Справа № 297/647/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000092 від 02.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший дізнавач СД Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000092 від 02.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2023 року о 15:05 годині в с. Астей, Берегівського району, Закарпатської області, громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи намір виїхати з України через ПП «Лужанка» пред`явив прикордонникам свій закордонний паспорт та посвідчення інваліда, яке ймовірно є підробленим.

Так, виїздом слідчо-оперативної групи на місце події слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 був проведений огляд місця події від 01.03.2023 року у період часу з 15:35 години по 16:05 години за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було вилучено документ, а саме:

- пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 04.05.2022 року серії НОМЕР_2 , власник якого являється інвалідом 3 групи (загальне захворювання).

Вказаний документ було вилучено та поміщено до паперового конверту НПУ СУ, який опечатано та на якому розписались учасники процесуальної дії.

Також, вилучений документ в рамках кримінального провадження згідно постанови старшого дізнавача СД Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області було визнано речовим доказом.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна, так як в подальшому по вилучених документах необхідно призначити відповідні експертизи.

Старший дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений належним чином. При цьому, подав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити клопотання.

Власник майна ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися.

При цьому, адвокатом ОСОБА_7 на електронну адресу суду було подано письмові пояснення щодо клопотання, згідно яких адвокат просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки документ, арешт на який просить накласти дізнавач, вже був предметом в іншому кримінальному провадженні. До свого клопотання адвокат долучив копію висновку експерта від 20.01.2023 року та копію постанови про закриття кримінального провадження від 23.02.2023 року.

Дослідивши матеріали клопотання, якими дізнавач та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено в ході розгляду клопотання СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000092 від 02.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно копії висновку експерта № СЕ-19/107-23/609-ДД від 20.01.2023 року у кримінальному провадженні №0000047 одним із предметів дослідження було пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 04.05.2022 року серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії постанови про закриття кримінального провадження від 23.02.2023 року кримінальне провадження №0000047 від 03.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Крім цього, судом встановлено, що протоколом огляду місця події від 01.03.2023 року було виявлено та вилучено пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 04.05.2022 року серії НОМЕР_3 , власник якого являється інвалідом 3 групи (загальне захворювання).

Отже, враховуючи, що орган досудового розслідування не довів необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно, зокрема на пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 04.05.2022 року серії НОМЕР_3 , власник якого являється інвалідом 3 групи (загальне захворювання), та яке вже було предметом в іншому кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 169 КПК України, копія судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, копія судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна негайно після його оголошення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копія надсилається таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-175, 309, 370, 371, 372, ч. 2 ст. 376, ст. 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого дізнавача СД Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000092 від 02.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя Віталій МИХАЙЛИШИН