справа № 208/83/23
№ провадження 1-кс/208/27/23
УХВАЛА

Іменем України

05 січня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність "Кам`янського ВП № 1 в м. Кам`янське" при одержані заяви про скоєння злочину відповідно ст. 366 КК України,

встановив:

В провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 05.091.2023 року надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність "Кам`янського ВП № 1 в м. Кам`янське" при одержані заяви про скоєння злочину відповідно ст. 366 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 05.01.2023 справу передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання відкриття провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність "Кам`янського ВП № 1 в м. Кам`янське", слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

Територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених статтею 129 Конституції України, засадах кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають стаття 8 Загальної декларації прав людини та частина перша 1 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) "кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом". А відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України").

Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та має наслідком скасування судового рішення. Окрім того порушення слідчим суддею правил територіальної юрисдикції розгляду справи (клопотання) в подальшому може стати підставою для визнання доказу недопустимим.

Згідно з частиною другою статті 38 КПК України досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

Таким чином, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні державні установи - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

На підставі викладеного, територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ та сектор дізнання.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 607/16332/20 (провадження № 51-4916впс20), від 15 вересня 2020 року у справі № 554/5111/20, від 03 вересня 2020 року у справі № 554/4830/20, від 22 квітня 2020 року у справі № 487/7605/19.

З матеріалів скарги встановлено, що заявник звернувся з заявою про скоєння злочину відповідно до ст.366 КК України до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, але просить зобов`язати вчинити дії "Кам`янське ВП № 1 в м. Кам`янське".

Згідно із ст. 132 Кримінального процесуального кодексу України щодо територіальної підсудності, скарга підлягає розгляду місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться зазначений орган досудового розслідування.

Частиною другою ст. 132 КПК України встановлено, що слідчим суддею, повноважним розглядати питання, віднесені до його компетенції на стадії досудового розслідування, є слідчий суддя місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що закріплено у положеннях частини першої ст. 306 КПК України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства варто зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

Отже, враховуючи, що органом досудового розслідування скаржник вказує "Кам`янське ВП № 1 в м. Кам`янське", не зазначаючи де цей орган знаходиться, та в межах юрисдикції Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, до якого подано дана скарга є Кам`янське РУП ГУНП в Дніпропетровській області, не зазначаючи де знаходиться заявлений скаржником орган, слідчий суддя приходить до переконання, що наявні підстави передбачені ч. 2 ст. 304 КПК України, як повернення скарги, для її подання за місцезнаходження органу досудового розслідування дії чи бездіяльність якого оскаржуються.

Крім того, як вбачається з доданих документів до скарги, відповідь на звернення скаржник отримав від інспектора поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, з якої вбачається, що заяву скаржника зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України (журнал єдиного обліку) КАМ`ЯНСЬКЕ РАЙОННЕ УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ГУНП В Дніпропетровській області за № 235, але дії або бездіяльність цього органу, скаржник не оскаржує.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Згідно з ч. 3 ст. 303 КПК України копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу подану ОСОБА_2 на бездіяльність" Кам`янського ВП № 1 в м. Кам`янське" при одержані заяви про скоєння злочину відповідно ст. 366 КК України - повернути.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1