У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на постанову про зупинення досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на постанову про зупинення досудового розслідування, в якій просить скасувати постанову від 28 лютого 2022 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000635 від 30 вересня 2019 року; скасувати постанову від 05 серпня 2022 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000635 від 30 вересня 2019 року.

Скарга мотивована тим, що сторона захисту вважає вищевказані постанови невмотивованими, аналогічними та такими, що винесені з порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства України, з огляду на наступне. Підставою для зупинення досудового розслідування слугувало переховування підозрюваних, зокрема і ОСОБА_3 , від органів слідства та, відповідно, оголошення підозрюваних у розшук, однак слідчим, прокурором не було вжито заходів щодо встановлення його місцезнаходження у порушення вимог частини першої статті 281 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_3 обіймає посаду заступника директора Департаменту - начальника управління пільг, державних та інших допомог Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та відповідно до листа Департаменту соціальної політики КМДА від 07 жовтня 2022 року № 051-5977-006, у період з 23 лютого 2022 року по 16 вересня 2022 року відвідував робоче місце у робочий час. Крім того, жодна з вищенаведених постанов про зупинення досудового розслідування слідчими у кримінальному провадженні, в порушення вимог статті 280 КПК України, ні ОСОБА_3 як підозрюваному у кримінальному провадженні, ні адвокату - ОСОБА_5 , як захиснику останнього, не надсилалися.

Таким чином, постанови про зупинення досудового слідства винесені без доказів ухилення підозрюваного ОСОБА_3 від явки до органу досудового розслідування, без належних мотивів оголошення його у розшук, що свідчить про формальний характер постанови, тобто вона винесена не у відповідності до положень КПК України, у зв`язку з чим, подано скаргу про скасування постанов.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав викладених у ній, та просив її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, зазначаючи, що місцезнаходження підозрюваних, зокрема ОСОБА_3 , встановити виявилось неможливим, у зв`язку з чим їх було оголошено в розшук.

Вислухавши заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , вивчивши скаргу та дослідивши матеріали додані до скарги слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Як встановлено в ході судового розгляду, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000635, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 вересня 2019 року за підозрами громадян України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27 частиною п`ятою статті 191 КК України та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

Постановою слідчої в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 від 28 лютого 2022 року підозрюваного ОСОБА_3 оголошено в розшук. Постанова мотивована тим, що згідно з відповіддю на доручення ГВ КЗЕ СБ України у м. Києві та Київській області від 28 лютого 2022 року встановлено, за місцями проживання підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 відсутні, номера мобільних телефонів останніх знаходяться поза зоною досяжності. ОСОБА_3 ухиляється від явки до слідчого та його місцезнаходження невідоме.

Постановою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 від 28 лютого 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000635 від 30 вересня 2022 року зупинено у зв`язку з переховуванням підозрюваних від слідства та суду, оголошенням їх у розшук.

03 серпня 2022 року прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 винесено постанову про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000635 від 30 вересня 2022 року у зв`язку із необхідністю провести процесуальні дії.

Постановою старшої слідчої в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, погодженої прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 від 05 серпня 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000635 від 30 вересня 2022 року зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваних.

15 вересня 2022 року постановою прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000635 від 30 вересня 2022 року, у зв`язку із необхідністю провести слідчі (розшукові) дії та інші процесуальні дії.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Частиною четвертою статті 280 КПК України визначено, що досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, постановою слідчої від 28 лютого 2022 року підозрюваного ОСОБА_3 оголошено в розшук, а постановою від 28 лютого 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено, у зв`язку з переховуванням підозрюваних від слідства та суду, їх розшуком. Крім того, постановою слідчої, погодженої прокурором від 05 серпня 2022 року, після відновлення досудового розслідування, його було знову зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваних.

Згідно з частиною першою статті 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Отже, для оголошення особи у розшук за статтею 281 КПК України повинна існувати сукупність таких обставин як: набуття особою статусу підозрюваного, відсутність інформації щодо місцезнаходження підозрюваного чи перебування його за межами України, здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, декілька (дві або більше) неявок підозрюваного без поважних причин на такі виклики.

Зі змісту постанови про оголошення розшуку підозрюваного вбачається, що 07 лютого 2022 року ОСОБА_3 , заступнику директора Департаменту - начальнику управління пільг, державних та інших допомог Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України. Наявне посилання на відповідь на доручення ГВ КЗЕ СБ України у м. Києві та Київській області від 28 лютого 2022 року, з якого встановлено, що за місцями проживання підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 відсутні, номера мобільних телефонів останніх знаходяться поза зоною досяжності.

Однак у вказаній постанові не вказано чи повідомлявся підозрюваний ОСОБА_3 про необхідність явки до прокурора чи слідчого та яким саме чином підозрюваний викликався органом досудового розслідування для проведення слідчих та процесуальних дій.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 139 КПК України, ухиленням від явки на виклик слідчого вважається неприбуття підозрюваним на виклик без поважної причини більш як два рази. Процесуальний порядок виклику підозрюваного регламентується вимогами статті 135-137 КПК України, якими встановлена належна правова процедура виклику особи. Відповідно до частини першої статті135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема у рішенні по справі «Лучанінова проти України», неналежне повідомлення/виклик у кримінальному провадження, порушення їх порядку з боку слідчих та судових органів є порушенням права особи на захист, гарантованого нормами Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

З копій матеріалів кримінального провадження, наданих суду, вбачається, що підозрюваному ОСОБА_3 повістки про виклик до слідчого, прокурора, в порядку передбаченому статтями 135-137 КПК України, не направлялися, як за місцем проживання, так і за місцем роботи.

