Справа № 308/2933/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисниці адвокатки ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп /4806/938/20 за апеляційними скаргами, які подали прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та адвокатка ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 серпня 2020 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання: - за ч. 3 ст. 15 - п. 6 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років із конфіскацією всього майна, що є його власністю; - за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Постановлено речові докази у кримінальному провадженні - оптичний диск з написом: «КАКТУС», «DVD-R 4.7 GB 8-16 X 120» та 31.12.2018 Капушанська, ОСОБА_10 » та оптичний диск з написом: «Verbatim», «DVD-R 4.7 GB 16 X 120» та номером, ОСОБА_6 », на яких знаходяться відеозаписи залишити зберігати при матеріалах провадження.
Речові докази у кримінальному провадженн - балонову куртку чорного кольору з капюшоном без маркувальних позначень, шапку чорного кольору із вирізами для очей типу «балаклава», бейсболку чорного кольору, пару матерчатих рукавиць чорного кольору, пару прорезинених рукавиць, спортивні штани чорного кольору, ніж, загальною довжиною 28 см, довжина леза, 14,5 см., ніж складний загальною довжиною 11 см., спортивний рюкзак марки «Адідас» чорного кольору, пляшка із розпалюючою рідиною, газовий балончик «Перець-4», чорного кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - знищити, скасувавши накладений на них згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2019 року, арешт.
Постановлено речовий доказ у кримінальному провадженні запаховий слід із рукоятки ножа, який зберігається в камері схову речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.
Постановлено речові докази у кримінальному провадженні - пара кросівок марки «Columbia Waterproof», пара шкарпеток чорного кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 , три ключі в шкіряному чохлі, гігієнічну помаду «Clein», запальничку марки «WOG», дисконтні картки «Адідас», «Ельдорадо», «Вікендер», «Примавера Люкс», квитанції, годинник наручний марки Q&Q, джгут червоного кольору, монета Радянського Союзу, які передані ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 .
Постановлено речові докази у кримінальному провадженні грошові кошти у сумі 960 євро, 500 грн, 269 доларів США, 182000 угорських форинтів, які передано потерпілому ОСОБА_11 повернути ОСОБА_11 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - вартість проведеної експертизи зброї у сумі 572,00 ( п`ятсот сімдесят дві грн 00 коп) грн стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави.
До виконання вироку в частині конфіскації майна залишити арешт на майно - транспортний засіб ВАЗ 2121,1982 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , н.з. НОМЕР_3 , транспортний засіб Форд Скорпіо, 1990 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , н.з. НОМЕР_5 , приміщення АДРЕСА_2 , площею 33,60 кв.м. - накладений згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2019 року.
Згідно вироку, ОСОБА_12 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
31.12.2018 приблизно о 08 год 20 хв ОСОБА_6 , знаходячись біля супермаркету «Вопак» за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 35, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як способу подолання опору та заволодіння грошовими коштами останнього, діставши заздалегідь приготовлений ніж, скоїв напад на потерпілого ОСОБА_11 , нанісши останньому множинні удари ножем у життєво важливі частини тіла, а також удари руками та ногами у різні частини тіла, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення лівого гемотораксу, гемотораксу зліва, підшкірної емфіземи, множинних колото-різаних ран лівої половини тулуба, шиї, лівої поперекової ділянки, гематоми лівої поперекової ділянки великих розмірів, множинних колото-різаних ран лівої верхньої кінцівки з пошкодженням променевого нерва з парезом лівої кисті, застарілого пошкодження променевого нерва зліва на рівні нижньої третини лівого плеча, що згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 32 від 06.02.2019 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які по своєму характеру були небезпечні для життя в момент їх спричинення, однак, із причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_6 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину, заподіяння смерті ОСОБА_11 , до кінця, оскільки у ході нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 був затриманий очевидцями події.
