Дата документу 30.11.2022Справа № 539/1161/22
Провадження № 1-кп/554/277/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину та хвору матір похилого віку, з середньою технічною освітою, працюючого монтером колії П418 УЗД «Південне», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст.111 КК України (в редакції Законів №1183-VII від 08.04.2014 року, №1689-VII від 07.10.2014), -
встановив:

I. ФОРМУЛЮВАННЯ ПРЕД`ЯВЛЕНОГО ОБВИНУВАЧЕННЯ

Відповідно до обвинувального акту:
«Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Згідно з частиною 1 статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 N 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16.12.1970 No 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 Ло 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14.12.1974 N 3314 (XXIX), що містить визначення агреси, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-яко1 причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, е окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. П. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приеднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 Ne 36/103, від 16.12.1970 N° 2734 (XXV) від 21.12.1965 No 2131 (XX), від 14.12.1974 No 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.
Так, 24.02.2022 близько 05 години ранку збройні сили Російської федерації спільно з підрозділами незаконних збройних формувань так званих
«ДНР» і «ЛНР» здійснили інтенсивні ракетно-бомбові та артилерійські обстріли по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, перетнули державний кордон України та вторглися на територію України на ділянках Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та Херсонської областей, тобто розпочали відкритий міжнародний збройний конфлікт між Російською Федерацією (держава-агресор) та Україною.
Збройна агресія РФ продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 Ne64/2022, із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 днів в Україні введено воєнний стан.
Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , будучи колишнім військовослужбовцем Збройних Сил України - учасником бойових дій, маючи негативне ставлення до чинної влади в Україні та української держави у цілому, діючи умисно, усвідомлюючи всі вищеназвані обставини, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у період часу з 24.02.2022 по 01.03.2022 (28.02.2022 о 20 год. 01 хв. - 00 год 05 хв.), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , підшуковував можливості для переходу на бік ворога (вступу на військову службу до Збройних Сил Російської Федерації) в умовах воєнного стану.
Так, ОСОБА_4 з метою умисного створення умов для вчинення державної зради, в умовах воєнного стану в Україні, протягом 24.02.2022 - 01.03.2022 вів перемовини з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Грозний, російська федерація, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на непідконтрольній території України в лавах не передбачуваних законом збройних формувань так званої «ДНР». Умови переходу на сторону ворога ОСОБА_4 обговорював з останнім через соціальну мережу «Однокласники, про що ОСОБА_4 повідомив своєму сину у месенджері «Viber», який перебуває у Республіці Білорусь, м. Мінськ.
Тобто, ОСОБА_4 здійснив готування до державної зради, тобто діяння, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме переходу на бік ворога в умовах воєнного стану.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у готуванні до державної зради, тобто умисному створенні громадянином України умов для вчинення діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме переходу на бік ворога в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111 КК України (В редакції Законів № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014)».

IІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 111 КК України на підставі ч. 2 ст. 111 КК України, в старій редакції, мотивуючи, що він 12.03.2022 року добровільно заявив про факт його спілкування з ОСОБА_7 та про його злочинні пропозиції, добровільно видав працівникам СБУ свій мобільний телефон і вказав на наявний там текст його з ОСОБА_7 переписки. Ніяких дій на виконання вказаної пропозиції ОСОБА_7 він не вчинив. Наслідки такого звільнення йому роз`яснені.
Захисник підтримав клопотання з підстав у ньому зазначених.
Прокурор заперечив проти клопотання, вважаючи його безпідставним.

III. ОБСТАВИНИ УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив свою провину у державній зраді, зокрема, в переході на бік ворога чи вчинення дій з цією метою, підтвердив лише, що отримав злочинну пропозицію ОСОБА_7 перейти на бік ворога, про яку повідомив слідчого УСБУ, на виконання цієї провозиції ніяких дій не вчинив, об`єктивних перешкод для цього не мав.
Вважає, що СБУ України для власних показників намагається перетворити на державну зраду звичайне людське спілкування давніх знайомих, які були вимушено розділені по різних територіях України, охопленої воєнним конфліктом.
Народився він березні 1981 року в шахтарському містечку Старобешевка неподалік міста Донецьк, де практично весь час і проживав до червня 2016 року зі своїми батьками, спочатку у повній сім`ї, а коли батько помер, лише з мамою - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько був робітником на залізниці, мати усе життя працювала зоотехніком у колгоспі ім. Кірова Старобешивського району Донецької області. У Старобешівці відвідував дитячий садочок, закінчив школу та вступив на навчання до ІНФОРМАЦІЯ_4 , який закінчив у 2003 році за спеціальністю «Гірничий майстер», став працювати гірничим майстром на шахті, одружився. У 2010 році вступив на навчання у Донецький інститут залізничного транспорту, де навчався 4 роки, але не зміг закінчити навчання, бо розпочалася війна. Син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 сим ОСОБА_9 у 2014 році переїхав зі своєю матір`ю жити до Білорусі до родичів, з ним підтримує добрі стосунки. Раніше син приїздив до нього, але на теперішній час з ним спілкувались лише в телефонному режимі. Коли перший шлюб розпався, він одружився вдруге у 2007 році і у нього з другою дружиною народилася донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка на теперішній час з мамою проживають в окупованому Донецьку. Оскільки дружина в 2015 року не забажала залишати окупований Донецьк, їх шлюб розпався. Отже очевидним є факт, що все своє життя до окупації Донецького регіону він там проживав, там сформувались його погляди на життя, були друзі і знайомі, були плани на життя в Україні.
У 2014 році смт. Старобешевка була окупована російськими військами та місцевими зрадниками, які сприяли «Руському міру», а тому всім тим, хто думав по другому, жити стало дуже важко. Він особисто намагався працювати та утримувати сім`ю доки вона існувала і не втручатись в різні події, яких на той час було багато, але так не вийшло. Багато його знайомих і друзів по школі, по роботі та просто жителів містечка, пішли служити в різні військові формування чи сформовані нові «органи влади» до так званого «ДНР» і стали пропонувати йому йти на службу. На протязі 2 років він ухилявся від таких пропозицій й у 2016 році відверто заявив, що служити бандитській владі «ДНР» не буде та висловився, що має бажання служити Україні, повернутися до нормального життя. Після чого йому повідомили, що арештують за такі висловлювання.
Тому на початку березня 2016 року він прибув до міста Харкова, з`явився до військового комісаріату і заявив про своє бажання служити Україні в зоні АТО. 15 березня 2016 року з ним було укладено «Контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посаді осіб рядового окладу» терміном на 3 роки і він був зарахований до штату віч НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) в якості артилериста ЗСУ. Після навчань, у вересні 2016 року у складі військової частини ЗСУ він прибув на місце бойових дій і з 26 вересня 2016 року приймав участь в бойових діях в зоні проведення АТО до кінця жовтня 2017 року.
Через надмірні фізичні навантаження при обслуговуванні артилеристських установок та постійного носіння під час бойових дій важких армійських бронежилетів за станом здоров`я залишив військову службу. У жовтні 2017 року проходив лікування у військовому госпіталі й за наслідками лікувань та медичних обстежень його визнали непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час, що наведено у Свідоцтві про хворобу N 1672 виданого Військово-лікарсько комісією ВЧ НОМЕР_4 07 листопада 2017 року (м. Харків). Отримав посвідчення учасника бойових дій та мав наміри жити мирним життям, працювати. Тоді переїхав до матері в село Тернівщина, Лубенського району Полтавської області, оскільки мати раніше була вимушена вихати з смт. Старобишіва. У квітні 2019 року працював у Польщі, однак через хвороби матері вимушений був повернутись до неї та влаштувався на роботу на залізницю.
Не заперечує, що протягом 2014-2022 років в телефонному режимі постійно спілкувався зі своїми знайомими і товаришами, що залишились на окупованих територіях, але це було лише спілкування знайомих людей, яких розділило життя, що склалося і не більше.
Жодних заяв, намагань чи дій, націлених на зраду України у виді переходу на сторону «ДНР» у його спілкуванні не було і таких даних сторона обвинувачення надати до справи не змогла, бо таких фактів в його житті не існувало.
Не для того я залишив своїх старих батьків на окупованій території та пішов добровільно служити в ЗСУ, щоб потім перебігти на сторону російських чи ОСОБА_11 кримінальних діячів зрадивши не лише Україну, як Державу, але, в першу чергу, зрадивши свої власні погляди на життя.
