Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 504/3028/20
Провадження №1-кп/523/597/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2022 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13

представника потерпілої ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000642 від 22.06.2020 року відносно:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, громадянин України, не одружений, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, офіційно не працює, має середню-технічну освіту, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2020, приблизно о 08:00 годині напроти земельної ділянки АДРЕСА_2 , ОСОБА_15 на грунті сімейного конфлікту та неприязних відносин з метою заподіяння смерті потерпілій, дістав із сумки заздалегідь принесений із собою ніж, після чого хаотично наніс ним біля 5 ударів по різним частинам тіла дружини ОСОБА_16 , у томі числі по життєво важливим органам, але довести свій злочинний намір до кінця він не зміг, з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені свідком - ОСОБА_17 , який обеззброїв та за допомогою підручних засобів затримав ОСОБА_15 .

Своїми умисними діями ОСОБА_15 спричинив ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді:

- проникаючого колото-різаного поранення живота (рана в правій клубовій області) з пошкодженням печінки, товстої кишки та діафрагми;

-проникаючого колото-різане поранення грудної клітки справа (рана на передній поверхні грудної клітки по навкологрудинній лінії в проекції V ребра);

-проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва (рана на лівій бічній поверхні грудної клітки в проекції IV міжребер`я по задньо-пахвинній лінії) з пошкодженням лівої легені;

-колото-різаного поранення лівого передпліччя (рана на передньо-бічних поверхнях лівого передпліччя в нижній третині) з пошкодженням променевої та ліктьової артерії, серединного нерва, сухожиль глибоких і поверхневих згиначів I-V пальців лівої кисті, ліктьового і променевого згиначів зап`ястя;

-колото-різаних ран на лівій бічній поверхні грудної клітки, в верхньо-зовнішньому квадранті правої молочної залози, в нижньо-внутрішньому квадранті правої молочної залози, в нижньо-зовнішньому квадранті правої молочної залози, на спині в верхній третині зліва, на спині в середній третині зліва, на зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині, в області лівого ліктьового суглобу по задній поверхні, в області правого ліктьового суглобу по задній поверхні.
Усі вказані тілесні ушкодження у своїй сукупності згідно з п. 2.1.3 «й», «к», «о» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 визнав свою провину частково, оскільки, за його словами, не мав наміру заподіяти смерть потерпілій, оскільки не пам`ятає як це сталося. Також пояснив, що потерпіла тиснула на нього морально, з 2018 по 2020 роки, коли він знаходився у рейсах, вона почала зустрічатись з іншим чоловіком. Літом 2020 року до його квартири прийшли 5-ро чоловіків разом із потерпілою, побили його та забрали речі з квартири, після чого вона йому заявила, що він більше не побачить свою доньку. Після того випадку він завжди носив із собою ніж. 22.06.2020 року, у день, коли стався інцидент, він приїхав побачитись із донькою, пішов до дому, потім до дитячого саду, там побачив дружину із телефоном, підійшов до неї, забрав телефон, почав читати з ким вона спілкувалась. Побачив переписки із ОСОБА_18 та фотографії, почав із нею сваритись, вона казала, що вона «кіска», а він імпотент, потім пам`ятає як вже був зв`язаний, а дружину відносили до швидкої. Що спонукало його до злочину він не знає, згоден, що саме він наніс тілесні ушкодження, пояснив, що ніколи не бажав їй смерті. Щодо цивільного позову, то обвинувачений визнав його частково, а саме визнав матеріальні збитки в повному обсязі, а моральні не визнав взагалі, оскільки вважає себе також постраждалим у цій ситуації.
Не зважаючи на часткове визнання своєї провини обвинуваченим у скоєні злочину, передбаченого ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України, його вину у зазначеному злочині в повному обсязі підтверджується показами самого обвинуваченого, потерпілої, свідків та матеріалами справи дослідженими у судовому засіданні:

-свідченнями самого обвинуваченого ОСОБА_15 , який в своїх показах пояснив, що 22.06.2020 року, ножем який він зберігав при собі, ним були спричинені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_16 , обставин нанесення яких він не пам`ятає.
-Свідченнями потерпілої ОСОБА_16 , яка пояснила, що обвинувачений був її чоловіком. На протязі 10 років ОСОБА_15 її морально принижував, погрожував та постійно контролював. Вона втекла від нього 22.05.2020 року та переїхала у с.Красносілка Одеської області до своїх батьків. 22.06.2020 року вона зранку зібрала дитину до садочку, після чого її батько відвіз їх туди. Вона залишила дитину біля 8.00 години ранку. Коли вона поверталась з садочку, то почула як ззаду до неї хтось підбігає, потім побачила чоловіка та відчула різкий біль. ОСОБА_15 почав бити її ножем ззаду, вона відчувала дикій біль, лікарі нарахували у неї 12 порізів, вона більше року вже лікується. Пам`ятає, що перший удар був у правий бік, потім під шию, від чого вона впала на землю та сильно кричала. Коли на мить вона прийшла до свідомості то пам`ятає як біг чоловік у червоній футболці. З 22.05.2020 року він постійно писав їй на мессенджер, погрожував, щоб вона повернулася. За кілька тижнів до події навіть приїздив до її батьків, але потім зник та вона вирішила, що він змирився. ОСОБА_15 завжди був проти того, щоб вона працювала. Також пояснила, що ніколи не називала його «імпотентом» та не заважала йому бачитись із дитиною.
-Свідченнями свідка ОСОБА_17 , який по суті пояснив, що він був свідком всього що сталось. 22.06.2020 року приблизно о 8.00 годині він виходив з маршрутки та почув крик дівчини, десь в метрах 30-ти від нього. Він побіг та побачив, як потерпіла стояла спиною до забору, а обвинувачений лицем до неї. Потім останній повалив її на землю та зажав її до землі лівим коліном, своєю лівою рукою тримав її праве плече, вона була на лівому боці, коли він наніс їй приблизно 3 удари ножем в область грудей зліва, десь біля серця. Це все сталося у лічені секунди, потім він підбіг та вдарив обвинуваченого лівою рукою у праве плече, після чого той встав та замахнувся на нього правою рукою із ножем. Він зробив шаг назад, щоб взяти щось у руки для самооборони, після чого обвинувачений висмикнув у потерпілої сумку та почав бігти вниз до зупинки. Він побіг слідом, потім обвинувачений різко зупинився, знову замахнувся ножем та побіг далі, де викинув ніж. Після цього він наздогнав обвинуваченого, збив його з ніг, після чого за допомогою силових прийомів положив на землю та зв`язав йому ноги та стягнув руки на шиї, після чого викликав поліцію. Також пояснив, що він розмовляв із обвинуваченим після його затримання та він казав, що все розуміє що він зробив, казав, що прийшов їй помститись за зраду. Також пояснив, що після затримання він підбіг до потерпілої, у неї висіла рука та кишки були зовні. Якби він не встиг так бистро, обвинувачений вбив би потерпілу.
-Свідченнями свідка ОСОБА_19 , яка по суті пояснила, що 22.06.2020 року вона була на роботі у дитячому садку, бачила як ОСОБА_20 привела дитину в садочок, звернула увагу на її красивий сарафан. Кола вона відходила, то вона спостерігала за нею, коли побачила, як справа вибіг чоловік, зрівнявся із нею та напригнув на неї. В цей момент Леся крикнула на допомогу і вони зникли за кущі. Вона почала бігти та кричати, щоб він її відпустив. Влад підбіг раніше, потім обвинувачений почав бігти в інший бік від неї та по дорозі викинув ніж. Коли вона підбігла до потерпілої, то у неї з усіх боків текла кров, вона побігла в амбулаторію та прохала, щоб вони вже виїхали. Вона упізнає обвинуваченого, як чоловіка, який 22.06.2020 року напав на ОСОБА_21 , при цьому жодних слов він не казав, просто накинувся на неї. Також вона бачила, як ОСОБА_15 перед нападом ховався за вуличним туалетом.
-Свідченнями свідка ОСОБА_22 , яка охарактеризувала відносини між її братом ОСОБА_15 та потерпілою як натягнуті, пояснила, що вони постійно на протязі 10-ти років сходились та розходились, потерпіла маніпулювала дитиною.
-Свідченнями свідка ОСОБА_23 , яка пояснила, що була одружена з ОСОБА_15 з 2003 року. У 2005 році у них народився син, а у 2007 році вони розлучились. Може охарактеризувати його як доброго, уважного, жодних конфліктів із ним у неї не було. Він дуже допоміг їй із сином, під час хвороби. Вважає, що це потерпіла довела його до такого стану тим, що не давала бачитись із дитиною.
Крім того, провина ОСОБА_15 також доводиться матеріалами справи дослідженими в судовому засіданні:
-Протоколом огляду від 22.06.2020 року із таблицею ілюстрацій, в ході якого оглянута ділянка місцевості розміром 10х45 метрів перед воротами до будинку АДРЕСА_2 , де були виявлені плями бурого кольору, ніж з рукояткою чорного кольору та плямами речовини бурого кольору, а також особисті речі потерпілої та обвинуваченого.

