Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001042 щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.10.2022 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України і йому призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Захисник не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини та правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 , які вказані у вироку суду, однак вважає, що призначене його підзахисному покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі і є надто суворим.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до кримінальних проступків. Обвинувачений не судимий, вину визнав повністю та щиро розкаявся, що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставини, які б обтяжували покарання, не встановлені. Наведене в сукупності, на думку захисника, свідчить про можливість призначити обвинуваченому більш м`яке покарання.

Санкція ч.2 ст.125 КК України передбачає альтернативні покарання і, обґрунтовуючи висновок про недоцільність призначення покарання у виді штрафу, громадських або виправних робіт, суд вказав, що у кримінальному провадженні відсутні відомості про роботу та дохід, що б давало можливість ОСОБА_7 сплатити штраф. Між тим, ці висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ОСОБА_7 працює комірником у ТОВ "Віяр", що відображено у відповідних процесуальним документах, і додатково на підтвердження цих обставин до апеляційної скарги долучаються копії характеристики і трудової книжки. До того ж, мотиви суду стосуються можливості виконання судового рішення в частині стягнення штрафу, що відноситься до компетенції органів державної виконавчої служби, а відтак, суд вийшов за межі наданих йому повноважень. Ніяким чином не пов`язане з наявністю місця роботи та доходу і виконання покарання у виді громадських робіт.

Також суд дійшов висновку про асоціальний характер особи обвинуваченого, врахувавши характеристику дільничного офіцера поліції, складену на запит дізнавача, в якій вказано, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності і не сплатив штрафи, негативно характеризується за місцем проживання. Сам факт складення цього документа одним поліцейським на виконання запиту іншого, які працюють у межах одного територіального підрозділу, свідчить про можливу необ`єктивність даних, що у ньому містяться, і є суб`єктивним твердження дільничного офіцера поліції, яке ґрунтується на відсутності у нього відомостей про сплату штрафів та припущеннях. Так само викликають сумнів і дані про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, оскільки вони не підтверджені офіційними витягами з автоматизованих баз обліку осіб, що вчинили адміністративні правопорушення, протоколами або судовими рішеннями. Більшість фактів можливого вчинення адміністративних правопорушень стосується правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, що не співвідноситься зі спричиненням легкого тілесного ушкодження під час побутового конфлікту. І, незважаючи на велику кількість нібито вчинених ОСОБА_7 правопорушень, орган Національної поліції України не вбачає підстав для постановки його на превентивний облік, що також доводить, що він не є суспільно небезпечним.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд, у період з 21 по 22 годину 17 липня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи в коридорі загального користування в будинку АДРЕСА_2 , поводив себе агресивно, стукав у двері сусіду ОСОБА_8 , який проживає в квартирі АДРЕСА_3 , голосно кричав та виражався нецензурною лайкою, у зв`язку з чим ОСОБА_8 викликав працівників поліції по спеціальній лінії "102".

По приїзду працівники патрульної поліції встановили факт вчинення ОСОБА_7 протиправних дій, склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, - дрібне хуліганство та винесли постанову про адміністративне затримання, після чого ОСОБА_7 доставили до Солом`янського УІІ ГУНП у м. Києві.

По поверненню до місця проживання близько 1 години 30 хвилин 18 липня 2022 року ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин, взяв у своїй квартирі кухонний ніж і почав дряпати вхідні двері ОСОБА_8 , провокуючи останнього на конфлікт. Після того, як ОСОБА_8 відчинив вхідні двері своєї квартири, ОСОБА_7 напав на нього та почав наносити ножем численні тілесні ушкодження по тулубу потерпілого. З метою припинення протиправних дій та захисту від дій ОСОБА_7 . ОСОБА_8 намагався відібрати ніж, внаслідок чого отримав поранення кисті правої руки.

Діями ОСОБА_7 ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: 6 колото-різаних ран - на переднє-внутрішній поверхні правого плеча в середній третині; на правій бічній поверхні черевної стінки по середині між середньо-ключичною та переднє-пахвовою лініями доверху від пупка; на долонній поверхні правої кисті в проекції підвищення 1-го пальця; на тилі нігтьової фаланги 4-го пальця, по внутрішньому краю дистального міжфалангового суглобу даного пальця; по зовнішньому краю проксимального міжфалангового суглобу 3-го пальця даної кисті; 8 подряпин - на передній поверхні правого плечового суглобу; на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; на заднє-зовнішній поверхні правого передпліччя у верхній третині, на тилі його на межі середньої та нижньої третин; на правій переднє-бічній поверхні грудної клітки в проекції 6-го ребра від білягрудинної лінії до грудини; в проекції 5-7 ребер від середньо-ключичної до переднє-пахвової лінії; в проекції лівої реберної дуги по білягрудинній лінії, які згідно з висновком експерта №042/1-215-2022 від 18.08.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених досудовим розслідуванням і, відповідно, судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, обставини, знаряддя, мотив його вчинення - заподіяння тілесних ушкоджень ножем через помсту за те, що потерпілий викликав працівників поліції, зухвалу поведінку по відношенню до громадян та представників влади, яких викликав потерпілий, а також особу винного, який не судимий, однак неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності і негативно характеризується, оскільки постійно порушує громадський порядок, нехтує загальноприйнятими правилами поведінки, а систематичне проведення з ним індивідуальної профілактичної роботи, в тому числі із застосуванням заходів адміністративного впливу, дає лише короткотривалий результат, адже обвинувачений не змінює антисоціальний характер своєї поведінки. Врахував суд обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують.

Ці обставини підтверджуються записами портативних відеореєстраторів поліцейських, характеристикою дільничного інспектора поліції та відомостями про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, які всупереч доводам захисника отримані з офіційного джерела - інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", яка містить інформацію про притягнення і до адміністративної відповідальності (а.с.134-135). З цих даних вбачається, що обвинувачений притягувався до адміністративної відповідальності не тільки за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, а й тих, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку.

Дійсно, суд зазначив у вироку про недоцільність призначення покарань у виді штрафу та виправних робіт, зважаючи на відсутність у кримінальному провадженні відомостей про сплату попередньо призначених обвинуваченому за вчинення адміністративних правопорушень штрафів і те, що він офіційно непрацевлаштований, на спростування чого захисник долучив документи, відповідно до яких ОСОБА_7 з 20.09.2021 працює комірником структурного підрозділу "Складське господарство" у ТОВ "ВСМК-Трейд" і за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.206, 207-211). Однак у розпорядженні суду ці відомості були відсутні, оскільки в поясненнях ОСОБА_7 зазначав, що не працює, в показаннях, що працює в компанії "Віяр", що не відповідає дійсності, а в обвинувальному акті прокурор, взагалі, вказав "працевлаштований".

При цьому слід зауважити, що висновки суду про недоцільність призначення покарання у виді штрафу, в першу чергу, мотивовані не відсутністю у ОСОБА_7 роботи та доходу, а тим, що застосовані до нього стягнення у виді штрафу ніяким чином не вплинули на його поведінку та критичне усвідомлення ним своїх дій та їх наслідків, і, на переконання колегії суддів, призвело до формування у нього почуття безкарності.

З цих же мотивів суд дійшов до переконання про недоцільність призначення покарання у виді громадських робіт.

З такими висновками колегія суддів погоджується і вважає, що саме покарання у виді арешту, призначене у межах, установлених у санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у триманні засудженого в умовах ізоляції, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Тому підстави для пом`якшення призначеного покарання, як про це порушується питання в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3