При цьому ОСОБА_6 у ході спричинення ОСОБА_11 ножових поранень намагався заволодіти належною йому сумкою (барсеткою) чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти у сумі 269 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.12.2018 становило 7448,12 грн, 960 євро, що за курсом НБУ станом на 31.12.2018 становило 30445,54 грн, 182000 угорських форинтів, що за курсом НБУ станом на 31.12.2018 становило 17947,02 грн та 500 грн, зокрема, виривав сумку (барсетку) від потерпілого та намагався зрізати ножем шлейку, на якій сумка трималася.
Зазначеними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень особі, яка зазнала нападу (розбій).
В апеляційних скаргах:
- прокурор вказує на те, що вирок суду є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. Зазначає, що судом при призначенні покарання не взято до уваги обставини, які характеризують особу обвинуваченого, не обґрунтовано які обставини взяті до уваги при призначені покарання за незакінчений злочин строком на 10 років (ч. 3 ст. 15 п. 6 с. 2 ст. 115 КК України), що становить 2/3 від покарання визначеного за правилами ч. 3 ст. 68 КК України призначивши максимально можливу санкцію та з яких підстав за закінчений злочин (ч. 4 ст. 187 КК України) призначено покарання нижче верхньої межі санкції статті строком на 9 років позбавлення волі. Просить вирок скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним та засудити за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України 10 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 187 КК України 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна ;
- адвокатка вказує на те, що вирок суду є незаконним, необ`єктивним, необґрунтованим, упередженим. Зазначає, що більшість звукозаписів судових засідань є дуже поганої якості, що прирівнюється до відсутності такого звукозапису та є підставою для скасування вироку. Також вказує на те, що друкований текст вироку не є ідентичним звукозапису проголошення вироку, який міститься на технічному носії і суттєво відрізняється від звукозапису, що також є підставою для скасування вироку з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. Окрім того, зазначає, що копію вироку було вручено обвинуваченому лише 06.08.2020, тобто, через 3 дні після проголошення, що є істотним порушенням положень КПК України. Також вважає, що судом допущено істотне порушення кримінального процесуального закону в частині не роз`яснення судом обвинуваченому суті обвинувачення після оголошення обвинувального акту, що є порушенням приписів статті 367 КПК України. Стверджує, що обвинувачення не довело поза розумним сумнівом наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та за ч. 4 ст. 187 КК України. Окрім того, зазначає, що всі сумніви, які є очевидними та випливають з розбіжностей у показах свідків, потерпілого та за результатами дослідження доказів у суді першої інстанції ( визнання доказів неналежними та недопустимими), згідно чинного КПК України повинні трактуватись на користь обвинуваченого, що наслідком допущення судом істотних порушень вимог КПК України та порушення права обвинуваченого на захист може бути тільки скасування вироку з направленням справи на новий розгляд у суді першої інстанції. Просить вирок суду скасувати, справу направити на новий розгляд у зв`язку із відсутністю складу злочину, недоведеністю вини та численними істотними порушеннями КПК України.
У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокатка зазначає, що прокурор посилаючись в апеляційній скарзі на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, у порушення вимог, передбачених п. 5 ч. 25 ст. 396 КПК України, не подав клопотання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню апеляційним судом і які б підтверджували наведені ним в апеляційній скарзі доводи, з обґрунтуванням того, у чому саме полягає неповнота та поверховість при дослідженні таких доказів судом першої інстанції і які саме факти та обставини можуть бути підтверджені при дослідженні цих доказів апеляційним судом. Просить у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці адвокатки ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення; прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечила щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши зібрані докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.
Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_11 , неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: повідомлення про час та місце розгляду кримінального провадження потерпілому направлено відповідно до вимог законодавства; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від потерпілого не надходило; сторони обвинувачення та захисту не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі потерпілого; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку підлягають задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.
Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 27 КПК України, під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.
За змістом ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені дослідженими доказами, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.