Таким чином, органом досудового розслідування при винесенні зазначеної постанови не було враховано відсутність однієї з обов`язкових підстав оголошення підозрюваного в розшук, а саме відсутність доказів здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, що передбачено частиною першою статті 281 КПК України.

Відтак, суд доходить висновку, що розшук підозрюваного оголошено безпідставно, передчасно та з формальним підходом, у порушення вимог статей 280, 281 КПК України.

На підставі вказаної постанови про оголошення підозрюваного в розшук були прийняті оскаржувані постанови про зупинення досудового розслідування.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 110 КПК України постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Таким чином, постанова про зупинення досудового розслідування має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема у ній мають бути викладені всі обставини та правові підстави, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Тобто, неналежне обґрунтування та відсутність мотивування необхідності винесення постанови про зупинення досудового розслідування, може слугувати приводом для скасування цієї постанови судом.

Так, підставою для зупинення провадження у мотивувальній частині оскаржуваних постанов вказано відсутність, зокрема, підозрюваного ОСОБА_3 за місцем проживання, що підтверджується відповіддю на доручення ГВ КЗЕ СБ України у м. Києві та Київській області від 28 лютого 2022 року, переховування їх від слідства та суду, оголошення їх в розшук.

Однак заявник, на спростування твердження органу досудового розслідування, що він переховується від слідства та суду, надав лист директора Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07 жовтня 2022 року за № 051-5977-006, з якого вбачається що підозрюваний ОСОБА_3 , заступник директора департаменту - начальник управління пільг, державної та інших допомог, у період з 23 лютого 2022 року по 16 вересня 2022 року відвідував робоче місце у робочий час, що підтверджується долученими до скарги витягами з табелів обліку використання робочого часу та витягами з бази даних системи контролю управління доступу входу/виходу до адміністративної будівлі Департаменту та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Крім того, протягом вказаного періоду ОСОБА_3 тричі надавались щорічні основні та додаткові оплачувані відпустки, що підтверджується витягами з наказів про надання відпусток від 21 липня 2022 року № 67-відп., від 19 травня 2022 року № 41-відп., від16 серпня 2022 року № 78-відп. Також, відповідно до розпорядження Київського міського голови від 12 серпня 2022 року № 433 «Про внесення змін до розпорядження Київського міського голови від 28 липня 2022 року № 401» з 15 по 28 серпня 2022 року ОСОБА_3 виконував обов`язки директора Департаменту на час відпустки директора Департаменту ОСОБА_11 .

Крім того, в судовому засіданні заявник зазначив, що 14 лютого 2022 року йому було вручено клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, після чого він неодноразово намагався зв`язатися із слідчим, щоб дізнатись дату та час розгляду клопотання, однак йому було повідомлено, що його викличуть.

З вищевикладеного судом встановлено, що в період дії оскаржуваних постанов ОСОБА_3 був офіційно працевлаштованим та перебував на місці роботи, про яке органу досудового розслідування було достеменно відомо, про що свідчить зміст постанов.

Прокурор в судовому засіданні не надав будь-яких доказів належного повідомлення підозрюваного про необхідність з`явитися до слідчого, прокурора для проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а також доказів які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні було вжито всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії щодо встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_3 , зокрема, допитів родичів, сусідів, знайомих, направлення запитів до різних установ (місця роботи, лікарень, моргів, військкоматів, паспортної служби, прикордонної служби, підприємств, організацій) тощо, направлення підозрюваному повісток про виклик до слідчого шляхом-вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідь заступника начальника ГВ «І» УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_12 від 28 лютого 2022 року на доручення слідчого, в якій зазначено, що за результатами відвідування домоволодіння, зокрема ОСОБА_3 , у період з 14 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року, з метою вручення повісток про виклик для проведення слідчих дій, останнього не виявлено, на переконання слідчого судді не може вважатися підтвердженням ухилення останнього від органу досудового розслідування, оскільки не містить відомостей про те, коли (у який час доби) співробітники оперативного підрозділу прибували за адресою місця проживання підозрюваного, враховуючи що ОСОБА_3 працює і його могло не бути вдома через перебування на роботі. Будь-яких зобов`язань перебувати вдома у нього не було.

Враховуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що органами досудового слідства формально виконувались вимоги КПК України при винесенні постанов про оголошення розшуку та зупинення досудового розслідування, оскільки не здобуто жодного доказу чи інших фактичних даних, які підтверджували б переховування підозрюваного від органів слідства та суду.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією із загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом 2 частини першої статті 7, частини першої статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Дослідивши оскаржувані рішення, слідчий суддя приходить до висновку, що на час винесення слідчими постанов про зупинення досудового розслідування не було вчинено всіх слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення яких необхідне та можливе для встановлення місцезнаходження особи підозрюваного.

Відповідно до статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що постанови про зупинення досудового розслідування від 28 лютого 2022 року та від 05 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000635 від 30 вересня 2019 року є необґрунтованими та не відповідають критеріям, визначеним у статтях 2, 9, 110 КПК України, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 2, 7, 110, 280, 281, 303,307,309,372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 від 28 лютого 2022 року та постанову старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_13 , погоджену прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , від 05 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 000635 від 30 вересня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1