Єдиний унікальний номер 205/3885/22
Провадження №1-кс/205/1640/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_8 про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 24.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилається на те, що в провадженні СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000042, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання орган досудового розслідування посилається на ту обставину, що службовими особами КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради (, юридична адреса:м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 18) була побудована корупційна схеми по систематичному вимаганню та одержанню неправомірної винагороди з громадян, за безперешкодне поховання померлих осіб на цвинтарях міста Дніпра.

Зокрема, відповідними слідчими діями встановлено, що директор КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заступник директора КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 користуючись своїм службовим становищем, впровадили протиправну корупційну схему, яка реалізується групою осіб з чітким розподілом ролей її учасників з метою отримання неправомірної винагороди.

11.10.2022 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належать на праві приватної власності наступні об`єкти нерухомого майна, а саме: стаціонарна автозаправна станція у комплексі з магазином продовольчих і непродовольчих товарів, підприємством громадського харчування типу «Закусочна» та мийкою автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/2,яка належить на підставі договору купівлі продажу № 2598 від 28.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_10 ; база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на підставі договору купівлі продажу № 2965 від 31.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_11 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на підставі договору купівлі - продажу № 10740 від 15.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 ; автозаправна станція за адресою: АДРЕСА_4 , у розмірі частки 1/2, яка належить на підставі договору купівлі продажу № 4022 від 20.12.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 ; комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить на підставі рішення Третейського суду, б/н від 31.01.2008 року.

Обґрунтовуючи необхідність арешту, слідчий та прокурор вказують, що нерухоме майно могло бути використане для забезпечення вчинення кримінального правопорушення, так і в подальшому можуть бути використані для забезпечення конфіскації майна, у зв`язку із чим просять слідчого суддю накласти арешт на таке майно.

Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави викладені у клопотанні та просив слідчого суддю накласти арешт на вищевказане нерухоме майно ОСОБА_4 .

Підозрювана та її захисники у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні вказаного клопотання через необґрунтованість підозри, та недоведеності прокурором обставин, на які він посилався в обґрунтування вказаного клопотання про арешт майна, зокрема недоведеності тієї обставини, що вказане майно на праві власності не належить підозрюваній.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників провадження, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього докази, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

В даному випадку слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000042 від 24.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

З наданих слідчому судді матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_4 будучи директором КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради вчинила організованою групою кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України.

Матеріалами провадження підтверджено, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належить на праві приватної власності наступні об`єкту нерухомого майна, а саме: стаціонарна автозаправна станція у комплексі з магазином продовольчих і непродовольчих товарів, підприємством громадського харчування типу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та мийкою автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/2, яка належить на підставі договору купівлі продажу № 2598 від 28.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_10 ; база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на підставі договору купівлі продажу № 2965 від 31.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_11 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на підставі договору купівлі - продажу № 10740 від 15.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 ; автозаправна станція за адресою: АДРЕСА_4 , розмірі частки 1/2, яка належить на підставі договору купівлі продажу № 4022 від 20.12.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 ; комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить на підставі рішення Третейського суду, б/н від 31.01.2008 року.

Слідчий суддя критично відноситься до тез сторони захисту щодо того, що вказане майно на праві власності не належить підозрюваній, адже згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.

В даному випадку на підтвердження доводів щодо неактуальності вказаних записів у державному реєстрі жодного достатнього, належного та допустимого доказу слідчому судді з боку сторони захисту не представлено.

І навпаки, слідчому судді з боку органу досудового розслідування наданий витяг, сформований станом на 13.10.2022 року, з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію речових прав на вказане нерухоме майно за підозрюваною особою. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

З огляду на наведене, слідчий суддя доходить висновку, що перелічене у клопотанні про арешт майна нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_4 , яка обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 ст. 368 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що згідно частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з частиною першою статті 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження (частина перша статті 131 КПК України).

Як зазначалось вище, згідно пункту третього частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. При вирішенні питання про арешт майна необхідно враховувати, серед іншого: 1) правову підставу для арешту майна; 2) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 3) наслідки арешту майна для обвинуваченого та третіх осіб (частина друга статті 173 КПК України).

Під час встановлення правової підстави, що зумовлює арешт такого майна слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 КПК України. Санкція даної статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відтак, в цьому кримінальному провадженні необхідність арешту вищевказаного нерухомого майна обґрунтовано обумовлена сукупністю підстав вважати, що таке майно може підлягати конфіскації як виду покарання у випадку прийняття в подальшому відповідного рішення судом. У зв`язку з загрозою конфіскації майна існує ризик того, що підозрювана особа може приховати чи відчужити нерухоме майно за відсутності такого арешту. І навпаки, з накладенням арешту втрачається можливість особи відчужити це нерухоме майно на користь третіх осіб. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.
Окрім цього, на думку слідчого судді, розумність та співрозмірність обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження. Накладення арешту на майно підозрюваної особи направлене на досягнення дієвості цього провадження. Таке обмеження не шкодить інтересам інших осіб. Втручання у права і свободи особи шляхом арешту майна не має ознак порушення прав людини, адже потреби досудового розслідування на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання.
У зв`язку із викладеним, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно підозрюваної особи.
Слідчий суддя також вказує, що накладення арешту на вказане майно не є припиненням права власності на нього, і жодних негативних наслідків арешту такого нерухомого майна для третіх осіб не вбачається.
Окремо слідчий суддя роз`яснює, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 132, 167,170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
1. Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_8 про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 24.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - задовольнити.
2. Накласти арешт шляхом позбавлення підозрюваної особи ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на відчуження, розпорядження та користування нерухомим майном, а саме:

- стаціонарна автозаправна станція у комплексі з магазином продовольчих і непродовольчих товарів, підприємством громадського харчування типу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та мийкою автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/2, яка належить на підставі договору купівлі продажу № 2598 від 28.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_10 на праві приватної власності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на підставі договору купівлі продажу № 2965 від 31.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_11 на праві приватної власності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на підставі договору купівлі - продажу № 10740 від 15.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 на праві приватної власності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- автозаправна станція за адресою: АДРЕСА_4 , розмірі частки 1/2, яка належить на підставі договору купівлі продажу № 4022 від 20.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 на праві приватної власності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить на підставі рішення Третейського суду, б/н від 31.01.2008 року на праві приватної власності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації такого майна, як виду покарання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1