Як убачається з мотивувальної частини вироку (фабула справи), судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 наніс ОСОБА_11 удари ножем у життєво важливі частини тіла, однак не конкретизовано у які саме частини тіла, що не дає можливості встановити, чи віднесені частини тіла потерпілого ОСОБА_11 , у які ОСОБА_6 наносив удари, до життєво важливих органів, що у свою чергу має суттєве значення, так як ОСОБА_6 обвинувачується у незакінченому замаху на умисне вбивство з корисливих мотивів.
При цьому, показання обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_11 не свідчать про наявність в обвинуваченого ОСОБА_6 мотиву для вбивства ОСОБА_11 , у тому числі прямого умислу (т. 2, а. к. п. 216, 217).
Разом із тим, з показань потерпілого убачається, що він також не вказує на конкретні частини тіла, в які обвинувачений ОСОБА_6 наносив йому удари ножем, і при цьому, зміст показань потерпілого свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив розбійний напад із метою заволодіння грошовими коштами (т. 2, а. к. п 217).
Тому, апеляційний суд зазначає, що викладені у вироку докази показання потерпілого ОСОБА_11 , а також свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які суд визнав логічними та послідовними, не підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні незакінченого замаху на умисне вбивство з корисливих мотивів, у тому числі не свідчать про доведеність прямого умислу на умисне протиправне позбавлення життя потерпілого.
Крім того, при перевірці матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що до них хоча і долучені технічні носії інформації, однак, на цих носіях відсутня належна фіксація судових засідань.
Зокрема, у протоколі судового засідання від 29.11.2019 та звукозаписі цього судового засідання виявлено відсутність приведення судом потерпілого ОСОБА_11 до присяги, і при цьому у матеріалах кримінального провадження також відсутній письмовий текст присяги потерпілого з особистим підписом та пам`ятка про права та обов`язки потерпілого з його підписом.
Окрім того, слушними є і доводи сторони захисту про те, що такий документ як «протокол» судового засідання не відповідає вимогам ст. 108 КПК України, яка передбачає ведення під час судового засідання журналу судового засідання.
Колегією суддів також встановлено, що звукозапис судового засідання від 03.04.2019 відсутній, а звукозаписи судових засідань від 16.05.2019, 20.05.2019, 30.05.2019 та 29.08.2019 прослуховуються частково, містять перебої та посторонні звуки. Між тим із протоколів та журналів судових засідань вбачається, що у цих судових засіданнях допитувались свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .
Також зміст вироку не є повністю ідентичним звукозапису проголошення вироку, який міститься на технічному носії.
Разом із тим, слушними є доводи сторони захисту про те, що відображені у протоколі судового засідання від 02.07.2019 відомості не відповідають звукозапису судового засідання, зокрема стосовно пояснень обвинуваченого щодо балаклави та згоди захисника з прокурором.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Поряд із цим, суд першої інстанції у вироку в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 , послався на окремі докази, не даючи їм аналізу, а саме на: протокол огляду речей, вилучених в ОСОБА_6 , від 31.12.2018; протокол огляду речей, вилучених коштів, від 31.12.2018; оглянутий у судовому засіданні DVD-R диск із відеозаписом з боді-камер поліцейських; оглянутий у судовому засіданні DVD-R диск з відеозаписом із приміщення обмінного пункту; висновок експерта щодо вилучених ножів.
Наведене вище свідчить про те, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що в свою чергу свідчить про неповноту судового розгляду, а саме судом не досліджувались обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у зв`язку із чим вирок щодо ОСОБА_6 не може бути визнано законним та обґрунтованим.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційних скаргах сторін обвинувачення та захисту доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.
Тому, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.
При вирішенні питання в частині запобіжного заходу, апеляційний суд враховує положення ст. 419 КПК України, а також ст. ст. 177, 194 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому злочинів та тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі доведеності його вини, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, із метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Тому, на переконання апеляційного суду, наведені вище обставини викликають необхідність утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги, які подали прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та адвокатка ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 серпня 2020 року щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 скасувати, призначивши новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.
Встановити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 26 січня 2023 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :