Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/72/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2023 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0002561 від 24.12.2020 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2022 року яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Аксуєк Мойинкумського району Джамбульської області, громадянку України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнано винуватою та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження закрити, у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду про доведеність її винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення грунтуються на недостовірних та суперечливих показань ОСОБА_7 про локалізацію тілесних ушкоджень та заінтересованого свідка ОСОБА_10 , які спростовуються її показаннями про те, що ОСОБА_7 та вказаний свідок самі спровокували конфлікт та нанесли їй тілесні ушкодження, які зафіксовані у висновку експерта № 1140 від 30.12.2020 року.

Обвинувачена ОСОБА_8 стверджує, що версія про побиття вигадана ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_10 , для того щоб уникнути кримінальної відповідальності за спричинення їй тілесних ушкоджень.

Вважає, що висновки суду не грунтуються на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин цієї справи, а оскаржуваний вирок суду ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з вироком, суд визнав винуватою за засудив ОСОБА_8 за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження при слідуючих обставинах.

Так, ОСОБА_8 23 грудня 2020 року приблизно о 11 годині 15 хвилин, під час сварки з ОСОБА_7 , яка відбулась в тамбурі кв. АДРЕСА_2 , умисно, з неприязні нанесла ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді синців в ділянці правої гомілки та правого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1135 від 24.12.2020 року відносяться до категорії легких.

До початку апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_11 звернулась до суду з письмовим клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, вказуючи на те, що з дня вчинення нею даного кримінального проступку, а саме з 23.12.2020 року пройшло більше 2 років.

Захисник ОСОБА_9 уточнив вимоги ОСОБА_11 і просив вирок суду першої інстанції скасувати, клопотання задовольнити, на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України - закрити. Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 просив залишити без розгляду.

Заслухавши доповідача, в дебатах ОСОБА_11 та її захисника ОСОБА_9 , які підтримали клопотання з уточненнями, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи ОСОБА_11 , колегія суддів дійшла до такого висновку.

Так, стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини. Строк давності - це передбачений Кримінальним кодексом певний проміжок часу після вчинення злочину, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається благополучний сплив певних строків давності з дня вчинення злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинення нею злочину певної тяжкості. Строки давності встановлені законом стосовно кожної із груп кримінальних правопорушень, передбачених ст. 12 КК України, і їх тривалість залежить від ступеня тяжкості вчиненого злочину: чим більш тяжким є злочин, тим більш тривалим є строк давності.

Благополучним визнається такий сплив зазначених строків давності, за якого особа, що вчинила злочин, протягом цих строків виконала дві умови: а) не ухилялася від слідства та суду та б) не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (ст. 532 КПК України).

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У такому разі, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49 і ч. 5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд встановив і матеріалами справи підтверджується, що протиправні дії ОСОБА_8 , які вона вчинила 23 грудня 2020 року підпадають під санкцію ч. 1 ст. 125 КК України і за правилами ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

З цієї дати та на час апеляційного розгляду пройшло більше 2 років, перебіг строків давності не зупинявся і не переривався.

Згідно приписів ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі, минуло два роки.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 05 квітня 2021 року по справі № 328/1109/19 відповідно до положень ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності.

Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності неперерваний);особа не ухилялася від досудового слідства або суду(перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 566/554/16-к, відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд встановлює наявність певного обвинувачення, закінчення відповідних строків, передбачених ст. 49 КК України, і за таких умов зобов`язаний задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строку давності є нереабілітуючою підставою, та однією з умов його застосування є згода обвинуваченого. Цю згоду може бути висловлено у відповідному клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності.

Апеляційним судом роз`яснено ОСОБА_8 нереабілітуючи підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності та наслідки, після цього ОСОБА_8 пояснила, що наслідки закриття кримінального провадження по строках їй зрозумілі, підтримала клопотання, просила його задовольнити, вирок суду скасувати, а справу закрити.

На підставі вимог ст. 288 ч.3 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що у зв`язку з відмовою ОСОБА_8 від апеляційної скарги її слід залишити без розгляду, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України підлягає скасуванню, ОСОБА_8 на підставі ч.1 ст. 285 КПК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 288, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без розгляду.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2022 року в кримінальному провадженні № 0002561 від 24.12.2020 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України - скасувати.

ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження № 0002561 від 24.12.2020 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України - закрити.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4