протокол про результати проведення яких розсекречено в установленому законом порядку), в ході проведення яких зафіксована зустріч ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що мало місце 24.03.2023, після розмов з ОСОБА_15 та ОСОБА_12 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_10 передав частину грошових коштів ОСОБА_17 ;

-матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи (протокол про результати проведення якого розсекречено в установленому законом порядку), в ході проведення яких зафіксована, що на території м. Харків, створена організована група осіб, які діючи умисно та з корисливих мотивів, користуючись тим, що 17.03.2022 в України запрацювала система «Шлях», за допомогою якої водії призовного віку можуть перетинати державний кордон України, якщо вони здійснюють перевезення гуманітарної допомоги або медичних вантажів, вирішили шукати осіб, які таким чином, бажають виїхати за межі території України. Для перетину державного кордону, учасники злочинної організації, шляхом використання заздалегідь підшуканих, створених, не справжніх документів, діючи обманним шляхом та зловживаючи довірою громадян України, заволодівали їх грошовими коштами за вище викладених обставин. Для пошуку осіб, бажаючих переткнути державний кордон України та ведення з ними листування, учасникам злочинної організації, використовували заздалегідь створені (робочі) акаунти у додатку «Telegram»

-допитом в якості потерпілого ОСОБА_18 який повідомив, що про обставини вчинення злочину, що мало місце 04.02.2023;

-впізнанням за фотознімками, за участі потерпілого ОСОБА_18 , в ході якого він впізнав зображеного на фото ОСОБА_9 як особу, якій 04.02.2023 він передав грошові кошти;

-впізнанням за фотознімками, за участі потерпілого ОСОБА_18 , в ході якого він впізнав зображену на фото ОСОБА_6 як особу, яка 04.02.2023 везла його до міста Києва на автомобілі Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_1 та зупинившись на під`їзді до м. Київ біля вокзалу «Дарниця», де під приводом купівлі кави залишили його на цьому місці, а сама зникла у невідомому напрямку;

-іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Оцінюючі здобуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності для висновку про причетність особи до інкримінованого злочину, слідчий суддя приходить до переконання, ОСОБА_19 могла вчинити це кримінальне правопорушення, а відтак підозра є обґрунтованою.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання особи є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя вважає занеобхідне зазначити наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Сторона обвинувачення посилається на наявність ризику, передбаченого п.1ст. 177 КПК України, зазначаючи , що злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є особливо тяжким та у випадку визнання останнього винним, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто термін покарання, що може спровокувати останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При цьому , жодних фактичних доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Однак, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторам.

Зважаючи на той факт, що ОСОБА_6 не була затримана в поррядку ст. 208 КПК України, самостійно зявилась до суду для розгляду клопотання про обрання відноснео неї запобіжного заходу, слідчий суддя вважає , що ризик , передбачений п.1 ст. 177 КПК України - відсутній.

Наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення обгрунтовує тим, що на цей час триває проведення слідчих (розшукових) дій направлених на встановлення місця знаходження предметів та документів, що мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає занеобхідне зазначити наступне, на сьогоднішній час у всих встановлених фігурантів справи проведені обшуку, вилучено документи техніку та інші речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

За таких обставин неможливо казати , що ОСОБА_6 може спотворити або знищити будь які речі, оскільки всі докази вже вилучені в ході проведення обшуків.

Щодо незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, котрий прокурор обгрунтовує тим, що ОСОБА_6 у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу буде мати можливість повідомляти інших осіб, причетних до скоєння кримінальних правопорушень, про хід досудового розслідування та допомогти останнім уникнути передбаченої законом відповідальності, оскільки на даний час збираються докази щодо причетності до вчинення вказаних кримінальних правопорушень інших осіб.

Слідчий суддя, вважає, що даний ризик є обгрунтованим, оскільки згідно до наявних матеріалів, як найменше одна особа, котра також має причсаність до даного кримінального правопорушення на сьогоднішній час органами досудового розслідування не встановлена.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слід зазначити, що дійсно при встановленні особи ОСОБА_6 , втсановлено, що вона раніше жодного разу не притягувалась до кримінальної відповідальності, однак при цьому на сьогоднішній час досудовим росзлідуванням встановлено систематичність кримінального правопрорушення, встановлено двох потерпілих та неодноразовість протиправних дій ОСОБА_6 , що може свідчити про можливість подальшого вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Між тим, доводи сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено прокурором, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами і прокурором у судовому засіданні не доведені.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 04.04.2023 року отримала клопотання про обрання відносно неї запобіного заходу у вигляді тримання під вартою, самостійно зявилась на розгляд даного клопоатння 05.04.2023 року, тобто нікуди не скрилась хоча мала таку можливість. Ураховуючи всі позитивні характеристики ОСОБА_6 , її вік, стан здоров`я що всі докази слідством фактично зібрані, дає підстави вважати, що тримання обвинуваченої під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_6 ..

Враховуючи вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваної слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони залишати житло в період часу з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. , оскільки вказаний запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Статтею 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, відносно якої обраний, заборону не залишати місце свого проживання протягом певних годин доби або цілодобово, тим самим ізолюючи її від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово. Отже, з урахування зазначеного, цілком очевидно, що домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, що виконується в умовах житла особи.

Таким чином, прихожу до висновку про доцільність обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у видінічного домашнього в межах строку досудового розслідування, оскільки наявність обґрунтованої підозри та ризиків , передбачених п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, унеможливлює застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, тому що жоден із таких, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням наведеного не здатне запобігти встановленим ризикам.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи - захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Між тим клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя набуває висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню.

А з урахуванням обставин справи, особистості підозрюваної того факту, що вона має стійкі соціальні звязки, є волонтерном, має позитивну характеристику до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді строкового домашнього арешту.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи - захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 , 20 березня 1969 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній залишати житло, окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю, з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 (два) місяці, але не більш строку досудового розслідування, тобто з 4 квітня 2023 року по 3 червня 2023 року.

Покласти на підозрюваноу ОСОБА_6 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатись із м. Києва , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Встановити дію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 00 год. 00 хв. 03.06.2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпровське районне управління Національної поліції України в м. Київ, старшого слідчого слідчої групи у даному кримінальному провадженні та старшого групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваній та прокурору негайно після її оголошення.

Попередити підозрювану, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваній, що працівники Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в її житло в будь-який час, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на неї обов`язків.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1