Справа № 344/4878/23
Провадження № 1-кс/344/2030/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадження, внесеного 29 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001482,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області капітан юстиції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001482від 29 грудня 2022 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час у громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , як лідера ряду громадсько-політичних об`єднань РФ, зокрема «Мировой интернационал социальной справедливости» та «Единое народное казначейство», та послідовника ідей відновлення «Святой Свабодной Справедливой Руси» (СССР) у складі Російської Федерації, Республіки Білорусь та України, виник злочинний умисел зі спеціальною метою насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні на порушення суспільних відносин, що забезпечують внутрішню безпеку України, захист її конституційного ладу та державної влади, шляхом захоплення із застосуванням сили органів державної влади та зміни конституційного ладу.

Далі у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше кінця 2013 року, ОСОБА_6 , володіючи спеціальними знаннями, отриманими під час навчання в одному з військових навчальних закладів РФ, підшуковуючи серед громадян України осіб, які мають спеціальну військову підготовку, досвід участі в бойових діях та, будучи учасниками проросійських громадсько-політичних структур, які виступають противниками європейського вектору розвитку України та прихильниками єднання України, Республіки Білорусь та Російської Федерації під гаслами єдиного слов`янського народу, встановив контакт з громадянином України ОСОБА_7 як засновником «Всеукраїнської громадської організації «Слов`янський рух Русь відроджена» та співзасновником так званих «козачих» структур з ознаками воєнізованих формувань.

Надалі наприкінці 2013 на початку 2014 років громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 та громадянин України ОСОБА_7 , у зв`язку з популяризацією на території України проєвропейського політичного вектору, назріванням протестних настроїв та ймовірності обрання після Революції Гідності українським народом керівництва держави, яке займало проєвропейську позицію, що унеможливить об`єднання України, Республіки Білорусь та Російської Федерації, за невстановлених обставин, у невстановленому місці, вступили у злочинну змову на насильницьке захоплення державної влади та зміну конституційного ладу в Україні.

Так, домовленість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передбачала використання створеного вказаними особами на території України благодійного фонду «ЄДИНЕ НАРОДНЕ КАЗНАЧЕЙСТВО», як складової російської організації «Некоммерческое Партнерство «Единое народное казначейство», для налагодження схеми поступлення в Україну з Російської Федерації грошових коштів та їх використання для розповсюдження звернень та матеріалів з дискредитацією чинної державної влади, шляхом проведення зборів, засідань, круглів столів, поширення через всесвітню мережу Інтернет та засоби масової інформації вказаних ідей, підготовки та підписання меморандумів, договорів, угод, створення проросійських політизованих структур антиукраїнського спрямування, що створювало сприятливі умови для подальшого здійснення зміни силовим шляхом конституційного ладу та захоплення державної влади.

Разом з тим, згідно досягнутого злочинного задуму, надходження коштів до очолюваного ОСОБА_7 БФ «ЄДИНЕ НАРОДНЕ КАЗНАЧЕЙСТВО» повинно було здійснюватися через діюче в РФ «Некоммерческое Партнерство «Единое народное казначейство», яке функціонувало як державно-приватне партнерство спрямоване на повернення історичних цінностей, активів Російської Імперії, СРСР, РЕВ, діяльність якого координувалося головою наглядової ради ОСОБА_8 .

При цьому досягнена злочинна змова ОСОБА_6 та

ОСОБА_7 передбачала підготовку та скеровування в період 2014-2015 років, тобто після завершення Революції Гідності, анексії РФ території АР Крим та початку збройної агресії РФ на території Донецької та Луганської областей, звернень та листів про прихід до влади «злочинних угрупувань» внаслідок начебто «збройного перевороту» та розв`язання «братовбивчої війни» на сході України, у зв`язку з чим виникла потреба у відновленні «Святой Свабодной Справедливой Руси» через встановлення на території України, так званого, «народного самодержавства», утворенні воєнізованих формувань та розпуску органів державної влади в Україні.

Окрім того, з метою відшукання однодумців, розповсюдження матеріалів щодо дискредитації діючої державної влади, популяризації ідей зміни конституційного ладу та системи влади в Україні, в період 2015-2016 років, ОСОБА_7 , як керівник ВГО «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ РУХ «РУСЬ ВІДРОДЖЕНА», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , приймав участь в публічних засіданнях ГО «Український вибір», яка згідно підготовлених вищевказаними особами звернень входила до переліку організацій та політичних рухів, які підтримували відновлення «Святой Свабодной Справедливой Руси».

Разом з тим, надалі, усвідомлюючи, що для насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні необхідні додаткові відповідні фізичні та матеріальні ресурси, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , діючи від імені створеного благодійного фонду «Єдине Народне Казначейство», на виконання досягнутої злочинної змови, в період 2020 року, підготовлено документи для утворення так званого «УЧАСТКА МЕЖДУНАРОДНОГО ПОТРЕБИТЕЛЬСЬКОГО КООПЕРАТИВА «СВЕТЛАЯ ВЕЛИКАЯ РУСЬ» ЩИТ КРАЙ УКРАИНА» та «Маніфест Конституційних зборів України». Згідно вказаних документальних матеріалів, рішенням так званих «конституційних зборів» проголошувалася злочинність діючої влади по відношенню до власного народу та усунення від виконання обов`язків Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, з переходом влади до «Ради Старійшин» та голови вищевказаних «конституційних зборів», з використанням при цьому насильницьких дій, які мали вчиняти учасники незаконного збройного формування «ЩИТ СВР МПК КРАЙ УКРАИНА», з включеними до нього підрозділами швидкого реагування, штурмовими, інженерними та мобільними групами, які забезпечувалися зброєю, обмундируванням, спецзасобами та спеціальною автомобільною технікою, учасники якого повинні були у визначений момент вчинити захоплення будівель органів державної влади, мостів, вузлів комунікацій, транспортних засобів, сховищ, а також насильство щодо представників влади і силових структур та інші дії, необхідні для захоплення державної влади України.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у змові про вчинення дій з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого

ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України, у відповідності до статей 135, 136, 278, глав 6,11 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, 11 листопада 2022 року вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

На даний час ОСОБА_6 перебуває на території Російської Федерації, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

25 листопада 2022 року слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6

29 грудня 2022 року вказане кримінальне провадження було зупинене на підставі 2 другого частини першої статті 280 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

21 березня 2023року слідчим групи слідчих відновлено досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину.

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного злочину підтверджується протоколами допитів свідків, протоколами обшуків, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) заходів, протоколами оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи ризики, репутацію підозрюваного, обрання більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, уродженцю міста Запоріжжя, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги клопотання у повному обсязі, просив клопотання задовольнити.

Слідчий у судовому засіданні просив клопотання не задовольнити.

У судовому засіданні сторона захисту не заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що підозра є обґрунтованою, ризики наявні, підозрюваний перебуває на території Російської Федерації,

Вислухавши прокурора, слідчого, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з частиною шостою статті 193 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням того, що підозрюваний знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року.

Частина п`ята статті 9 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з пунктом f) частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників встановлено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно статті 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників, для цілей цієї Конвенції термін "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою без будь-яких альтернатив.

Частиною першою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001482 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України, від 09 листопада 2022 року вручено ОСОБА_6 11 листопада 2022 року у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Згідно частини другої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 281 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення розшуку підозрюваного може бути доручено оперативним підрозділам

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 25 листопада 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в розшук, здійснення розшуку доручено співробітникам ВКР Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбелл і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 направлено у спосіб, передбачений ст.ст.135, 136, 278, главами 6, 11 Кримінального процесуального кодексу України.

З урахуванням того, що на час складання повідомлення про підозру ОСОБА_6 , останній проживає на території Російської Федерації, прокурором вжито всіх можливих заходів для вручення йому такого повідомлення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Вручена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним, зокрема, у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 вересня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 вересня 1990 року).

Зазначене свідчить, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування у спосіб, визначений Кримінальним процесуальним кодексом України, доказами, а саме: протоколами допитів свідків, протоколами обшуків, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) заходів, протоколами оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, належить до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання за його вчинення у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 36 Рішення від 20 травня 2010 року, ухваленого у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Підозрюваний знаходиться на території Російської Федерації з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Пункт 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки на даний час підозрюваний знаходиться на території Російської Федерації.

Зважаючи на те, що відбулося повномасштабне вторгнення на територію України військових формувань Російської Федерації, у ОСОБА_6 можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого 2 другим частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на території Російської Федерації, тому в його діях наявний ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Підозрюваний, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи характер вищевказаного злочину та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинить нові або продовжуватиме вчиняти злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, тому слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Обрання інших, більш м`якших запобіжних заходів, також є неможливим в силу того, що їх реалізація передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного і у даному конкретному випадку буде неспроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючі його особу дані, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, згідно з абзацами сьомим-восьмим частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України, перебуває на території Російської Федерації, оголошений у розшук, тому вказані обставини враховуються слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості невизначення застави як альтернативного запобіжного заходу і приходить до висновку, що розмір застави слід не визначати.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою безстроково без визначення розміру застави

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, уродженцю міста Запоріжжя, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що у відповідності до вимог частини шостої статті 193 Кримінального процесуального кодексу України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно частини четвертої статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, начальника відділу Івано-Франківської обласної прокуратуриОСОБА_3 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 березня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1