Справа № 158/4/23
Провадження № 1-кс/0158/10/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000625 від 31 грудня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в :

02.01.2023 року до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000625 від 31 грудня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене 30.12.2022 року, майно, а саме:

- транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000625 та передано на відповідальне зберігання на спецмайданчик за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово позбавивши його власника (володільця) можливості відчужувати, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином даним майном до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивує тим, що 30.12.2022р. близько 12 год. 40 хв. гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », рухаючись зі сторони с. Рудка Козинська у м. Рожище по вул. Коте Шилокадзе, на Т-подібному перехресті, будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, допустив наїзд на гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в момент коли остання переходила дорогу на пішохідному переході. Внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована у медичний заклад.

31.12.2022 року за даним фактом СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000625, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, у вищевказаному кримінальному провадженні, 30.12.2022 року о 14 год. 10 хв., слідчим СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 на ділянці автомобільної дороги у м. Рожище, на вулиці Коте Милокадзе, Луцького району Волинської області, було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », який постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 31.12.2022р. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000625 та передано на відповідальне зберігання на спецмайданчик за адресою: АДРЕСА_1 .

Просить клопотання задовольнити та накласти арешт на вищезазначене майно.

Слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просить розгляд клопотання проводити у його відсутності, клопотання підтримує в повному об`ємі з підстав викладених у ньому, просить його задовольнити.

Власник майна, ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо накладення арешту на її транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 » в частині заборони його відчуження, розпорядження та внесення будь-яких конструктивних змін, при цьому просить не накладати арешт на даний транспортний засіб в частині користування ним, оскільки вона є фізичною особою - підприємцем, а вищевказаний транспортний засіб використовується для перевезення та доставки продуктів харчування в установи, організації, товариства, як державної так і приватної власності про що надала суду відповідні докази.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводилося.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання докази, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження №0000625 від 31 грудня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 4).

В ході проведення досудового розслідування, у вищевказаному кримінальному провадженні, 30.11.2022 року о 14 год. 10 хв., слідчим СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 на ділянці автомобільної дороги у м. Рожище, на вулиці Коте Милокадзе, Луцького району Волинської області, було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », який постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 31.12.2022р. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000625 та передано на відповідальне зберігання на спецмайданчик за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7, 8).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 » серії НОМЕР_2 від 21.05.2021р. вбачається, що власником транспортного засобу є ОСОБА_7 (а.с. 18).

З копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_7 є ФОП, вид діяльності, зокрема, оптова торгівля продуктами харчування (а.с. 16-17).

З копії довідки ТзОВ «Фуді-Кейтеринг» №41 від 05.07.2022р. вбачається, водій транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 » ОСОБА_8 виконує перевезення та доставку продуктів харчування на харчоблоки Товариства. Підприємство ТзОВ «Фуді-Кейтеринг» є підприємством критичної інфраструктури та забезпечує харчуванням пацієнтів лікарень, що знаходяться в м. Луцьк, Львів, Рівне (а.с. 19).

Крім того з копії довідки №02 від 20.01.2022р. про факт проведення санітарної обробки транспортних засобів вбачається, що транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 » пройшов санітарну обробку з метою перевезення продукції, товарів, які передбачаються перевозити вказаним транспортним засобом продуктів харчування замороженими та охолодженими (а.с. 20).

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В силу ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Нормами ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У своєму рішенні від 23.01.2014р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява №19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчим доведено необхідність арешту майна в частині розпорядження та відчуження речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, однак слідчим не доведено, що заборона користування майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, а того, що власник транспортного засобу буде перешкоджати огляду експертом у разі необхідності транспортного засобу власника ОСОБА_7 ..

Крім того, слідчим суддею встановлено, що власником транспортних засобів є ФОП, тому позбавлення права користування транспортним засобом, який використовуються в господарській діяльності, може суттєво обмежити право ФОП на користування належним їй майном і мати негативні наслідки.

На підставі вищевказаного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на вищевказане майно в частині заборони користування ним до задоволення не підлягає.

Відмова в задоволенні клопотанні в частині заборони користування майном тягне за собою його негайне повернення власнику (володільцю), як це передбачено ч. 3 ст. 173 КПК України.

Разом з тим, слідчим не наведено будь-яких обставин на підтвердження того, що вилучений ключ запалювання до транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_1 », здобутий внаслідок вчинення кримінального правопорушення або відповідність його критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Саме лише визнання слідчим ключа запалювання речовим доказом в даному кримінальному провадженні не може бути достатньою підставою для накладення арешту на це майно. Відтак, клопотання в частині накладення арешту на ключ запалювання задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 2 п. 7 ст. 131, ст. 132, 170-175, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 30.12.2022 року, майно, а саме:

- транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000625 та передано на відповідальне зберігання на спецмайданчик за адресою: с. Сокиричі, вул. Солдатська, 1, Луцького району Волинської області, тимчасово позбавивши їх власників (володільців) можливості відчужувати, розпоряджатись (продавати іншим особам), вносити будь-які конструктивні зміни до транспортного засобу до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

В задоволенні клопотання в частині заборони користування транспортним засобом марки «Вольтсваген Т-6», д.н.з. « НОМЕР_1 », власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.05.2021р.є ОСОБА_7 - відмовити.

Зобов`язати слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 негайно повернути власнику - ОСОБА_7 транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 » та ключ запалювання до нього.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1