-Протоколом медичного огляду на стан сп`яніння від 22.06.2020 року, відповідно до висновків якого у ОСОБА_15 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.

-Довідкою КНП «ООКЛ» від 22.06.2020 року, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_21 , поступила до лікарні із множинними проникаючими пораненнями грудної клітини живота, ураження лівої легені, правобічний пневмоторакс, ураження печінки, товстої кишки, внутрішньочеревна кровотеча, різана рана лівого передпліччя з ураженням артерії.

-Постановою про приєднання предметів до справи як речових доказів від 22.06.2020 року, відповідно до якої слідчим до справи, у якості речових доказів, були приєднані ніж та інші речі, які були вилучені під час огляду місця події від 22.06.2020 року.

-Висновком експерта №153 від 26.06.2020 року, згідно висновкам якого:

1-3. По даним медичної документації у ОСОБА_16 , були виявлені наступні

ушкодження:

-проникаюче колото-різане поранення живота (рана в правій клубовій області) з пошкодженням печінки, товстої кишки та діафрагми;

-проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа (рана на передній поверхні грудної клітки по навкологрудинній лінії в проекції V ребра);

-проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва (рана на лівій бічній поверхні грудної клітки в проекції IV міжребер`я по задньо-пахвинній лінії) з пошкодженням лівої легені;

-колото-різане поранення лівого передпліччя (рана на передньо-бічних поверхнях лівого передпліччя в нижній третині) з пошкодженням променевої та ліктьової артерії, серединного нерва, сухожиль глибоких і поверхневих згиначів І-V пальців лівої кісті, ліктьового і променевого згиначів зап`ястя;

-колото-різані рани на лівій бічній поверхні грудної клітки, в верхньо-зовнішньому квадранті правої молочної залози, в нижньо-внутрішньому квадранті правої молочної залози, в нижньо-зовнішньому квадранті правої молочної залози, на спині в верхній третині зліва, на спині в середній третині зліва, в поперековій області зліва, на зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині, в області лівого ліктьове по суглобу по задній поверхні, в області правого ліктьового суглобу по задній поверхні.

Виявлені у ОСОБА_16 , ушкодження могли бути спричинені 22.06.2020 року від дії колюче-ріжучого предмету (предметів) та згідно п.2.1.3.й/, п.2.1.3.к/ і п.2.1.З.о/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) по критерію небезпеки для життя відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень.

-Висновком судово-психіатричних експертів №238 (дата проведення 21.07.2020 року по 10.09.2020 року), згідно висновків якого:

Відповіді на питання, що відносяться до компетенції судового експерта-психолога: Обстежуваний ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у досліджуваній у справі ситуації не знаходився в якому-небудь емоційному стані, в тому числі і в стані фізіологічного афекту, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність, а знаходився у стані емоційної напруги, ситуаційно зумовленої, що по своїй глибині та виразності не досягала афективної глибини. Про це свідчать особливості динаміки розвитку емоційної реакції, не характерної для фізіологічного афекту: відсутність ознак афективно звуженої свідомості, афективної дезорганізації діяльності, цілеспрямованийхарактер дій підекспертного в ситуації правопорушення та їх ситуаційна обумовленість, послідовна збереженість та відновлення минулих подій у пам`яті, відсутність постафективних проявів. Посилання підекспертного на те, що він не пам`ятає, як наносив ножеві удари потерпілій не може бути достатньою основою для діагностики у нього афективного стану, бо запам`ятування - досить хиткі аргументи і можуть використовуватись у захисних цілях. Такі індивідуально-психологічні особливості підекспертного, як ригідність, егоцентризм, схильність до застрявань на актуально значимих переживаннях, тенденція до їх кумуляції, нетерпимість до протидії та вперта настирність у досягненні бажанного могли впливати на поведінку випробуваного, полегшуючи реалізацію агресії в безпосередній поведінці, але не знижували підконтрольність поведінки свідомості та не позбавляли підекспертного здатності усвідомлювати характер скоєних ним дій та їх можливі наслідки. Яких-небудь яскраво виражених індивідуально-психологічних ознак, грубих характерологічних загострень, які б могли вплинути на свідомість та поведінку підекспертного він не виявляє. Оцінка показів підекспертного не входить в компетенцію експертизи, а є прерогативою слідства та суду. Патологічної схильності до фантазування ОСОБА_15 не виявляє.

-Висновком Експерта №316 (дата проведення 14.07.2020 року по 21.07.2020 року) із фото таблицею, згідно висновків якого:

Колото-різані ушкодження на платті ОСОБА_16 могли бути утворені клинком представленого на експертизу ножа при різній глибині його занурення.

-Висновком Експерта №721 (дата проведення 24.07.2020 року по 28.07.2020 року) із зведеною таблицею, згідно висновків якого:

3.1. Кров потерпілої ОСОБА_16 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО.

- Висновком Експерта №699 (дата проведення 14.07.2020 року по 14.08.2020 року) із зведеною таблицею, згідно висновків якого:

3.1. Кров потерпілої ОСОБА_16 відноситься до тупи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за серологічною системою АВО.

3.2. На ножі, вилученому при огляді місця події біля земельною ділянки АДРЕСА_2 (об`єкти №1-4 - маркування відділення) знайдена кров людини, в якій виявлені антигени В, Н, властиві групі крові В з ізогемаглютиніном анти А з супутнім антигеном Н за системою АВО, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_16 , якщо кров походить від однієї особи.

- Висновком Експерта №743 (дата проведення 10.08.2020 року по 21.08.2020 року) із зведеною таблицею, згідно висновків якого:

3.1. Кров потерпілої ОСОБА_16 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за зосерологічною системою АВО.

3.2. На окулярах (об`єкти №1-4 - маркування відділення), годиннику з браслетом (об`єкти №5-8), фрагменті тканини - хустки (об`єкти №9-10), чоловічій кепці - бейсболці (об`єкт №11); тампонах зі змивами з грунтової (об`єкт №12) та асфальтної (об`єкт №13) поверхонь, вилучених при огляді місця події біля ділянки АДРЕСА_2 , :найдена кров людини: на окулярах, годиннику, тампоні зі змивом з асфальтної поверхні - групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за системою АВО, на фрагменті тканини - хустці виявлені антигени В,Н , властиві означеній групі крові, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_16 ( носія антигенів В,Н . На чоловічій кепці - кров групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, що виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_16

- Висновком Експерта №732 (дата проведення 03.08.2020 року по 18.08.2020 року) із зведеною таблицею, згідно висновків якого:

3.1. Кров потерпілої ОСОБА_16 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО.

3.2. На футболці (об`єкти №1-5 - маркування відділення), шортах (об`єкти №5-10), парі кросівок (об`єкти №11-12) підозрюваного ОСОБА_15 , знайдена кров людини. При визначенні групової належності крові за системою АВО в об`єктах №3,11 виявлений тільки антиген Н. В об`єктах №1,4,7,10 виявлені антигени А,Н, ізогемаглютинін анти-В в об`єктах №2,5,8,9 - антигени А,Н в об`єкті №6 - антигени В,Н, ізогемаглютинін анти-А, в об`єкті №12 - антигени А,В,Н. Таким чином ,в об`єктах №3,11 категорично висловитись про групу крові не надалось можливим, оскільки антиген Н , як основний, властивий групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В , але як супутній, може бути присутній у будь-якій групі крові за системою АВО. В об`єктах №1,2,4,5,8,9 кров може походити від особи (осіб) з групою А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н.

Дані про наявність в означених об`єктах крові потерпілої ОСОБА_16 , як носія антигену В не отримано, в об`єкті №6 ( на шортах) не виключається походження крові від особи з групою В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_16 .. В об`єкті №12 ( на лівому кросівку) не виключається походження крові від особи, чи осіб - носіїв антигенів А,В,Н системи ABO, у тому числі від потерпілої ОСОБА_16 ( носія антигенів В,Н) у якості домішки до крові особи-носія антигенів А,Н ( чи осіб).

-Протоколом огляду від 02.07.2020 року, який було проведено у речовому складі КНП «ООКЛ», в ході якого були вилучений одяг потерпілої ОСОБА_16 , в якому вона була доставлена до відділення 22.06.2020 року.

-Позовна заява про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, разом із доказами завдання матеріальної шкоди (фіскальні чеки) на 48 аркушах.

