17.03.2023
Справа № 331/1056/22
Провадження № 1-кп/331/188/2023
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2023 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Запоріжжя, рома, громадянина України, освіта середня, не
працюючого, не одруженого, який зареєстрований у
фактично проживав у АДРЕСА_2 , раніше судим:
1) 11.12.2013 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ст.185 ч.3, 70 ч.4, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
2) 07.02.2015 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ст.186 ч.2, 71 ч.4 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 31.07.2018 р. по відбуттю строку покарання;
- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, 186 ч.4 КК України,
ОСОБА_10 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливі злочини.
15 жовтня 2021 р., приблизно о 12 год. 20 хв., ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збага-чення, знаходячись у приміщенні перукарні «Перукарня» за адресою: АДРЕСА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, що він залишається непомі-ченим, з тумбочки шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належне ОСОБА_11 майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia», модель 6300, FCC ID: PPIRM-217, ІC: НОМЕР_1 , Type: НОМЕР_2 , imei1: НОМЕР_3 , в корпусі срібного кольору, вартістю 800 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 800 гривень.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 67/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан терміном на 30 днів, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану до 25 квітня 2022 року.
12 квітня 2022 р., приблизно о 09 год. 45 хв., в умовах воєнного стану, ОСОБА_10 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять протиправний та відкритий характер, знаходячись між першим та другим поверхами другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, штовхнув руками потерпілу ОСОБА_12 та шляхом ривку заволодів належною останній жіночою сумкою, після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ігноруючи вимоги потерпілої зупинитися, з місця вчинення злочину зник.
Таким чином, ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, відкрито, із застосуванням насиль-ства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, в умовах воєнного стану, відкрито викрав належне потерпілій майно, а саме:
- жіночу сумку та гаманець коричневого кольору, які не представляють для потерпілої мате-ріальної цінності,
- грошові кошти в сумі 2580 гривень,
чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2580 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у скоєнні злочинів визнав частково, за епізодом обвинувачення за ст.185 ч.2 КК України вину визнав у повному обсязі, пояснив про вчинення кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті; за ст.186 ч.4 КК України свою вину визнав частково, а саме визнав факт заволодіння майном потерпілої, не визнав кваліфікацію його дій за ч.4 ст.186 КК України.
Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме за епізодом обвинувачення за ст.185 ч.2 КК України від 15.10.2021 р. Обсяг доказів, які підлягають дослідженню, обмежено судом допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують обвинуваченого, стосуються речових доказів.
Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати за доцільне дослідження доказів за епізодом обвинувачення за ст.186 ч.4 КК України в повному обсязі.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 67/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан терміном на 30 днів, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану до 25 квітня 2022 року.
Обвинувачений ОСОБА_10 пояснив суду, що 12.04.2022 р., вранці, він побачив потерпілу, яка заходила до під`їзду, він зайшов слідом за нею. Перебуваючи в під`їзді, вихватив у потерпілої сумку та вибіг на вулицю. Будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій не мав наміру завдавати. Коли добіг до слідуючого під`їзду, чув як потерпіла кричала: «стій, допоможіть». Він подивився, що в сумці відсутні продукти харчування, тому він викинув сумку. Викрав у потерпілої сумку, оскільки, вважав, що там є продукти, напередодні його родичі виїхали за кордон, протягом 2-3 днів він нічого не їв, хотів кушати. На роботу його не брали, він був у відчаї. Біля сусіднього під`їзду після того, як він викинув сумку потерпілої, його затримали та викликали співробітників поліції. Також обвинувачений пояснив, що йому було відомо про те, що відбувається війна, але він не сприймав цей факт, оскільки в місті бойові дії не велись.
Потерпіла ОСОБА_12 пояснила суду, що 12.04.2022 р. вона поверталася з магазину додому, в її сумці знаходились особисті документи, грошові кошти. Обвинувачений зайшов у під`їзд слідом за нею. Коли піднімалась сходами хотіла пропустити обвинуваченого вперед, але він її штовхнув і вихватив із її руки сумку. Від поштовху вона впала та забила руку. ОСОБА_10 почав тікати, вона побігла за ним, кричала про допомогу. Тікаючи, обвинувачений із сумки забрав гаманець, а сумку кинув. Біля будинку перехожий затримав грабіжника та були викликані співробітники поліції. Коли поліцейські посадили ОСОБА_10 в автомобіль, той почав вибачатися. Протягом всіх подій ОСОБА_10 був у неї на увазі, крім нього біля неї та поруч нікого не було, вона впевнено впізнала в залі судового засідання в обвинуваченому того хлопця, який викрав у неї сумку. Також потерпіла пояснила, що вона є віруючою людиною, тому вибачила обвинуваченого.
Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.04.2022 р. (т.2 а.с.81) ОСОБА_12 звернулась до правоохоронного органу із заявою, в якій зазначила, що невідома особа 12.04.2022 р. о 09 год. 45 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , у 2-му під`їзді, відкрито заволоділа належною їй сумкою.
Згідно протоколу огляду місця події від 12.04.2022 р. та фототаблиці до нього (т.2 а.с.82-88) місцем події є другий під`їзд будинку АДРЕСА_4 .
