БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/116/23
Провадження № 1-кп/730/20/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2023 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000004 від 02.01.2023р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, розлученого, непрацюючого, раніше судимого вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11.12.2018р. за ч.1 ст.119, ст.71 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільненого 24.03.2022р. на підставі ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.03.2022р. згідно ст.81 КК України умовно-достроково з невідбутим терміном 6 місяців 24 дні,-

в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 30 грудня 2022 року близько 19-00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи неподалік від господарства ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком в область обличчя, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синця лівої очної ділянки обличчя із забійною раною на фоні в ділянці лівої брови, а також синців верхньої і нижньої губ рота із садном та забійною раною на фоні в ділянці верхньої губи, які в комплексі відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я строком не більше 21 дня; крім того, внаслідок зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження в ділянці лоба справа, лобно-носової та правої очної ділянок обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткотривалий розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотав про скорочення визначеного ч.4 ст.338 КПК України строку для захисту від нового обвинувачення, зазначивши, що це не буде порушенням його прав. Винним себе у зміненому прокурором обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що ввечері 30 грудня 2022 року він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у будинку останнього вживали спиртні напої, після чого стали розходитись. Знаходячись на вулиці неподалік господарства ОСОБА_5 , між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 став обзивати його нецензурними словами, а він, не стримавшись, декілька разів ударив ОСОБА_5 кулаком правої руки по обличчю, куди саме не пам`ятає. Після цього інциденту він просив вибачення у потерпілого. Розкаюється в скоєному й просить призначити йому більш м`яке покарання у виді штрафу.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Потерпілий ОСОБА_5 згідно копій свідоцтва та лікарського свідоцтва про смерть №4 від 13.02.2023р. помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не внаслідок протиправних дій обвинуваченого (атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність). При цьому, суд констатує, що чинний КПК України не містить норм, які б регламентували правонаступництво потерпілого в кримінальному провадженні в разі настання смерті потерпілого не внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, положення ч.7 ст.55 КПК України забороняють слідчому, прокурору, суду самостійно залучати до кримінального провадження як потерпілого особу, яка не подавала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення), тоді як дане кримінальне провадження у відповідності до п.1 ч.1 ст.477 КПК України таким і являється.

Згідно заяви до місцевого органу поліції від 02.01.2023р. ОСОБА_5 просив провести перевірку щодо нанесення йому ОСОБА_4 30 грудня 2022 року в с. Велика Загорівка тілесних ушкоджень.

В ході проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 14.01.2023р. останній продемонстрував за яких обставин та яким чином ОСОБА_4 ввечері 30 грудня 2022 року завдав йому близько 5-7 ударів рукою по лобу, носу, губам.

За висновками судово-медичної експертизи №4 від 11.01.2023р. у ОСОБА_5 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лоба справа, синця лобно-носової ділянки, синців обох очних ділянок обличчя із забійною раною на фоні в ділянці лівої брови, а також синців верхньої і нижньої губ рота із садном та забійною раною на фоні в ділянці верхньої губи, які могли утворитися 30 грудня 2022 року від дії тупих предметів по механізму удару (не менше п`ятьох). За ступенем тяжкості вони розподіляються наступним чином: тілесні ушкодження, які були встановлені в ділянці лоба справа, лобно-носової та правої очної ділянок обличчя, як в комплексі, так і окремо, відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, які не спричинили короткотривалий розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, а всі інші тілесні ушкодження до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я строком не більше 21 дня.

Дослідивши вищезазначену експертизу, суд приходить до висновку, що вона відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, яке регламентує проведення цих експертиз, є належно вмотивованою, даною на підставі повного вивчення матеріалів справи, а також узгоджується зі змістом протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого, з показаннями самого обвинуваченого щодо виду, локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень, які малися у ОСОБА_5 , а тому суд не вбачає підстав сумніватися в її достовірності. Ці висновки суд кладе в основу вироку.

Отже, винуватість ОСОБА_4 у зміненому йому обвинуваченні, крім власного визнання вини в судовому засіданні, підтверджується дослідженими у справі доказами, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в нанесенні потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, розлучений, мешкає сам, є особою працездатного віку, але офіційно не працює, отримуючи доход від періодичних заробітків, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності декількох пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, особи винного та його ставлення до скоєного ним діяння, майнового стану, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, на чому орієнтував суд і державний обвинувач. Перешкоди для призначення ОСОБА_4 даного виду покарання згідно ч.3 ст.56 КК України відсутні.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, дасть можливість перевиховатись без ізоляції від оточуючих, в умовах запровадженого в державі воєнного стану бути потрібним шляхом залучення до виконання суспільно корисних робіт, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Враховуючи особу обвинуваченого та відсутність у нього постійного місця роботи й офіційних джерел доходу, застосування до ОСОБА_4 покарання у виді штрафу суд вважає недоцільним, тоді як виконувати громадські роботи засуджений може у вільний від підзаробітків час, що узгоджується з вимогами ч.1 ст.56 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 - не обирати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1