У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000306 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, с. Бузьке Вознесенського району, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого 02.04.2021 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 510 гривень, яке відбув, надавши відповідну квитанцію 27.04.2021 року, 27.04.2021 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначено йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.04.2021 року, за яким ОСОБА_5 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, та, з урахуванням правил співвідношення видів покарань відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) місяця 10 (десяти) днів арешту

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений пояснює, що не ухилявся від виконання вироку суду від 27.04.2021р., а був зайнятий своїми сімейними справами, а саме в цей час у нього була вагітна дружина, яка хворіла та потрапила до лікарні, де відбулися передчасні пологи, а тому потрібні були кошти та його як фізична, так і фінансова допомога, а тому він весь час знаходив тимчасові підробітки. Вказує, що не міг вимоги суду та відпрацювати 80 годин громадських робіт і після народження дитини, оскільки забезпечував родину. Не погоджується з призначеним покаранням та вважає його занадто суворим.

Зауважує, що на досудовому слідстві у нього не було захисника, а тому були порушені його права на захист.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 27 квітня 2021 ОСОБА_5 , засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, який 28.05.2021 набрав законної сили. 18.06.2021 ОСОБА_5 поставлений на облік до Корабельного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області та 23.06.2021 ознайомлений заступником начальника Корабельного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного йому вироком суду. Також ОСОБА_5 під підпис був ознайомлений з обов`язками, які на нього покладені згідно ст.ст. 37, 40 Кримінально-виконавчого кодексу України та попереджений про відповідальність у разі порушення ним порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, систематичне порушення громадського порядку, та про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт без поважної причини відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України.
23.06.2021 суб`єкту пробації надано направлення до Корабельного районного суду м. Миколаєва для відбування покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин, згідно якого засуджений повинен приступити до відбування покарання 24.06.2021. Наказом керівника апарату Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.06.2021 № 67-од ОСОБА_5 з 23.06.2021 прийнятий для відбування призначеного судом покарання у виді 80 годин громадських робіт на території біля будівлі Корабельного районного суду м. Миколаєва, затверджено графік виходу його на роботу та види робіт. Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ОСОБА_5 вирішив злісно ухилятися від призначеного судом покарання. Так, в період з 29.06.2021 по теперішній час, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний виконувати вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва, яким йому призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт, порушуючи порядок та умови відбування покарання, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт за ст. 389 КК України, порушив графік відбування покарання та без поважних причин не з`явився для відбування покарання.

На виконання вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.04.2021, ОСОБА_5 до відбування покарання не приступив порушивши графік Корабельного районного суду м. Миколаєва за червень місяць, та разом з цим, останньому винесено 2 письмових попередження про те, що в разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ухилення від призначеного судом покарання, ОСОБА_5 в період з 29.06.2021 по теперішній час, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний відбути покарання призначене вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.04.2021 у виді 80 годин громадських робіт, порушуючи порядок та умови відбування даного покарання, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт за ст. 389 КК України, порушив графік відбування покарання та без поважних причин не з`явився для відбування покарання, тим самим умисно ухилився від відбування покарання, тобто більше двох разів протягом місяця без поважних причин не вийшов для їх відбування, відбутого строку покарання не має.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального проступку.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального проступку обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2. ст.389 КК України є правильною.
Посилання обвинуваченого на те, що він перебуває у шлюбі та має на утриманні неповнолітню дитину, а тому змушений був працювати і не міг відпрацьовувати громадські роботи, не є обставинами, які можуть бути підставою для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, з урахуванням обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, яке полягає в ухиленні засудженого від відбування покарання за попереднім вироком.

Твердження ОСОБА_5 про те, що він мав бажання відбувати покарання та працювати, але не мав такої можливості не може бути взято до уваги, оскільки зазначене суперечить вимогам ч.1 ст.37 КВК України, окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 був належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, знав наслідки не виконання ним покладених на нього обов`язків, однак умисно не з`являвся на громадські роботи без поважних причин.

Доводи обвинуваченого про те, що у нього не було захисника, а тому були порушені його права на захист, апеляційний суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження. Відповідно до матеріалів кримінального провадження у обвинуваченого ОСОБА_5 , на досудовому розслідуванні був захисник ОСОБА_7 в присутності якої, обвинувачений в повному обсязі ознайомлений із матеріалами кримінального провадження та визнав встановлені органами досудового розслідування обставини.
Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку; дані про особу обвинуваченого; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття; обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 389, ст.ст. 72, 71 КК України у виді арешту.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року, стосовно ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: