Житомирський апеляційний суд
Справа №296/684/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваної: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30 січня 2023 року, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 20 березня 2023 року,

встановила:

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України.

30 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира було застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 20 березня 2023 року з покладенням обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором не доведено ризиків, передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки свідки в даному кримінальному провадженні допитані, підозрювана співпрацює зі слідством, прибуває до органу досудового розслідування та до суду за першим викликом.

Також, слідчий суддя врахував те, що підозрювана ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та місце роботи, позитивну характеристику, має на утриманні двох непрацездатних батьків, займається благодійністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави 1800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 4 831 200,00 грн.

Вважає, що при обранні запобіжного заходу, судом не враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, розмір збитків, який кваліфікується як особливо великий, а також те, що вона не має міцних соціальних зв`язків, оскільки незаміжня, на утриманні дітей не має, а висновки слідчого судді про утримання батьків похилого віку не обґрунтовані жодним доказом та стороною захисту не доведені.

На його переконання обрання щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на неї обов`язків та запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема існують ризики впливу на свідків, інших підозрюваних та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення захисника та підозрюваної щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 179 КПК особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя відмовляючи у застосуванні найбільш суворого запобіжного заходу, обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, врахував усі обставини на які посилається прокурор.

Колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його доводи про ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином ґрунтуються виключно на припущеннях та тяжкості можливого покарання.

Разом з тим, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не судима, працює, має міцні соціальні зв`язки, надає значну матеріальну допомогу ЗСУ, а доводи прокурора про те, що підозрювана не довела, що допомагає своїм батькам похилого віку, оскільки інших братів та сестер не має є неспроможними, через те, що саме на сторону обвинувачення покладається обов`язок доведення необхідності застосування запобіжного заходу. Натомість захист вказав, що у зв`язку з застосуванням запобіжного захисту обвинувачена без надання їй дозволу слідчим була не вправі залишати населений пункт де проживає та виїжджати у іншу область для отримання відповідних доказів.

Сама тяжкість можливого покарання не є достатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, оскільки існує принцип презумпції невинуватості і вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину ще слід довести.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання апеляційний суд враховує те, що на час розгляду апеляційної скарги прокурора, ОСОБА_6 , умови запобіжного заходу не порушувала, що додатково дає підстави для висновку, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання може забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання ОСОБА_6 умов особистого зобов`язання звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

На переконання колегії суддів, у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризику, зазначеному в ухвалі слідчого судді та вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є обґрунтованим та законним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті на які посилається сторона обвинувачення, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 січня 2023 року, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: