Справа № 489/3264/22
Номер провадження 1-кс/489/997/22
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001464, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України, про арешт майна,

встановив:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

Прокурор підтримав клопотання в повному обсязі.

ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання, водночас зазначила, що вилучені речі не можуть бути речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не мають будь-яких слідів злочину.

У подальшому, після технічної перерви через знеструмлення будівлі суду, судове засідання було продовжено у відсутність учасників провадження за клопотанням про арешт майна відповідно до поданих заяв.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

У провадженні СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001464 від 21.10.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України.

22.11.2022 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України було повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали слідчого судді від 16.11.2022 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 .

Під час проведення 22.11.2022 обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон «РОСО С40», імей НОМЕР_1 ; сім карта № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; блокнот з чорновими записами; два аркуші з чорновими записами; кредитні карти № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; візитна картка; грошові кошти: дві банкноти по тисячу гривень АГ9152366, ЕВ5763065, 27 банкнот номіналом по 500 гривень: ВИ3335460, ХЗ3045902, ЗА2933533, ЄЕ7611840, ЄД4719126, ЄД4719125, УИ0693094, ЄИ3423952, ЄИ3423953, ЄЖ3713891, ЄЖ3713894, АП4332972,ЄД1743140, ВИ4428710, ЗФ7472847, УГ9678603, ЗЗ5529463, ВИ2014493, ЗД5609006, ЕИ4702048, БТ0851008, ЛЗ3887057, СД6492346, ВЕ5317101, ХД9576289, ЄИ1935780, ЕИ4702049; банкнота номіналом 200 гривень СА2641399; мобільний телефон «VERICO» імей: НОМЕР_6 ; дві кредитні карти : № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 .

Метою арешту є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, що унеможливить зникнення, втрату, знищення, перетворення, передачу чи відчуження вказаного майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про арешт майна слідчий суддя зобов`язаний ураховувати окрім правових підстав для арешту майна, ще й наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, прокурором доведено необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо вилученого майна, для надання у якості речового доказу, запобігання ризикам зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі чи відчуження вилученого майна.

Під час вирішення клопотання про арешт вищезазначеного майна, враховано правову підставу для арешту майна, його відповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу, який може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні за наявності ризиків, передбачених п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Ураховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

- клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001464, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України, про арешт майна, - задовольнити;

- накласти арешт на майно, вилучене 22.11.2022 під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «РОСО С40», імей НОМЕР_1 ; сім карта № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; блокнот з чорновими записами; два аркуші з чорновими записами; кредитні карти № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; візитна картка; грошові кошти: дві банкноти по тисячу гривень АГ9152366, ЕВ5763065, 27 банкнот номіналом по 500 гривень: ВИ3335460, ХЗ3045902, ЗА2933533, ЄЕ7611840, ЄД4719126, ЄД4719125, УИ0693094, ЄИ3423952, ЄИ3423953, ЄЖ3713891, ЄЖ3713894, АП4332972,ЄД1743140, ВИ4428710, ЗФ7472847, УГ9678603, ЗЗ5529463, ВИ2014493, ЗД5609006, ЕИ4702048, БТ0851008, ЛЗ3887057, СД6492346, ВЕ5317101, ХД9576289, ЄИ1935780, ЕИ4702049; банкнота номіналом 200 гривень СА2641399; мобільний телефон «VERICO» імей: НОМЕР_6 ; дві кредитні карти : № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Арешт майна може бути скасовано в порядку ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6