Справа № 626/86/23
Провадження № 1-кп/643/137/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Московський районний суд міста Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000758 від 28.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

23 лютого 2023 року до Московського районного суду м. Харкова надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000758 від 28.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

22 березня 2023 року у підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання, в якому просила продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб у ДУ «Харківський слідчий ізолятор». В обгрунтування клопотання посилалася на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що своїми умисними злочинними діями, що виразились в закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше людей, ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України. У сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 може: переховуватися від органів обвинувачення та суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України), а саме за умови застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, встановити контакт із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні та погрозами вплинути на них з метою надання ними неправдивих свідчень органу досудового розслідування та суду. Окрім цього, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Звертаючись із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 стороною обвинувачення на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, можливість переховуватися від органу обвинувачення та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, в подальшому вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків. Запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку та забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України.

Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід його підзахисному на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного браслету, посилаючись на те, що ризики, зазначені прокурором, не доведені, доказів наміру переховуватися від суду не надано. Його підзахисний має постійне місце мешкання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, з потерпілими є близькими родичами.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 погодилися з позицією захисника.

Обвинувачений ОСОБА_9 з питання продовження стосовно нього строку тримання під вартою підтримав позицію захисника.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 на стадії судового провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину (ст. 12 КК України), в зв`язку з чим є ризики, що він може переховуватися від суду. Крім того, враховуючи, що діючим законодавством передбачений безпосередній допит в судовому засіданні потерпілих та свідків, суд вважає, що існують обгрунтовані ризики того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків чи інших учасників процесу, які ще не допитані судом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Крім цього, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04від 21.04.2011,«Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»№№12244/86,12245/86,12383/86від 30.08.1990,«Мюррей проти Сполученого Королівства» №.°14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину, через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 р).

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та в задоволенні клопотання відмовляє.

Крім того, під час підготовчого судового засідання прокурор заявила клопотання про направлення справи до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності, враховуючи вимоги ч.10 ст. 615 КПК України, та у зв`язку з непідсудністю даного кримінального провадження Московському районному суду м. Харкова.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисник та обвинувачений ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні з приводу заявленого прокурором клопотання покладалися на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо:

1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності;

2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду;

3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження;

4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).

Таким чином, відповідно до вимог ст. 34 КПК України, кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, за наявності певних обставин, вказаних в частині першій вказаної статті.

Так, ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2023 року задоволене подання голови Красноградського районного суду Харківської області про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України для розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова. Підставою передачі вказаного кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 з одного суду до іншого стала відсутність необхідної кількості суддів у Красноградському районному суді Харківської області.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року було задоволено подання голови Дзержинського районного суду м. Харкова про направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 з одного суду до іншого. Зазначене кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 було передано з Дзержинського районного суду м. Харкова на розгляд Московського районного суду м. Харкова. Підставою передачі вказаного кримінального провадження з Дзержинського районного суду м. Харкова до Московського районного суду м. Харкова послугувала неможливість утворити склад суду, передбачений ч. 3 ст. 31 КПК України, через недостатню кількість кандидатур присяжних.

У провадження Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження №626/86/23 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1, ч. 2 ст. 115 КК України, надійшло 23 лютого 2023 року.

Під час підготовчого судового засідання 22 березня 2023 року прокурор Красноградської окружної прокуратури Харківської області заявила клопотання про внесення подання до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності, у зв`язку з непідсудністю даного кримінального провадження Московському районному суду м. Харкова. В обґрунтування клопотання посилалася на те, що 01 травня 2022 року набрали чинності зміни до Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якими, положеннями ч. 10 ст. 615 КПК України закріплено, що на час дії воєнного стану кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

За правилами ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених розглядається судом присяжних стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один з них заявив клопотання про такий розгляд.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» № 2201-ІХ від 14.04.2022, який набрав чинності 01 травня 2022 року, назву та статтю 615 КПК України, яка міститься в Розділі ІХ-1 «Особливий режим досудового розслідування, судового розгляду в умовах воєнного стану», викладено в новій редакції. Так, частиною 10 статті 615 КПК України унормовано, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. До теперішнього часу воєнний стан не скасовано.

