Справа № 456/4478/21
Провадження № 1-кс/456/11/2023
УХВАЛА

слідчого судді

10 січня 2023 року Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , представника скаржника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий скаргу ОСОБА_5 про скасування постанов дізнавача Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 09.11.2022 «Про відмову у задоволенні клопотання» та постанову дізнавача Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 24.09.2021 «Про відмову у задоволенні клопотання» у кримінальному провадженні №0000086 від 02.03.2021. В обгрунтування скарги покликається на те, що постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання про залучення його до участі в кримінальному провадженні №0000086 від 02.03.2021 з мотивів відсутності доказів спричинення кримінальним правопорушенням будь-якої шкоди, є необгрунтованими та такими, що суперечать правовим приписам ст.55 КПК України. Вказує, що про існування вказаних постанов дізнався лише 09.12.2022, а тому строк на оскарження таких, в порядку ст.303 КПК України, ним не пропущено.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_5 вимоги скарги підтримав та вказав на те, що 02.03.2021 на підставі його заяви було внесено відомості до ЄРДР. Підставою для звернення до правоохоронного органу слугували обставини незаконного використання грошових коштів його батька ОСОБА_7 в період з 2014 по 2017 рік. Вважає, що ОСОБА_7 користувалася пенсійною карткою батька і кошти, які отримувала використовувала на власні потреби, а не потреби батька. Зауважив, що його батько в той час хворів і потребував лікування. Як спадкоємець першої черги він отримав право на спадкування грошових коштів після смерті батька. Батьком двічі в 2014 році та в 2015 році було укладено спадкові договори з ОСОБА_7 . Згідно умов спадкового договору ОСОБА_7 повинна була здійснювати догляд за батьком та поховати його. Йому відомо про те, що батько видав ОСОБА_7 довіреність на розпорядження коштами. Він у кримінальному провадженні є заявником, однак його не допитано та обставини вказаних подій дізнавачем не з`ясовано.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просить вимоги скарги задоволити та зазначив, що скаржник як спадкоємець першої черги має право на отримання коштів, якими незаконно заволоділа ОСОБА_7 .

Дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги заперечила, вказала, що досудовим розслідуванням встановлено, що скаржник більше 30 років перебував на заробітках у Москві, за батьком догляд не здійснював, не допомагав йому, тому батько змушений був укласти спадковий договір зі сторонньою особою, яка впродовж його життя здійснювала за ним належний догляд і після його смерті успадкувала квартиру. Вказаний спадковий договір був предметом судових спорів, і скасованим не був. Також досудовим розслідуванням встановлено, що жодної шкоди скаржнику не заподіяно, оскільки ОСОБА_7 отримувала та розпоряджалася пенсійними коштами батька скаржника на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом. Окрім цього, допитана під час досудового розслідування ОСОБА_7 вказала, що витрачала кошти на лікування батька скаржника, і наведеного іншими доказами не спростовано.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вимоги скарги заперечив та вказав, що на момент укладення спадкового договору батько скаржника був живим і перебував в здоровому глузді, останній самостійно посвідчив довіреність на ім`я ОСОБА_7 на отримання грошових коштів. За життя батько скаржника до правоохоронних та судових органів жодних заяв та скарг не подавав. Батько був похилого віку, син йому не допомагав, тому він і уклав спадковий договір зі сторонньою особою, оскільки потребував стороннього догляду. Жодних доказів факту незаконного використання коштів, скаржником не подано, наявними є лише його припущення. Процесуальний статус скаржника у вказаному кримінальному провадженні свідок, і останній був допитаний та надав відповідні показання. Просить суд звернути увагу і на те, що 24.09.2021 ОСОБА_5 вже було відмовлено у визнанні потерпілим, оскільки ОСОБА_5 не подано жодного доказу спричинення шкоди. Просить також суд врахувати, що питання законності спадкового договору було предметом розгляду судових інстанцій, і спадковий договір скасований не був.

Заслухавши думку учасників, оглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000086 від 02.03.2021, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_5 про скасування постанов дізнавача Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про відмову у визнанні потерпілим, слід відмовити, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до ч.3 ст.2 6 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Оглядом матеріалів кримінального провадження №0000086 від 02.03.2021 встановлено, що Стрийським РУП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000086, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2021.

22 вересня 2021 року та 07 листопада 2022 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області з клопотаннями про залучення його до участі в кримінальному провадженні в якості потерпілого.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Постановою дізнавача Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 24.09.2021 «Про відмову у задоволенні клопотання» та постановою дізнавача Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 09.11.2022 «Про відмову у задоволенні клопотання» відмовлено в задоволенні клопотань ОСОБА_5 про залучення до участі у кримінальному провадженні №0000086 від 02.03.2021 в якості потерпілого.

Як на підставу для відмови в задоволенні клопотань ОСОБА_5 слідча покликалася, зокрема на те, що ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження набув статус свідка; в ході досудового розслідування не встановлено очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням завдано будь-якої шкоди, майнової та моральної, зокрема, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України, а саме між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникли взаємовідносини, які вирішуються в порядку цивільного судочинства. Зокрема, в матеріалах кримінального провадження наявні заповіт та договори дарування, згідно яких ОСОБА_5 в добровільному порядку подарував все належне йому майно та грошові кошти ОСОБА_7 . Крім цього, в постанові від 09.11.2022 повідомлено про те, що 24.09.2021 в задоволенні аналогічного клопотання ОСОБА_5 про визнання потерпілим вже було відмовлено.

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; иособу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

В узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.Отже, особа визнається потерпілою автоматично з моменту подання заяви про визнання її потерпілою.

Натомість, у разі невизнання особи потерпілою слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчий суддя погоджується з оскаржуваними постановами слідчого та не вбачає підстав для їх скасування, оскільки постанови слідчого є мотивованими, слідчим зазначено, з яких мотивів він дійшов висновку про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.

Обман - повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виражатися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо. У випадках коли для обману винний підробляє або використовує підроблений документ, потрібна кваліфікація за сукупністю статей 190 та 358 КК.

Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі. Таким чином, обман чи зловживання довірою виступають як спосіб зовні законного, за згодою потерпілого отримання майна або придбання права на майно.

Закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном або придбанням права на майно. Обман, що не призвів до заволодіння майном або правом на майно, визнається відповідно до конкретних обставин готуванням чи замахом на шахрайство.

Суб`єктивна сторона - прямий умисел, корисливі мотив і мета (див. коментар до ст. 185 КК).

Суб`єктом є особа, яка досягла до вчинення шахрайства 16 років. Якщо суб`єктом є службова особа, яка для обману чи зловживання довірою використовує своє службове становище, то її дії повинні кваліфікуватися за сукупністю статей 190 та 364 КК.

Оглядом матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до правоохоронного органу з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, в якій повідомив про те, що ОСОБА_7 , згідно довіреності отримувала грошові кошти, які знаходилися у фінансових установах і які належали його батьку ОСОБА_8 , а після смерті батька ці грошові кошти зникли. Він не зміг їх успадкувати, оскільки доступ до фінансових рахунків мала лише ОСОБА_7 . Вважає, що сума привласнених коштів складає 57681, 00 грн. Вказав також про те, що ОСОБА_7 отримувала пенсійні кошти його батька та кошти в банках «Приват Банк», «Райффайзен Банк», «Ідея Банк», КС «Вигода».

Вказана заява ОСОБА_5 була внесена до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2021 у справі №456/580/21.

Окрім цього, встановлено, що 18.06.2014 та 31.03.2015 між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено спадкові договори, посвідчені державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 . Спадковий договір від 31.03.2015 був предметом судового розгляду, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.10.2019, залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанцією в задоволенні позову про визнання спадкового договору недійсним було відмовлено.

Згідно довіреності, виданої ОСОБА_8 15.09.2014, останній уповноважив ОСОБА_7 , в тому числі на отримання та подання від його імені необхідних довідок та документів, подання від його імені заяв, відкриття та закриття рахунків, отримання грошей, а також виконання інших дій, пов`язаних з цією довіреністю.

Суд вважає, що впродовж досудового розслідування заявник ОСОБА_5 не подав органу досудового розслідування жодного доказу про те, що його батько, будучи введеним в оману, добровільно передав ОСОБА_7 майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Всі доводи ОСОБА_5 в судовому засіданні є припущеннями, не підтвердженими жодними належними доказами. Так, заявник вказує на те, що пенсійні кошти він мав право успадкувати і про те, що ОСОБА_7 незаконно та неправомірно ними розпоряджалася, проте, жодних даних, які б вказували на це не наводить і доказів не подає. При цьому вважає, що вказаний факт повинен встановити орган досудового розслідування.

Без сумніву вказані доводи ОСОБА_5 , викладені в заяві про вчинення злочину повинні бути перевірені органом досудового розслідування, однак такі не є безумовною підставою вважати, що ОСОБА_5 є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні і йому могла бути спричинена шкода в розумінні закону.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачений частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій. Слідчий здійснює свої повноваження, відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України).

Аналізуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_5 про скасування постанов дізнавача Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про відмову у визнанні потерпілим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 21, 22,55,303-304,307, 309,ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 про скасування постанови дізнавача Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 09.11.2022 «Про відмову у задоволенні клопотання» та постанови дізнавача Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 24.09.2021 «Про відмову у задоволенні клопотання» у кримінальному провадженні №0000086 від 02.03.2021 відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 13 січня 2023 року о 10.00 год.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Слідчий суддя ОСОБА_1