Справа № 755/6407/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005804 від 21 листопада 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.17 червня 2009 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 3 ст. 289 КК України на 7 років позбавлення волі;

2.04 жовтня 2013 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі;

3.22 червня 2018 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу 850 гривень;

4.15 вересня 2021 року вироком Київського апеляційного суду, зі змінами внесеними постановою Верховного Суду від 22 листопада 2022 року, за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2020 року близько 02 години ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебував за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 21/1.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, ОСОБА_6 ззаду підійшов до потерпілої ОСОБА_8 та ривком вихопив з її рук мобільний телефон марки «XIAОMI Redmi note 8 pro 6», IMEI1 НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, здавши його під заставу до відділення ломбарду «Найкращий», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Миру, буд.5, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 8000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та відмовився від надання показів, скориставшись положеннями ст. 63 Конституції України.

Обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, однак, його винність підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у кримінальному провадженні доказах.

Так, будучи допитаною у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що вона 21 листопада 2020 року близько 02 години біля будинку АДРЕСА_2 , у якому проживає, розмовляла по мобільному телефону, який тримала у лівій руці. Вона сиділа на лавці неподалік середнього під`їзду на освітленій зоні. Спочатку до неї підійшов невідомий чоловік, високого зросту та запитав, де знаходиться вулиця. Вона піднімалася, коли він до неї підходив, тому стверджує, що він був високого зросту. Назву вулиці вона не запам`ятала, тому що такої вулиці біля них немає, про що вона йому і повідомила. Отримавши відповідь чоловік пішов, а майже через 2 хвилини до неї ззаду підбіг невідомий, вирвав з руки мобільний телефон та втік. Вона не бачила цього чоловіка, не знає у що він був одягнутий, помітила лише, що він був приблизно її зросту. Вона одразу пішла додому до першого під`їзду та викликала працівників поліції, яким повідомила, що два чоловіка в неї забрали мобільний телефон. Вона категорично стверджує, що ОСОБА_6 це не той чоловік, який питав про вулицю. Коли з неї під час досудового слідства проводилося впізнання по фотографіям, то вона вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка підходила та питала в неї котра година. Однак, слідчій невірно її зрозумів, та записав, що вона впізнала ОСОБА_6 як особу, що вкрала її мобільний телефон. ОСОБА_6 нижче за чоловіка, який підходив та питав про вулицю. Під час впізнання їй слідчий показував окремі фотографії, які не були наклеєні у бланк протоколу, а документ вона не читала, підписала бо довіряла слідчому. Вона повідомляла слідчому, що злочин щодо неї вчинили дві особи, оскільки їх будинок територіально так розташований, що випадково повз нього у 2 години ночі не проходять, та між підходами чоловіків пройшло декілька хвилин, тому вона вважає, що два чоловіки, які підходили до неї вночі у короткий проміжок часу були разом. Їй не повернули мобільний телефон, поряд з цим вона відмовляється заявляти до ОСОБА_6 цивільний позов.

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10 , який суду показав, що він працює на заводі слюсарем. До цієї події він був знайомий з ОСОБА_6 приблизно рік, підстав оговорювати його у нього немає. Ввечері 20 листопада 2020 року близько 21-22 години він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_11 біля магазину «Фора» на вул. Будівельників. ОСОБА_11 був на автомобілі, який йому надав ввечері товариш для «таксування». Вони спілкувалися, пили каву, їм було сумно, тому вони вирішили покататися на автомобілі, щоб було веселіше він зателефонував ОСОБА_6 . Вони з ним зустрілися неподалік його будинку на пр-ті Миру. Потім, вони зупинилися біля універмагу, купили каву і поїхали втрьох на масив «Русанівка». Хто запропонував поїздку він не пам`ятає. Вони звернули з дороги недалеко від «Собачого кладовища». Вони заїхали у двори, в районі старих будинків, вийшли з автомобіля та пили каву. Потім він змерз, сів до салону автомобіля, де заряджався його мобільний телефон, та сидів в інтернеті. У машині весь час працював двигун. Потім він помітив, що хлопців немає. Він зателефонував ОСОБА_11 , але той залишив мобільний телефон у салоні автомобіля. Приблизно через 15 хвилин повернувся ОСОБА_11 , а ОСОБА_6 не було. Вони його почекали, потім він зателефонував ОСОБА_6 , але його мобільний телефон не працював. У ОСОБА_11 на той час не було номеру мобільного телефону ОСОБА_6 . Вони вирішили більше не чекати ОСОБА_6 та поїхали на станцію метро «Чернігівська». Через деякий час ОСОБА_11 повідомив, що йому зателефонував ОСОБА_6 та попросив приїхати забрати його. ОСОБА_11 ненадовго один від`їжджав, а він залишився його чекати, пив пиво. Коли повернувся ОСОБА_11 , то вони далі були разом. Після цих подій він більше не спілкувався з ОСОБА_6 , вперше побачив його лише у судовому засіданні. Через деякий час його викликали до поліції, але він постійно був на роботі або не мав часу. Згодом він вже у поліції дізнався, що у ніч коли він гуляв з хлопцями було вчинено грабіж. Він надавав покази, які відповідають дійсності і він їх підтримує.

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_11 , який суду показав, що ОСОБА_6 він раніше не знав, підстав його оговорювати у нього немає. 20 листопада 2020 року ввечері він на автомобілі стояв біля ларьків на вул. Будівельників, чекав можливих клієнтів. До нього зателефонував його знайомий ОСОБА_10 та запропонував зустрітися, поспілкуватися. Вони зустрілися близько 22-23 годині. ОСОБА_10 повідомив, що йому зателефонував його товариш ОСОБА_6 та просив під`їхати, він погодився його підвезти. Зустріч з ОСОБА_6 була також на вул. Будівельників, але в іншому місці. Вони зустрілися, познайомилися, покурили, поговорили. Він відходив в туалет, а коли повернувся, то ОСОБА_10 попросив відвезти його та ОСОБА_6 на житловий масив «Русанівка». Він не задавав хлопцям ніяких питань, а виконував функції водія, на той час грошей йому ще не пропонували. Дорогу для руху та місце зупинки показував ОСОБА_10 . Коли вони приїхали на вулицю Ентузіастів та зупинилися у дворах, ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, пояснив, що йому треба відійти та попросив його дочекатися. Вони чекали його тривалий час, але той не повернувся. ОСОБА_10 телефонував ОСОБА_6 , але його мобільний телефон був відключений. Тоді він запропонував ОСОБА_10 поїхати на станцію метро «Чернігівська» поїсти пиріжків, які вони часто купували. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_6 та попросив його забрати на вул. Вефліємська. Звідки у ОСОБА_6 його номер він не пам`ятає, можливо дав він або ОСОБА_10 . Він запитав чи заплатить той йому за бензин, ОСОБА_6 пообіцяв. Він запропонував ОСОБА_10 поїхати забрати ОСОБА_6 , однак той відмовився та сказав, що буде їх чекати на станції метро «Чернігівська». Залишивши ОСОБА_10 , він поїхав за ОСОБА_6 . Той на вулиці Вефліємській вийшов з під`їзду будинку, сів до салону автомобіля та сказав відвезти його на проспект Мира до ломбарду. Там, ОСОБА_6 попросив його зайти у ломбард та оцінити вартість двох мобільних телефонів. Він погодився, чому, пояснити не може, можливо тому, що розумів, що після закладання йому нададуть обіцяні кошти. Він закрив ОСОБА_6 в автомобілі, щоб той не розрахувавшись не втік. Зробивши оцінку мобільних телефонів, він повернувся до автомобіля. ОСОБА_6 запропонував йому на його анкетні дані закласти ці мобільні телефони, однак, він категорично відмовився, у тому числі і тому, що вже розумів, що це за мобільні телефони. Тоді ОСОБА_6 сам вирішив закласти мобільні телефони. Він пішов до ломбарду разом з ОСОБА_6 , щоб той не втік з грішми. Він бачив як ОСОБА_6 заклав телефони, у тому числі і телефон Редмі. За яку суму ОСОБА_6 заклав мобільні телефони він не знає. На вулиці ОСОБА_6 заплатив йому 250 гривень, він вважає, що це виключно за бензин. Потім він його перевіз через дорогу і той вийшов, а він поїхав на «Чернігівську», де забрав ОСОБА_10 та повіз на роботу на станцію метро «Бориспільська», отримавши ще 150 гривень. Це було після 3-ої години. Чому він приїхав без ОСОБА_6 його ОСОБА_10 не питав. Через деякий час його допитували у райвідділі, повідомивши, що його автомобіль зафіксований на відеокамерах неподалік місця, де вчинили грабіж та біля ломбарду. Він розповів працівникам поліції про всі обставини, що знав.

Як вбачається з даних, що містяться:

- у відповіді ПТ «Найкращий ломбард» ОСОБА_12 і компанія.» на запит слідчого Дніпровського ВП ГУ НПУ в м. Києві за вих. № 913 від 16 грудня 2020 року, ОСОБА_6 користувався послугами ломбардних відділень ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія», неодноразово закладав мобільні телефони, велосипеди, жіночі прикраси із золота та срібла та інші предмети.

У тому числі на анкетні дані ОСОБА_6 д/з НОМЕР_2 від 21 листопада 2020 року о 5:03:43 годині укладено договір № 04948, предмет застави смартфон «XIAОMI Redmi note 8 pro 6». Крім того, надали запис з камер відеоспостереження, встановлених у ломбардному відділенні під час укладання цього договору фінансового кредиту.;

- у протоколі перегляду відеозапису від 24 грудня 2020 року: Слідча СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 у службовому кабінеті 304 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні № 005804 від 21 листопада 2020 року провела огляд комп`ютерного диску DVD+/-R 4.7 Gb 16х Videx еxcellenti. Під час перегляду даного компакт-диску за допомогою комп`ютера Intel(R) Celeron(R) СPU G540 2.50GHz, материнська плата Р8Н61-М LX3 R2.0, монітор «Samsung», принтер HP LazerJet 1020, операційна система Windows 7, програмний комплекс Microsoft Office 2002, файловий менеджер Total Commander 7.04a, було встановлено: що вказаний диск містить папку ПТ «Найкращий ломбард» на яких записано чотири відеофайли. При огляді цих відеофайлів встановлено, що запис ведеться з камер одного з відділень ломбарду ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія», юридична адреса м. Київ, бульвар. Перова, буд. 15, офіс 53. При перегляді відеозаписів встановлено, що до приміщення ломбарду ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія» заходять два чоловіка: першому який входить до приміщення ломбарду на вигляд біля 30-35 років, зріст приблизно 168-175 см, середньої статури. Чоловік був одягнений: темно-синя куртка та червоний комір з капюшоном; джинси світло-синього кольору, на ногах взуті кросівки чорного кольору. В руках тримає два мобільні телефони; другому який входить до приміщення ломбарду на вигляд біля 30-35 років, європейської національності, зріст приблизно 170-175 см, середньої статури, на обличчя була одягнена захисна маска блакитного кольору. Чоловік був одягнений: темно-синя куртка; на голові вдягнута кепка чорного кольору з переду на кепці мається лейбл світлого кольору, чорна кофта (толстовка з капюшоном) капюшон лежить поверх куртки, штани темного кольору, на ногах взуті кросівки чорного кольору. Вони проходять декілька приміщень та підходять до каси ломбарду. Перший чоловік стоїть обличчям до вікна каси ломбарду та згодом отримує гроші за товар, а саме за мобільний телефон. На відеозаписі 05:05:46 сек. можливо побачити, як чоловік знаходячись біля вікна каси ломбарду та отримує гроші за наданий мобільний телефон. На цьому перегляд відеозапису закінчується. Цей відеозапис та фото таблиці до нього були досліджені у судовому засіданні;

- у постанові про визнання та приєднання речових доказів від 24 грудня 2020 року: комп`ютерний диск DVD+/-R 4.7 Gb 16х Videx еxcellenti, на якому записано чотири відеофайли - визнано речовим доказом;

-у документах на мобільний телефон та у документах про щодо сплати за мобільний телефон.

У судовому засіданні за клопотанням адвоката був допитаний свідок ОСОБА_14 , який суду показав, що він тривалий час спілкувався з ОСОБА_6 , у них гарні дружні стосунки, спільні інтереси, вони також зустрічалися в ігрових автоматах. Він не знає особистого життя ОСОБА_6 , ніколи не був у нього вдома. Він знає де проживав ОСОБА_6 з мамою, але той ніколи його не запрошував до квартири. Він навпаки постійно запрошував ОСОБА_6 у гості. Саме 20 листопада 2020 року ОСОБА_6 з 21 години по 2-3 години 21 листопада 2020 року знаходився у нього вдома. У той день він, ОСОБА_14 , на OLX придбав бувший у використанні диван, він був великий, розкладний, з коробкою для білизни. За покупку він розраховувався готівкою. Будь-яких доказів про покупку дивану та дату покупки він не має. Він зміг самостійно занести частини дивана додому, але складати їх одному було важко. Він проживав у квартирі один, тому зателефонував та запросив на допомогу ОСОБА_6 . Вони закінчили збирати диван о 23 годині. Він увесь час один пив пиво та каву, ОСОБА_6 не вживає пива та кави. ОСОБА_6 декілька разів хтось телефонував на мобільний телефон, але хто, він не цікавився. Після дзвінка у третій години ОСОБА_6 пішов. Він гарно орієнтується у часі, тому що весь час дивився на годинник у мобільному телефоні і постійно слідкує за часом. Наступний раз він бачив ОСОБА_6 через декілька тижнів, він не розповів нічого нового. Згодом, мабуть від знайомих він дізнався, що ОСОБА_6 затримали. Він не розпитував за що, не ходив до нього додому та не з`ясовував це у його матері. Десь у травні 2021 року йому на мобільний телефон подзвонив адвокат ОСОБА_6 та повідомив, що той перебуває у в`язниці за злочин вчинений 20 листопада 2020 року, спитав чи спілкувалися вони у цей день. Він згадав ці обставини, розповів адвокату. Він не звертався нікуди з заявами з цього приводу, не приходив до суду, а чекав коли отримає виклик у судове засідання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Щодо протоколу пред`явлення потерпілій фотознімків для впізнання від 12 січня 2021 року, то, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів та порушень норм кримінального процесуального законодавства при проведення цієї слідчої дії, - суд визнає його недопустимим доказом.

Крім того, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

У судовому засіданні були ретельно перевірені твердження адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність останнього до вчинення грабіжу потерпілої ОСОБА_8 . Ці твердження не відповідають дійсності, оскільки повністю спростовуються сукупністю зібраних та досліджених під час судового розгляду цього кримінального провадження вищенаведених доказів.

Крім того, не відповідають фактичним обставинам твердження адвоката, що суду надано відеозапис з відділення ломбарду, розташованого за іншою адресою.

Як вбачається з листа начальника юридичного відділу ПТ «Найкращий ломбард» ОСОБА_12 і компанія.» на запит слідчого Дніпровського ВП ГУ НПУ в м. Києві за Вих. № 913 від 16 грудня 2020 року, адреса м. Київ, бул. Перова, 15, офіс 53 - це юридична адреса підприємства.

При складанні протоколу про відтворення відозапису з відділення ломбарду, слідчий з власної ініціативи зазначив юридичну адресу, як адресу відділення ломбарду, що не відповідає дійсності.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 відмовився надавати покази у судовому засіданні, користуючись положеннями ст. 63 Конституції України, однак, під час допиту потерпілої 25 травня 2021 року він підтвердив, що викупив у ломбарді мобільний телефон, якій він заклав та віддав його особі, яка йому його передала. Поряд з цим, він не повідомив, що це за особа.

Аналогічне за змістом твердження у цьому судовому засіданні при допиті потерпілої зробив адвокат ОСОБА_9 , повідомивши, що ОСОБА_6 викупив у відділенні ломбарду мобільний телефон, який він туди заклав.

Фактично у судовому засіданні сторона захисту не заперечувала факту закладення ОСОБА_6 21 листопада 2020 року мобільного телефону потерплої до ломбардного відділення на проспекті Мира та подальший його викуп.

Крім того, під час допиту свідка ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_6 , користуючись правом задавати питання свідку, просив його підтвердити покази про те, що він, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , приїхавши на масив «Русанівка», у дворах біля машини втрьох пили каву.

Фактично тим, самим ОСОБА_6 не заперечував той факт, що пізно ввечері 20 листопада 2020 року він перебував разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Підстав для обмови обвинуваченого свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не встановлено.

Крім того, суд критично відноситься до наданих у судовому засіданні показів свідка захисту ОСОБА_14 , оскільки, той у судовому засіданні стверджував про товариськи стосунки з ОСОБА_6 , про їх доволі часті зустрічі, у той же час, свідок повідомив, що коли він тривалий час не бачив ОСОБА_6 , то не цікавився його життям, і навіть коли згодом дізнався, що той затриманий, не вживав будь-яких заходів щодо з`ясування підстав його затримання. Крім того, свідок повідомив, що після події, про які він розповів у судовому засіданні, він зустрічався з ОСОБА_6 , але той про проблеми не повідомляв та не просив повідомити працівників поліції, що у ніч з 20 на 21 листопада 2020 року вони були разом. Також, і ОСОБА_6 не повідомляв органу досудового розслідування та суду про те, що в нього є свідок, який може забезпечити алібі. ОСОБА_14 сам повідомив, що йому тільки у травні 2021 року зателефонував адвокат і він за його нагадуванням згадав події 20-21 листопада 2020 року. У той же час, маючи покази для забезпечення алібі ОСОБА_6 , ОСОБА_14 не звертався до поліції та суду з відповідними заявами. Поряд з цим, покази свідка ОСОБА_14 спростовуються вищенаведеними доказами.

А тому, з урахуванням наведеного, а також, враховуючи постанову від 07 грудня 2020 року у справі № 728/578/19, в якій Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив, що чинний КПК мне містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку, тому суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 у вчиненні відритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 , знайшла повне підтвердження у судовому засіданні за наведених обставин та висновків суду, викладених вище.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив рецидив злочинів, його вік, те, що він не працював, позитивно характеризується за місцем проживання, має малолітнього сина 2009 року народження, у той же час згідно надано прокурором інформації, його мати постійно викликала за місце їх сумісного проживання працівників поліції з заявами про те, що її син ОСОБА_6 кидається на неї, крушить меблі у квартирі, вибиває двері, б`ється, бігає з сокирою тощо.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_6 , - судом не встановлено.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_6 , - суд визнає вчинення рецидиву злочину.

Крім того, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, даним про особу обвинуваченого. Цей вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , сприятиме попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 та ст. 75 КК України судом не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст. 72 КПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, вчинив до постановлення щодо нього вироку Київського апеляційного суду 15 вересня 2021 року, зі змінами внесеними постановою Верховного Суду від 22 листопада 2022 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яким він засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, то остаточне покарання йому необхідно призначити, відповідно до вимог ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, необхідно залишити без зміни.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 11 березня 2021 року.

Врахувати у строк відбування покарання, строк відбутого покарання, призначеного за вироком Київського апеляційного суду 15 вересня 2021 року, зі змінами внесеними постановою Верховного Суду від 22 листопада 2022 року.

Цивільний позову у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, менш суворого покарання, призначеного вироком Київського апеляційного суду 15 вересня 2021 року, зі змінами внесеними постановою Верховного Суду від 22 листопада 2022 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, необхідно залишити без зміни.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 11 березня 2021 року.

Врахувати у строк відбування покарання, строк відбутого покарання, призначеного за вироком Київського апеляційного суду 15 вересня 2021 року, зі змінами внесеними постановою Верховного Суду від 22 листопада 2022 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази: комп`ютерний диск DVD+/-R 4.7 Gb 16х Videx еxcellenti, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою, в той же термін з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_6 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1