Провадження № 1-кс/686/9689/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького Хмельницької області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002399,

встановив:

31.10.2022 року прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького Хмельницької області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на 1/3 будинку АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання шляхом тимчасового позбавлення ОСОБА_4 можливості відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримала.

Власник майна підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні у вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Захисник підозрюваного у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши думку прокурора та підозрюваного, дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим відділом Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002399 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2022 року.

28.10.2022 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме про те, що «07.10.2022, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 53, по вул. Пілотській, у м. Хмельницькому, помітив раніше незнайому йому малолітню ОСОБА_5 та прийняв рішення про вчинення нападу на останню з метою заволодіння майном потерпілої, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу.

Тоді ж, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного заволодіння чужим майном, розуміючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України за № 64/2022 від 24.02.2022, зайшов за малолітньою ОСОБА_5 до кабіни ліфту 7 під`їзду будинку АДРЕСА_2 та знаходячись всередині приміщення ліфтової кабіни, дістав із належної йому кишені невстановлений досудовим розслідуванням предмет, ззовні схожий на пістолет та тримаючи його в руках, з метою його демонстрації та залякування потерпілої, здійснив напад на останню погрожуючи при цьому застосувати вказаний предмет, наказав передати йому належний ОСОБА_5 мобільний телефон.

В свою чергу ОСОБА_5 , злякавшись погрози застосування насильства із демонстрацією невстановленого досудовим розслідуванням предмета, ззовні схожого на пістолет, виконуючи наказ ОСОБА_4 передала останньому мобільний телефон марки «Redmi 9S NFC» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 вартістю 2507 гривень 50 копійок, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , яка майнової цінності для потерпілої не становить та на рахунку якої грошових коштів не було, після чого ОСОБА_4 з вказаним майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав малолітній потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 2507 гривень 50 копійок».

Санкція ч. 4 ст.187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Положеннями ч. 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно із ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 313559306 від 27.10.2022 ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 1/3 будинку АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Оскільки санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від від семи до десяти років з конфіскацією майна, тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню.

А тому клопотання прокурора є обґрунтованим.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності підозрюваного є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження на 1/3 будинку АДРЕСА_1 , проте із залишенням правомочності користування означеним будинком.

Такий захід забезпечення кримінального провадження не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб, зокрема інших співвласників будинку, оскільки щодо їх частки у майні питання про накладення арешту не ініціюється, а отже у разі накладення арешту на частку ОСОБА_4 у їх спільному майні, яка належить саме підозрюваному, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зазнають негативних змін у сфері їх права власності.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького Хмельницької області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002399 задовольнити частково.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження на 1/3 будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В задоволенні решти клопотання, відмовити.

Виконання ухвали доручити слідчому, прокурору.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення; якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя