УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 000952 від 09.10.2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Целенжа, Грузія, грузина, громадянина Грузії, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.03.2016 Малиновським р/с м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.;

14.07.2016 Комінтернівським р/с м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік 4 місяця;

10.10.2017 Києво - Святошинським р/с Київської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.,

підозрюваного вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 000952 від 09.10.2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з клопотання, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000952 від 09.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному проваджені здійснюється Одеської областною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 вересня 2018 року близько 15 год. 20 хв. ОСОБА_7 зі своїм знайомим ОСОБА_8 рухаючись по вул. Велика Арнаутська від Олександрівського проспекту в бік вул. Преображенської побачили автомобіль «Toyota Highlander» темно-сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 керуванням ОСОБА_9 з пасажиркою ОСОБА_10 , які заїхали на парковку відділення банку «Райффайзен Банк-Аваль».

Побачивши ОСОБА_9 та його пасажирку ОСОБА_10 у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник намір на викрадення їх майна, про що вони попередньо домовились між собою.

В той час, коли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зайшли до приміщення відділення банку «Райффайзен Банк-Аваль», ОСОБА_7 прослідував за ними та переконавшись, що останні зайшли у середину банку, повернувся до автомобілю на парковку, де за допомогою заздалегідь заготованого гострого предмета, пошкодив заднє праве колесо автомобілю «Toyota Highlander», прорізавши при цьому шину, з метою подальшої зупинки автомобілю та відвернення уваги потерпілих від їх майна.

Отримавши в відділенні банку «Райффайзен Банк-Аваль» грошові кошти, та поклавши їх до своєї жіночої сумки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повернулись до автомобілю «Toyota Highlander» темно-сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та продовжили рух по вул. Великій Арнаутській в напрямку вул. Преображенської. При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , рухаючись на автомобілі «FORD FIESTA» реєстраційний номер НОМЕР_1 керуванням ОСОБА_7 , прослідували за ними. Проїжджаючи по вул. Краснова повз бізнес-центру «Адміральський»,з метою відвернення уваги потерпілих від їх майна, ОСОБА_7 порівнявся в дорозі з автомобілем потерпілих, ОСОБА_8 повідомив останнім про необхідність заміни пробитого колеса, після чого ОСОБА_9 зупинив автомобіль на парковці біля бізнес-центру «Адміральський» та помітив, що заднє праве колесо його автомобілю почало спускати, в зв`язку з чим вирішивзамінити колесо.При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на автомобілі «FORD FIESTA» реєстраційний НОМЕР_3 неподалік у протилежному напрямку.

В той же день, 17 вересня 2018 біля 16 год. 25 хв., коли ОСОБА_9 займався заміною пошкодженого колеса свого автомобілю «Toyota Highlander» темно-сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а ОСОБА_10 йому допомагала, подаючи інструменти, ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , переслідуючи ціль незаконного збагачення, із салону автомобілю «Toyota Highlander» темно-сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , таємно та навмисно викрали жіночу сумку з грошима в сумі 170000 гривень та 1000 доларів США, що по курсу НБУ на момент вчинення злочину складало 28100 гривень, два комплекти ключів від квартири і дома, жіночий шкіряний гаманець чорного кольору, жіночий чохол с косметикою золотистого кольору, жіночі окуляри, пенсійна картка банка «Ощадбанк» з пін-кодом до неї, на ім`я ОСОБА_9 (залишку грошей на рахунку не було),банківська картка «Південний» на ім`я ОСОБА_10 , банківська картка «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_10 , чорний шкіряний портмоне, паспорт громадянина України і довідка платника податків на імя ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України і довідка платника податків на імя ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документи про сплату комунальних послуг.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на автомобілі «FORD FIESTA» реєстраційний номер НОМЕР_4 з місця пригоди зникли та в подальшому розпорядились викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 198100 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, що завдало значної шкоди потерпілому, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, у відповідності до ст. ст. 111, 135 КПК письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України 06.08.2019 вручено за останнім відомими місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 під розпис керуючому ОСМД «Победа-2009».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , яка повідомила про обставини вчинення кримінального правопорушення відносно неї; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , який повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення відносно неї; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами впізнання осіб за фотознімками, потерпілої ОСОБА_10 ; протоколами впізнання осіб за фотознімками, потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом проведення слідчого експерименту, за участю потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; протоколом огляду відео з камер спостереження від 24.07.19, під час якого встановлено, як ОСОБА_7 за допомогою гострого предмета, пошкодив заднє праве колесо автомобілю потерпілих; протоколом огляду відео з камер спостереження від 24.07.19, під час якого встановлено, як ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 слідкують за потерпілими з метою подальшого вчинення кримінального правопорушення;іншими матеріалами досудового розслідування в своїй сукупності.

У зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування постановою слідчого від 09.08.2019 останнього оголошено у розшук, здійснення якого доручено ВП № 1 Одеському РУП №1.

Разом з цим, згідно отриманих від оперативного підрозділу матеріалів та відомостей від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 05.07.року народження виїхав з території України 18.04.2019 у пункті пропуску «Угринів» на автомобілі з номерним знаком НОМЕР_5 .

Враховуючи викладене, а також що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та переховується від органу досудового розслідування за межами України постановою слідчого від 23.09.2022останнього оголошено в міжнародний розшук.

Слідчий звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 посилаючись на наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні умисного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, при цьому ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків на території України (є громадянином Грузії, не працює, неодружений), з метою уникнення кримінальної відповідальності переховується від органу досудового розслідування та суду за межами України та знаходиться у міжнародному розшуку, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор наполягала на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та наявність ризиків і обґрунтованої підозри.

Захисник в судовому засіданні заперечував, щодо клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що підозрюваний вимушений був залишити територію України, у зв`язку з воєнним станом. Просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та вручено за останнім відомими місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 під розпис керуючому ОСМД «Победа-2009».

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, розгляд клопотання у відсутності підозрюваного можливе лише у випадку, коли буде доведено, що підозрюваний оголошений в міжнародний розшук.
Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.
На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвало рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.
23.09.2022 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 винесено постанову про оголошення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у міжнародний розшук.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та на теперішній час його місце знаходження невідоме, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 вважаю, що ці обставини свідчать про можливість з боку останнього переховуватися від органів досудового розслідування.
В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеними.
Враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого, зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає доведеним факт оголошення підозрюваного ОСОБА_7 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявним ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, виходячи із досліджених матеріалів, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості його тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не має.
Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз.6 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 000952 від 09.10.2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

За відсутності підозрюваного обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_7 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місяця кримінального провадження доставити ОСОБА_7 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1