Згідно протоколу огляду місця події від 12.04.2022 р. та фототаблиці до нього, переглянутого в судовому засіданні відеозапису (т.2 а.с.89-98) місцем події є ділянка місцевості біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_4 . Біля під`їзду стоїть ОСОБА_10 , поряд із ним на землі знаходиться жіноча сумка чорного кольору з речами потерпілої, а саме гаманець, банківські картки, грошові кошти, документи на ім`я ОСОБА_12 .
Переглянутим відеозаписом затримання ОСОБА_10 (т.2 а.с.109, 105-108) встановлено, що обвинувачений був затриманий безпосередньо після вчинення кримінального правопору-шення відносно потерпілої ОСОБА_12 , також з відеозапису вбачається, що свідок ОСОБА_13 надав пояснення щодо затримання ОСОБА_10 , який відкрито заволодів сумкою потерпілої.
Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що навесні, більш точну дату він не пам`ятає, вони з дружиною з балкона чули крики жінки про допомогу. Потім, на вулиці біля їхнього будинку, він бачив затриманого ОСОБА_10 , поряд на землі лежала жіноча сумка, речі з якої були розпотрошені. ОСОБА_10 перебував у невменяємому стані, вибачався. Одяг на ньому був брудним. Потерпіла ОСОБА_12 пояснювала, що вона зайшла до під`їзду, обвинувачений зайшов за нею та вирвав з її рук сумку та втік. Свідка запросили бути понятим, після чого опитали присутніх, склали опис речей.
Аналізуючи показання обвинуваченого в сукупності з іншими доказами, суд вважає, що вони узгоджуються між собою, до показань ОСОБА_10 , що він не розумів, що вчиняє злочин у період воєнного стану, суд ставиться критично, вважає, що ці показання є способом захисту.
Таким чином, аналіз вищенаведених показів потерпілої, свідка та досліджених письмових доказів у їх сукупності, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопору-шення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, є обґрунтованою, винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєні цього злочину доведена поза розумним сумнівом.
Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_10 з частини 4 на частину 2 статті 186 КК України, оскільки, як пояснив сам обвинувачений йому було відомо про те, що в країні відбувається війна та введений воєнний стан.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ст.185 ч.2 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; за ст.186 ч.4 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.
При визначенні міри покарання ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, об`єм обвинувачення, майнова шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна, думку потерпілої щодо призначення покарання на розсуд суду, особу винного, який на обліку в психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває, має постійне місце проживання, але не має джерела доходів, раніше був неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та схильність до вчинення нових злочинів, та вважає неможливим його звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.ст.75, 76 КК України, а також для застосування поло-жень ст.69 КК України, суд вважає можливим призначити обвинуваченому мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186 КК України.
Потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 цивільні позови до початку судового розгляду не заявлені.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
- змиви з вхідних дверей другого під`їзду, фрагмент осипу скла (т.2 а.с.99-100, 101), які передані на відповідальне зберігання до ВП № 2 ЗРУА ГУНП в Запорізькій області за квитанцією від 12.044.2022 р., слід знищити;
- мобільний телефон марки «Nokia», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 (т.2 а.с.118, 119), слід залишити їй же за належністю;
- диск із записом з камер відеоспостереження «Перукарні» (т.2 а.с.127) - слід залишити в мате-ріалах кримінального провадження;
- жіночу сумку, гаманець, грошові кошти, передані на відповідальне зберігання потерпілій (т.2 а.с.102-103, 104), слід залишити ОСОБА_12 за належністю.
Судові витрати по справі відсутні.
Згідно протоколу затримання від 12.04.2022 р. (т.2 а.с.105-109) ОСОБА_10 був затриманий 12 квітня 2022 р. о 09 год. 45 хв.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2022 р. (т.2 а.с.112-114) запобіжний захід відносно ОСОБА_10 обраний у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховувати з 12.04.2022 р. з 09 год. 45 хв., з цієї дати суд обчислює обвинува-ченому строк відбування покарання, та вважає необхідним до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19.04.2022 р. накладено арешт на майно: жіночу сумку чорного кольору, грошові кошти в сумі 2580 гривень, гаманець коричневого кольору. Враховуючи, що зазначене майно визнано речовими доказами та їх доля вирішена в порядку ст.100 КПК України, суд вважає за доцільне скасувати арешт на майно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_15 винним у скоєнні кримінальних правопору-шень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 186 ч.4 КК України, та призначити йому покарання:
- за ст.185 ч.2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі,
- за ст.186 ч.4 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_10 у
вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 12 квітня 2022 року.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
- змиви з вхідних дверей другого під`їзду, фрагмент осипу скла, які передані на відповідальне зберігання до ВП № 2 ЗРУА ГУНП в Запорізькій області за квитанцією від 12.044.2022 р., - знищити;
- мобільний телефон марки «Nokia», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 , - залишити їй же за належністю;
- диск із записом з камер відеоспостереження «Перукарні» - залишити в матеріалах криміналь-ного провадження;
- жіночу сумку, гаманець, грошові кошти, передані на відповідальне зберігання потерпілій, - залишити ОСОБА_12 за належністю.
Скасувати арешт на майно: жіночу сумку чорного кольору, грошові кошти в сумі 2580 гривень, гаманець коричневого кольору, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19.04.2022 р.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м.Запоріжжя.
Суддя ОСОБА_16