Справа № 135/1345/22
Провадження № 1-кп/135/132/22
ВИРОК

іменем України

19.12.2022 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.11.2022 за № 0000138, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 11.03.2002 Самарським районним судом. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 22.10.2004 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст. 391, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 20.07.2006 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 26.05.2011 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 20.11.2012 Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 06.11.2013 Бердичівським міським судом Житомирської області за ст. 391, ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі;

- 18.12.2018 Бердянським міськрайонним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 15.11.2019 Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 345, ст. 71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 03.09.2020 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк попереднього ув`язнення з 15.11.2019 по 06.10.2020, який відбуває покарання в ДУ «Ладижинська ВК (№39)»,

у вчиненні злочину передбаченого ст.391 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На ОСОБА_4 , під час вiдбування покарання в Державній установі «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, протягом одного року накладалось дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу, яке ніким не оскаржене та не скасоване. Зокрема, ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.09.2022 ОСОБА_4 переведено до приміщення камерного типу строком на 1 (один) місяць за зберігання заборонених предметів. Вказане стягнення не зняте і не погашене в установленому порядку.

Проте ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Так, 03.11.2022 біля 11 год. начальником відділення соціально-психологічної служби Ладижинської ВК №39 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , у відповідності до пункту 2 розділу 3 Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2013 (далі Положення), здійснювався обхід дільниці посиленого контролю Ладижинської ВК №39 з метою огляду технічного стану приміщень, виявлення предметів, виробів і речовин, зберігання яких засудженим заборонено, організації робіт з підтримання належних побутових умов у відділенні, дотримання чистоти і порядку у приміщеннях та на прилеглій території, збереження майна відділення.

Під час обходу, 03.11.2022 в 11 год. відчинено та перевірено камеру №4 вказаної дільниці, в якій утримується засуджений ОСОБА_4 . Зайшовши до приміщення камери, працівниками адміністрації проведено огляд та встановлено, що дана камера знаходиться в неохайному вигляді та в ній не здійснювалось вологе прибирання.

У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_4 самостійно відбуває покарання в приміщенні камери, начальником відділення соціально-психологічної служби Ладижинської ВК №39 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 відповідно до п.п. 4, 9 розділу 3 Положення засудженому ОСОБА_4 було поставлено законну вимогу здійснити вологе прибирання камери. Проте засуджений ОСОБА_4 відреагував негативно, висловлюючи своє невдоволення у відкритій зухвалій формі, категорично відмовився виконати законну вимогу. Після цього, начальником відділення соціально-психологічної служби Ладижинської ВК №39 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені розділом 3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018 (далі Правила внутрішнього розпорядку), та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України.

У подальшому, 03.11.2022 біля 11 год. 14 хв. начальником Ладижинської ВК №39 полковником внутрішньої служби ОСОБА_7 з метою вжиття заходів впливу щодо засудженого ОСОБА_4 , останньому повторно поставлено законну вимогу здійснити вологе прибирання камери. Проте засуджений ОСОБА_4 також відреагував негативно, висловлюючи своє невдоволення у відкритій зухвалій формі, категорично відмовився виконати законну вимогу представника виправної установи, хоча був зобов`язаний у відповідності до пункту 3 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку і за станом здоров`я міг це зробити, але умисно не виконав вищевказану вимогу, незважаючи на попередження щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 391 КК України злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань.

Судом встановлено, що 14.12.2022 прокурор Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 , уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_4 з іншої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 391 КК України. Обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 сторони враховують, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, за місцем відбування покарання характеризується негативно, неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням, стягнення не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Згідно довідки завідувача медчастини ДУ «Ладижинська ВК № 39» обвинувачений до медичної частини не звертався.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ст. 391 КК України, а саме: у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за даним вироком.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які відомі обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо, зокрема, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили укладену угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, в обсязі пред?явленого обвинувачення, дав згоду на застосування погодженого виду та розміру покарання.

В судовому засіданні суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 394, ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив кримінальних правопорушень.

Узгоджена в угоді міра покарання знаходиться у межах санкції ст. 391 КК України, відповідає положенням ст. 71 КК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ст.391 КК України, підстав для відмови в затвердженні угоди немає. Суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14.12.2022, укладену між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 391 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ст.71 КК України до призначеного за даним вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2020 року, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 19.12.2022 року.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя