Справа № 352/1525/22
Провадження № 1-кп/352/255/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0001031 від 04 липня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Братківці Тисменицького району, громадянина України, освіта середня, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
03 липня 2022 року приблизно о 21 годині 30 хвилин водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, не маючи навичок в управлінні та посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керуючи мотоциклом, марки ИЖ-Ю-4К», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по вул. Шкільна у с. Братківці Івано-Франківської міської територіальної громади та наближався до Т-подібного нерегульованого перехрестя з вул. Андрусівка. Позаду водія на мотоциклі «ИЖ» знаходився пасажир ОСОБА_6 , який не був у застебнутому мотошоломі. При проїзді зазначеного перехрестя та виконанні маневру повороту ліворуч, водій ОСОБА_5 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не справився з керуванням, виїхав транспортним засобом за межі проїзної частини та допустив падіння мотоцикла поблизу будинку №20 по вул. Андрусівка.

При цьому, ОСОБА_5 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України:

п. 2.1., відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної

категорії;

п. 2.3. який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на

її зміну, технічним станом транспортного засобу, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

г) під час руху на мотоциклі не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів;

п. 2.9. в якому зазначено, що водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

п. 10.1., згідно якого перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., в якому зазначено, що під ж час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир мотоцикла ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозково-лицевої травми з переломом лобно-скроневого шва зліва без зміщення уламків, забоєм головного мозку та субарахноїдальною гематомою у місці перелому, переломом тіла правої виличної кістки, скроневого відростка та крила клинововидної кістки, переломом стінок гайморової пазухи із гемосинусом та саднами в ділянках обличчя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя у момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.286-1КК України визнав повністю. Пояснив, що вночі 03 липня 2022 року він дійсно їхав, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на мотоциклі з пасажиром ОСОБА_6 . Не впорався з керуванням і з`їхав з дороги. В результаті ДТП потеплілому були спричинені тілесну ушкодження. У вчиненому розкаявся, спричинену шкоду потерпілому відшкодував. Просив не позбавляти його волі. Тобто, в ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, жодних претензій до обвинуваченого не має, просив суд не призначати ОСОБА_5 суворого покарання.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Судом визнаються обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує також і те, що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, його вік, визнання своєї винуватості в судовому засіданні, враховує обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, вчинений ним злочин ж необережним, а також приймаючи до уваги думку потерпілого ОСОБА_6 , який просив призначити ОСОБА_5 покарання не пов`язане з позбавленням волі з огляду на те, що обвинувачений є його другом, крім цього він відшкодував всі завдані йому збитки, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має. Із врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Так, в судовому засіданні, як прокурор, так і захисник просили суд застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ст.69 КК України та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі у виді штрафу.

Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд, враховуючи вище наведені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку; відсутність обставин, які б обтяжували покарання; те, що він позитивно характеризується за місцем проживання; вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та з урахуванням особи обвинуваченого, приходить до висновку про можливість переходу до іншого, більш м`якого виду покарання у виді штрафу, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України, застосувавши ст. 69 КК України.

Таке покарання, на думку суду відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у випадку винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта, тому з обвинуваченого підлягають стягненню витрати в сумі 4 826,67 грн.

Відповідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України,

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Івано-Франківського міського суду від 07 липня 2022 року на мотоцикл марки «ИЖ-Ю-4К», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази:

- мотоцикл марки «ИЖ-Ю-4К», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на території майданчику тимчасового тримання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути власнику; два змиви на ватні тампони, оптичний диск із відеозаписом з камери зовнішнього спостереження, що зберігаються в матеріалах провадження залишити в матеріалах провадження; мотошолом та захисне скло до нього, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, а саме:

-1510,24 грн на проведення судової інженерно - транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/109-22/6796-ІТ від 26 серпня 2022 року;

-3316,43 грн на проведення біологічної експертизи № СЕ-19/109-22/7849-БД від 18 серпня 2022 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію повного тексту вироку негайно після його проголошення вручити учасника судового провадження.

Суддя ОСОБА_8