Коли 24 лютого 2022 року Росія напала на Україну, то у нього це викликало не лише шок а й звичайних страх, бо в зоні АТО він на особисто бачив, що зруйновані хати і цілі села. Його острах посилювався усвідомленням того, що Україна може не витримати натиск Росії, яке існувало на той час не лише у нього, а у лідерів України, про що навіть відверто заявляв радник Офісу Президента ОСОБА_12 в одному зі своїх виступів і за таких обставин, він як учасник АТО, буде знищений в першу чергу.
Саме в цей період до нього на зв`язок через «Однокласники» вкотре вийшов його знайомий по ОСОБА_13 , з яким він і раніше інколи спілкувався у телефонному режимі. Під час спілкування вони обмінялись певними життєвими проблемами і, як часто буває, перейшли на подій війни. Він висловив своє невдоволення тим фактом, що на руки у ОСОБА_14 безконтрольно роздають зброю, бо знав які можуть бути наслідки від такої безконтрольності і боявся цих наслідків, навіть у селі.
Нарожний повідомив, що напевно за два тижні війна закінчиться, бо на його думку Україна програє цю війну і так в перші дні думав не лише він, про що вже вказував. Такі побоювання висловлювались і у нього на роботі. Такі побоювання мав і він, але це жодним чином не виливало на його позицію - він залишається вірним Україні, незалежно ні від чого.
Також у них з ОСОБА_15 було спілкування, де він вказував хто із їх спільних знайомих пішов служити до формувань ДНР. Сказав, що його колишній начальник по попередній роботі у них став командиром і може взяти його ( ОСОБА_4 ) на службу, якщо він бажає. На це він ( ОСОБА_4 ) відповів, що служив в ЗСУ і не бажає служити надуманому «ДНР», що свідчило про його відмову на таку пропозицію. Жодних дій по створенню умов для вчинення держаної зради він не вчиняв і не планував. Від нього самого таких визначених і спланованих пропозицій також не надходило. З ОСОБА_15 спілкувались як старі приятелі на свої теми і не більше. Ніякого умислу готуватись до державної зради не було і таких доказів до справи не додано. Вся позиція слідства - це припущення і вигадка.
Зазначив, що посилання ОСОБА_7 щодо можливості служити в ДНР у зс рф була лише розмова, без будь-якої конкретизації.
Також ніколи він не мав і не має негативного ставлення до чинної влади в Україні. Як і кожен громадянин України має певні невдоволення своїми умовами життя та інколи діями певних чиновників, з якими йому приходилось стикатись у своєму житті, а тому відверто про це дозволяв собі висловлюватись у розмовах зі знайомими, як особисто, так і під час телефонних спілкувань і цього не заперечує.
Невдоволення він висловлював з приводу того, що, як учасник АТО має право на 2 га землі, але йому у їх виділенні в сільраді відмовили, заявивши, що в АТО його не посилали і землі у них не має. У житловому будинку існує газ, але користуватись ним не може через високі тарифи. На роботі його намагалися примусово вакцинувати від КОВІД, а коли відмовився, відсторонювали від роботи й не платити заробітну плату. Разом з цим невдоволення, це лише його власна позиція.
Після обміну думками з ОСОБА_7 , він обурено проінформував про це свого сина ОСОБА_9 , який проживає в Білорусі та який його підтримав і погодився, що висловлювання його знайомого це зрада інтересів України.
Звернув увагу суду на те, що він залишив місце свого постійного проживання та переїхав на Полтавщину саме тому, що не бажав співпрацювати зі злочинними режимами в «ДНР» чи «ЛНР», а тим паче з росією, яка напала на Україну.

Суд зазначає, що указане кримінальне провадження 10.03.2022 року о 18.45 годин внесено до ЄРДР за № 0000026 за ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст.111 КК України за фактом готування ОСОБА_4 до державної зради переходу на бік ворога в період збройного конфлікту ( т. 1 а.с.144).
Підставою для цього став рапорт працівника УСБУ від 10.03.2022 року №66/61-2403 про те, що Лубенським РВ УСБУ в Полтавській області встановлено, що ОСОБА_4 діє спільно з членами незаконного збройного формування ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , тому в його діях убачаються ознаки ст. 258-3 КК України - участь в діяльності терористичної організації, а також ОСОБА_4 намагався домовитись з представниками «ДНР» з метою проходження служби на боці ворога, на що відгукнувся його гарний знайомий ОСОБА_18 . Ще згідно рапорту було встановлено, що ОСОБА_4 постійно тримав зв`язок з бойовиком «ДНР» ОСОБА_19 (батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_7 »). Враховуючи всі обставини ОСОБА_4 вже планував свій маршрут з метою виїзду на ОРДЛО, тому ініціатор рапорту вбачає в його діях готування до державної зради, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (т. 1 а.с. 145).
Проте, вказаний рапорт не містить жодних додатків, які би підтверджували інформацію, у ньому вказану. Матеріали справи не містять відомостей про які-небудь результати оперативно-розшукової, розвідувальної чи контррозвідувальної діяльності. Негласні слідчі (розшукові) дії, як свідчать матеріали справи, не проводились. Жодні докази не підтверджують обставин викладених у цьому рапорті, він згідно закону не є самостійним джерелом доказів, тому його не можна приймати до уваги.
Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 показали суду, що знають ОСОБА_4 , характеризують його позитивно. З їх показань вони ніколи не чули від ОСОБА_4 антиукраїнських висловів та інформації про його бажання перейти на бік ворога. Зброї чи боєприпасів при ньому теж ніколи не бачили. Останній жив з матір`ю.
Більше того, свідок ОСОБА_20 також пояснив, що ОСОБА_4 з початку збройної агресії вступив до місцевої оборони та забезпечував безпеку, стеженням по відеокамерам, які контролювали підступи до села.
Матеріали проведеного у ОСОБА_4 обшуку місця проживання від 11.03.2022 року (т. 1 а.с. 168-190) не свідчать про наявність яких-небудь ознак готування до державної зради, зокрема, переходу на бік ворога. Не було виявлено ніяких карт, інформації про контакти, конкретного часу, місця, способу, умов та особливостей переходу на бік ворогу.
12.03.2022 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_23 із письмовою заявою в якій зазначив, що добровільно видає для проведення огляду належний йому мобільний телефон Redmi Note 8T № НОМЕР_5 ( т. 1 а.с. 229).
Під час огляду добровільно виданого ОСОБА_4 мобільного телефону Redmi Note 8T (імеі НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ) з сім картами операторів Лайфсел № НОМЕР_5 та ВФ України № НОМЕР_8 , у мессенджері Viber виявлено діалог з абонентом « ОСОБА_24 » ( НОМЕР_9 ) такого змісту:
- ІНФОРМАЦІЯ_8 о 23.41 годин ОСОБА_4 написав абоненту « ОСОБА_24 »: « ОСОБА_9 эти ушлепки пасриоты могут сделать все что ты хочиш чтоб все пото свалить на якобы российские ДРГ вот и все там сейчас полный беспредел, прикинь выступил этот ушлепок Кличко с речью что кого увидят в комендантский час стрелять на поражения застрелят и скажут что ДРГ рф», « Это ужас», «Богдан у Нас в Старобешеве такого не было», « Эти нацики людей не выпускают с городом, прекрываются мирными жителями. Агония вот и все ихний конец близок» «А мне дело предложили блин если бы ты знал как сердце защемило по родине Старобешиво».
- 28.02.2022 року о 23.50 годин абонент « ОСОБА_9 сын» відповів ОСОБА_4 : «Чо за дело», на що останній відповів : « ОСОБА_25 в рф, в Старобешево, там ІНФОРМАЦІЯ_9 », на що абонент « ОСОБА_24 » відповів: «не вздумай щас туда вписаться, не при каких условиях».
- 28.02.2022 року о 23.55 годин ОСОБА_4 написав абоненту « ОСОБА_24 » : «Я задал такой вопрос, он говорит ну и что толковые прапора нужны», на що « ОСОБА_24 » відповів: «Это детский сад, ты для них враг, и нормальный командир не будет предлагать перейти на их сторону. И чисто по человечески это западло. Предательство».
ОСОБА_4 на це відповів: «Как то так я ему объяснил что у мены бронь на пол года пока отсрочка, но если закончится меня могут забрать, а до укроповне хочу тварифашизм самый настоящий, он говорит бронь это ок, но если что текай к нам.))» «Но если не будет выбора незнаю, а предательство это все философия, украина меня предаладавно и жестокопри чем ну ладно, поделился с тобой таким, да и честно родина то моя там. Просто тут в Украине эти суки гребут всех на убой суки, это мне повезло что Дали бронь на пол года».
На це Богдан Сын» зазначив: «Мне кажется за РФ пойти не лучшая идлея, если в телеграмме сидишь то сам видел как их наказуют. Я начинаю соменеваться что это так просто для них будет. Кароче. Хорошо что у тебя отсрочка. Попробуй оформить опекунство» ( т. 1 а.с. 232-239).

Оглядом мобільного додатку «Однокласники», що встановлений у добровільно виданому ОСОБА_4 мобільному телефоні Redmi Note 8T (імеі НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ) з сім картами операторів Лайфсел № НОМЕР_5 та ВФ України № НОМЕР_8 , виявлено діалог із контактом « ОСОБА_26 » такого змісту:
- ОСОБА_26 : «Треш полный этот хуй Зе выпустил зеков, пригоняет всех наемников идти воевать против РФ в общем пи..ц голимое самали»
- ОСОБА_4 : «Как то так» «Пораздавали всем стволы они тут друг с другом ху..ся так)) пи..ц уе…ны. Брат слов нет» « В общем так в кратце рассказал, ладно не буду зае… ть удачки, пусть бог хранит пацанов».
- ОСОБА_26 : «если бронь на пол года это ок….еще недели две и зеле пи…да и это максимум» «какая на х..й Украина и какие зеки????? Над Старобешево летят ка-52 и приземляются на стадионе а вся остальная х…ня идет сутками…такое ощущение что конца и края технике нет… первый раз увидел четырех-мостовые камазы… это пи…ц» (т. 1 а.с. 240-243).

Як убачається з обвинувального акту, все обвинувачення ОСОБА_4 побудовано на відомостях приватної переписки саме з добровільно виданого ним власного мобільного телефону
Дозвіл суду на втручання у приватне спілкування відсутній.
ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України офіційно не затримувався, його особистий обшук, примусове вилучення речей чи предметів в установленому законом порядку не проводились, експертні дослідження за вилученим телефоном та інформацією, що в ньому малась, не призначались.
Саме 12.03.2022 року з 14.52 годин до 15.48 годин ОСОБА_4 із застосування відеозапису під час допиту в якості підозрюваного вочевидь добровільно повідомив слідчому в ОВС УСБУ в Полтавській області ОСОБА_23 про всі фактичні обставини його переписки із ОСОБА_7 та отриману від останнього пропозицію служити в зс рф.
Лише внаслідок добровільних дій ОСОБА_4 у законний спосіб було здобуто обґрунтування його підозри, подальшого тримання під вартою та обвинувачення.
Зважаючи, що навіть органом досудового слідства ОСОБА_4 інкримінується лише готування до переходу на бік ворогу у формі підшукування такої можливості та спілкування з ОСОБА_7 , відсутні відомості (як в обвинуваченні, так і матеріалах справи), що він вчинив будь-які діяння на виконання злочинної пропозиції ОСОБА_7

III. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналізуючи указані переписки в месенджері через призму інкримінованого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111 КК України, суд приходить до таких висновків.
Розгляд справи відбувається в межах пред`явленого обвинувачення, у той же час положення ч. 1 ст. 111-1 КК України (в частині негативних суджень) обвинуваченому не інкриміновані і нести за ними відповідальність він не може, позаяк вони набрали чинності 15.03.2022 року, тоді як обвинувачений 12.03.2022 року вже був узятий під варту. Діють положення ч. 2 ст. 5 КК України про те, що закон, який встановлює кримінальну протиправність діяння зворотної сили не має.
В той же час частина 1 ст. 111 КК України (в редакції чинній до 07.03.2022 року), інкримінована обвинуваченому, визначає, що державна зрада це діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Перехід на бік ворога полягає в наданні безпосередньої допомоги державі, з якою Україна перебуває в умовах воєнного стану або збройного конфлікту.