При цьому суд критично ставиться до показів обвинуваченого щодо відсутності наміру на вбивство потерпілої, а також провокації конфлікту з боку потерпілої, оскільки зазначені покази суперечать показам інших учасників процесу, а саме потерпілої ОСОБА_16 , яка зазначила, що «почула як ззаду до неї хтось підбігає, потім побачила чоловіка та відчула різкий біль», також пояснювала, що «ніколи не називала його імпотентом та не заважала йому бачитись із дитиною». Крім того, відповідно до показів свідка ОСОБА_19 , вона побачила, як справа вибіг чоловік, зрівнявся із потерпілою та напригнув на неї. В цей момент Леся крикнула на допомогу і вони зникли за кущі. Крім того береться до уваги той факт, що обвинувачений після вчиненого намагався скритись з місця злочину, а також позбутись ножа.

Суд вважає, що обвинувачений за допомогою своїх показів намагається зменшити свою провину та уникнути покарання за скоєний злочин, що в свою чергу проглядається в його діях під час всього провадження, а саме начебто визнання провини, під час якої зазначаються обставини злочину, які суперечать фактичним обставинам справи, свідченням очевидців події, а також висновкам експертів.
Крім того, твердження захисту, щодо можливого перебування обвинуваченого, під час вчинення злочину, у стані (сильного душевного хвилювання) афекту, оскільки останній не пам`ятає як саме він наносив удари потерпілій, були перевірені експертами на досудовому слідстві, які в свою чергу зазначили, що ОСОБА_15 не знаходився в якому-небудь емоційному стані, в тому числі і в стані фізіологічного афекту, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність, а знаходився у стані емоційної напруги, ситуаційно зумовленої, що по своїй глибині та виразності не досягала афективної глибини. При цьому, його твердження, що він не пам`ятає, як наносив ножеві удари потерпілій не може бути достатньою основою для діагностики у нього афективного стану, бо запам`ятування - досить хиткі аргументи і можуть використовуватись у захисних цілях.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_15 необхідно кваліфікувати:
- по ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України за ознаками: закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до особливо тяжких злочинів, наслідки для потерпілої, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працював на контрактній основі, характеризується з позитивного боку, має на утримані неповнолітнього сина від першого шлюбу та неповнолітніх дітей від шлюбу із потерпілою, провину визнав частково, шкодує за вчинене, шкоду потерпілій не відшкодував.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.
Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання відсутні.
Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Під час винесення вироку, судом прийняті до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, потерпілої та її представника, які вважали необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді 8-ми років позбавлення волі, думку захисника який просив суд перекваліфікувати дії підзахисного на ст..116 ККУ та призначити покарання відповідно до зазначеної статті, думку обвинуваченого, який погодився із своїм захисником.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 підлягає частковому задоволенню, а саме матеріальні збитки завдані потерпілій підлягають повному задоволенню в сумі 78523,66 гривень, оскільки ця сума доведена суду та підтверджується фіскальними чеками, крім того визнана обвинуваченим. Щодо моральної шкоди, то вона підлягає частковому задоволенню, оскільки суд вважає, що стягнення з обвинуваченого грошової суми у розмірі 500.000 (п`ятсот тисяч гривень) буде достатньою сатисфакцією отриманих потерпілою моральних страждань, оскільки потерпіла, після нанесених травм, пережила тривалий курс відновлення та має ураження які є безповоротними та призводять до безстрокової інвалідності.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України. Витрати на залучення експертів - відсутні.

Керуючись ст.ст.128, 368, 370, 373, 374, КПК України, 1166, 1167 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Зарахувати ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 термін попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме з 22.06.2020 року по час вступу вироку у закону силу із розрахунку 1-н день попереднього ув`язнення до 1-го дня позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 на користь ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 матеріальні збитки в сумі 78523,66 (сімдесят вісім тисяч п`ятсот двадцять три гривень шістдесят шість копійок) та моральну шкоду в сумі 500.000 (п`ятсот тисяч гривень).

Матеріали кримінального провадження №0000642 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2020 року, які долучались прокурором під час дослідження матеріалів - зберігати в матеріалах судового провадження.

Речові докази, які відповідно до постанови про прилучення речових доказів від 22.06.2020 року були прилучені до матеріалів кримінального провадження №0000642 в якості речових доказів і передані на зберігання в камеру схову Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, а саме жіночі окуляри марки «Polaroid» чорного кольору, жіночий годинник марки «Orient» золотого кольору, мобільний телефон марки «Самсунг» в корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 повернути ОСОБА_16 за належністю. Всі інші речові докази відповідно до зазначеної постанови знищити (після набрання вироком законної сили), у зв`язку із відсутністю заяв чи клопотань від господарів зазначеного майна, щодо його повернення.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Головуючий Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3