07.04.2023 року місто Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, особи з інвалідністю 2-ї групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-
Згідно обвинувального акту та угоди, ОСОБА_4 , 09.02.2023, близько 18:21 год., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Під Дубом, 16, маючи єдиний умисел на незаконне збагачення, шляхом придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, незаконно придбав за 19 (дев`ятнадцять) тисяч гривень у ОСОБА_6 50 таблеток «SUBUTEX», які в своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, які зберігав при собі, з метою їх подальшого збуту до 19:56 год. 09.02.2023.
Так, 09.02.2023, в період часу з 19:56 год. до 20:27 год., в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Львів, вул. Під Дубом, 18, у ОСОБА_4 , працівниками поліції виявлено та вилучено 50 таблеток «SUBUTEX», які в своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, загальною масою 0,3681 грам.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу.
В угоді про визнання винуватості враховано наступні обставини, передбачені ст. 470 КПК України, а саме:
2)ОСОБА_4 ґрунтовно підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
3)особу підозрюваного, який відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, та обставини, що пом`якшують покарання;
4)наявний суспільний інтерес в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, а також виконання вимог ст.2 КПК України щодо того, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини;
5)оперативність досудового розслідування та судового провадження, наявний суспільний інтерес у запобіганні (профілактиці) подальшого вчинення кримінальних правопорушень даного виду та показовий характер невідворотності покарання за порушення чинного законодавства України.
Обовязки підозрюваного передбачені угодою:
-беззастережне визнання винуватості у інкримінованому йому діянні;
На підставі наведеного вище, сторони угоди погодились запропонувати суду призначити ОСОБА_4 узгоджене основне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст. 75 КК України сторони угоди погоджуються на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Прокурор в судовому засіданні угоду підтримав, вказав на її відповідність вимогам КПК, добровільність її укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. Зазначив, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою. Повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити укладену угоду, вказавши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.
Відповідно до наведеного вище та змісту пред`явленого обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, відноситься до тяжкого злочину.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Судом встановлено, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості від 31 березня 2023 року є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів.
Встановлено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що, у відповідності до вимог статті 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку, згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК України, а для підозрюваного - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України. В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК України та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Згідно з частиною 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Питання призначення покарання суд вирішує також з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК України.
Відтак, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК України, а тому дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, беручи до уваги особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, відсутність даних про перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про необхідність її затвердження, шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Також, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід застосований до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України
Керуючись ст.ст.374, 468, 469, 472-475 КПК України , суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін. Після вступу вироку у законну силу запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження вважати скасованим.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1