Форми такого переходу можуть бути різними: перехід до ворога через лінію фронту; вступ до армії ворожої держави; участь за її завданням у бойових діях проти України; надання різної допомоги агентам такої держави та ін.
Перехід на бік ворога може полягати як у переході на територію ворожої держави (так званий фізичний перехід), так і в наданні допомоги такій державі або її представникам на території України (так званий інтелектуальний перехід). У цій формі державна зрада визнається закінченою з моменту, коли особа почала надавати допомогу ворогові.
Із суб`єктивної сторони державна зрада характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою державної зради є мета - заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 КК України готуванням до кримінального правопорушення є підшукування або пристосування засобів чи знарядь, підшукування співучасників або змова на вчинення кримінального правопорушення, усунення перешкод, а також інше умисне створення умов для вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 12.03.2022 року добровільно видав працівниками УСБУ в Полтавській області свій мобільний телефон Redmi Note 8T (імеі НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ) з сім картами операторів Лайфсел № НОМЕР_5 , ВФ України № НОМЕР_8 , добровільно повідомив під час допиту відповідний державний орган, а саме слідчого в ОВС УСБУ в Полтавській області про свій зв`язок із ОСОБА_7 та пропозицію останнього перейти на бік ворога, однак таку злочинну пропозицію не прийняв, на її виконання жодних діянь не вчинив.
Хоча з моменту такої пропозиції до його затримання минув значний проміжок часу та ОСОБА_4 об`єктивно, реально міг виконати завдання і нездоланних перешкод не було. Мотиви його добровільної заяви про таке завдання (пропозицію) до органів влади, зокрема каяття, страх покарання, тощо, значення не мають.
Для таких випадків законодавець передбачив спеціальне, обов`язкове звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Так, частиною 3 ст. 111 КК України (в редакції чинній з 07.03.2022 року) передбачено, що звільняється від кримінальної відповідальності громадянин України, якщо він на виконання злочинного завдання іноземної держави, іноземної організації або їх представників ніяких дій не вчинив і добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок з ними та про отримане завдання.
Аналогічні положення містяться й у ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції 05.04.2001 року), чинній станом на момент інкримінованого ОСОБА_4 злочину.
Добровільною визнається заява за умови, що об`єктивно, реально особа могла виконати завдання і нездоланних перешкод не було. Мотиви добровільної заяви значення не мають (каяття чи страх перед покаранням тощо).
До того ж слід враховувати й те, що відповідно до ст. 17 КК України, добровільною відмовою є остаточне припинення особою за своєю волею готування до кримінального правопорушення або замаху на кримінальне правопорушення, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення кримінального правопорушення до кінця. Особа, яка добровільно відмовилася від доведення кримінального правопорушення до кінця, підлягає кримінальній відповідальності лише в тому разі, якщо фактично вчинене нею діяння містить склад іншого кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції чинній до 07.03.2022 року) (готування до державної зради переходу на бік ворога в умовах воєнного стану) на підставі ч. 3 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022) та ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції 05.04.2001 року), а кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України до мобільного телефону Redmi Note 8T (імеі НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ) з сім картами операторів Лайфсел № НОМЕР_5 та ВФ України № НОМЕР_8 , вилученого в ОСОБА_4 застосовується спеціальна конфіскація.
Керуючись ч. 3 ст. 111 КК України ( в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022), ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції 05.04.2001 року), ст. ст. 350, 370-372 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Законів №1183-VII від 08.04.2014 року, №1689-VII від 07.10.2014) на підставі ч. 3 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022) та ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції 05.04.2001 року), а кримінальне провадження в цій частині закрити.
Запобіжний захід тримання під вартою обраний ОСОБА_4 , у зв`язку з підозрою за ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Законів №1183-VII від 08.04.2014 року, №1689-VII від 07.10.2014) - скасувати та звільнити його з-під варти, негайно в залі суду.
Речовий доказ: диск з відеозаписом допиту ОСОБА_4 в якості підозрюваного від 12.03.2022 року зберігати при справі.
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати до мобільного телефону Redmi Note 8T (імеі НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ) з сім картами операторів Лайфсел № НОМЕР_5 та ВФ України № НОМЕР_8 , вилученого в ОСОБА_4 , спеціальну конфіскацію.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1