За вказаних обставин, враховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан, а положеннями ч. 10 ст. 615 КПК України, які набрали чинності 01 травня 2022 року, в імперативному порядку закріплено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, то з 01 травня 2022 року такі кримінальні провадження не можуть здійснюватися судом присяжних.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, зазначене кримінальне провадження надійшло у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова 24 січня 2023 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2023 року у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_10 , суддів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вказане кримінальне провадження було прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 25 січня 2023 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2023 року стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» на 60 днів до 13 год. 00 хв. 25.03.2023 року включно, без визначення застави.

У підготовчому судовому засіданні 25 січня 2023 року обвинувачений ОСОБА_9 заявив клопотання про розгляд справи судом присяжних на підставі ст. 384 КПК України, однак, ще 01 травня 2022 року почали діяти вимоги ч. 10 ст. 615 КПК України, якими унормовано особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану та чітко визначено, що в умовах воєнного стану кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів. Відомостей про те, що до моменту введення воєнного стану та до набрання чинності положеннями ч. 10 ст. 615 КПК України у даному кримінальному провадженні було визначено склад суду за участю присяжних, матеріали кримінального провадження не містять, а відтак, з 01 травня 2022 року підстави для здійснення кримінального провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, за участю присяжних - відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення було вчинені у Красноградському районі Харківської області. В подальшому ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2023 року було задоволено подання голови Красноградського районного суду Харківської області та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, було передано з Красноградського районного суду Харківської області до Дзержинського районного суду м. Харкова з підстав неможливості утворити склад з трьох суддів для розгляду даного кримінального провадження.

За вказаних обставин, в розумінні вимог ст. 32 КПК України, вказане кримінальне провадження не належить до територіальної юрисдикції Московського районного суду м. Харкова.

У провадження Московського районного суду м. Харкова вказане кримінальне провадження надійшло 23 лютого 2023 року на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року про зміну підсудності з підстав неможливості утворити Дзержинським районним судом м. Харкова склад суду відповідно до ч. 3 ст. 31 КПК України - через недостатню кількість кандидатур присяжних. Проте, враховуючи, що з 01 травня 2022 року вимогами ч. 10 ст. 615 КПК України закріплено, що в умовах воєнного стану кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, підстави для здійснення кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 Московським районним судом м. Харкова судом присяжних відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Суд враховує, що згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підставою для скасування судового рішення у справі в будь-якому разі.

А відтак, всі інші питання, у тому числі щодо призначення до судового розгляду чи повернення обвинувального акту прокурору, мають вирішуватися належним судом, якому підсудне дане кримінальне провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Статтею 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», як одну із засад організації судової влади проголошено право на повноважний суд, що передбачає розгляд справи у суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, та суддею, який визначається згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. Процесуальними кодексами визначаються вимоги до складу суду. В сукупності ці правила забезпечують розгляд справи судом, встановленим законом.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Інтерпретація суті поняття «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом у рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 та полягає у наступному: «п. 23. Відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява N 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року)… 24. Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». 25. У пп. 107-109 рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» Суд дійшов до висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

У п. 64 рішення у справі «Йоргіч (Jorgic) проти Німеччини» від 12.07.2007 року ЄСПЛ вказав, що справу перш за все слід розглянути за статтею 6 § 1 Конвенції щодо того, чи був заявник засуджений «судом, встановленим законом». Суд зазначає, що цей вислів віддзеркалює принцип верховенства права, котрий є невідємною частиною системи захисту, запровадженої Конвенцією і її Протоколами. «Закон», у розумінні статті 6 § 1 Конвенції, включає, зокрема, законодавство щодо встановлення і компетенції судових органів. Отже, якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» у розумінні статті 6 § 1.

Пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України визначено право суду у підготовчому судовому засіданні направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадках встановлення непідсудності кримінального провадження.

Вимогами ч. 2 ст. 34 КПК України закріплено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

З огляду на наведене вище, колегія суддів доходить висновку, що з метою недопущення порушення правил підсудності, що є беззаперечною підставою для скасування судового рішення, направити матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, до Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо визначення територіальної підсудності даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 183 ч.2 п. 4, 177, 178, 181, 197, 205, 314-316, 369, 372, 376 ч.2, 615 ч. 10 КПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на шістдесят днів, тобто до 20 травня 2023 року включно.

Клопотання прокурора про направлення кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за № 0000758 від 28.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України, до Харківського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000758 від 28.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України, направити до Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо його територіальної підсудності.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повну ухвалу суду оголосити о 16.00 год. 23 березня 2023 р.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3