Дата документу 02.12.2022
Справа № 330/2760/21
Провадження № 1-і/334/4/22
У Х В А Л А

іменем України

02 грудня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Якимівського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимого, за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя 30 листопада 2022 року надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.1 ст.115 КК України про продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18 листопада 2021 року до Якимівського районного суду Запорізької області Якимівським відділом Мелітопольської окружної прокуратури направлений обвинувальний акт (з додатками) у кримінальному провадженні №0000304 від 26 серпня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 , 26 серпня 2021 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою продовження сварки з ОСОБА_6 , яка виникла між ними в ніч з 25 на 26 серпня 2021 року з приводу того, що ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння без дозволу ОСОБА_4 перебував у будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_6 та в якому ОСОБА_4 тимчасово мешкав, прийшов у приміщення зазначеного будинку, де під час сварки, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , наніс ОСОБА_6 декілька ударів рукою в обличчя, чим спричинив крововиливи у м`які тканини, синці та садна на голові, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_6 7 ударів ножем в передню поверхню грудної клітки та 1 удар ножем по лівій кисті, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 три непроникаючі сліпі колото-різані поранення грудної клітки без ушкодження внутрішніх органів та різану рану лівої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також чотири сліпі колото-різані поранення грудної клітки з локалізацією шкірних ран на передній поверхні грудної клітки, в проекції 3-го ребра, справа від серединної лінії, на передній поверхні грудної клітки справа, в проекції 5-го ребра по навкологрудинній лінії, на передній поверхні грудної клітки зліва, в проекції мечоподібного відростка грудини, на рівні 7-го ребра, на передній поверхні грудної клітки зліва, в проекції 2-го ребра по передній пахвовій лінії, проникаючі в плевральні та черевну порожнини, з ушкодженням за ходом ранових каналів правої та лівої легені, серцевої сорочки, легеневої артерій, аорти, діафрагми, печінки та нижньої порожнистої вени, які за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, ускладнилися розвитком гострої крововтрати та призвели до настання 26 серпня 2021 року смерті потерпілого ОСОБА_6 на місці вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 13 жовтня 2022 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено до 11 грудня 2022 року.

Розпорядженням Верховного Суду №49/0/9-22 від 14 вересня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» визначена підсудність судових справ, які розглядались Якимівським районним судом Запорізької області, за Ленінським районним судом міста Запоріжжя.

Таким чином, на даний час у провадженні Ленінського районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження №0000304 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст.115 КК України.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 11 грудня 2022 року, але на даний час не закінчено судовий розгляд кримінального провадження, не допитані свідки обвинувачення, не досліджені матеріали досудового розслідування, не оглянуті речові докази і застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з його триманням під вартою, або взагалі незастосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу може унеможливити судовий розгляд.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наявності клопотання суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити дію запобіжного заходу на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Окрім цього, на даний час наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не змінилися з часу застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його дії, що є підставою для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Розуміння ОСОБА_4 тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, суворості передбаченого покарання у разі доведеності його винуватості, поведінка обвинуваченого, який намагався ввести в оману працівників поліції, до яких звернувся із повідомленням про виявлення трупу ОСОБА_6 , повідомивши вигадані обставини смерті ОСОБА_6 , відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків (неодружений, неповнолітніх дітей або батьків похилого віку на утриманні не має, не працевлаштований, власності не має), відсутність місця реєстрації (будинок АДРЕСА_1 , де зареєстрований обвинувачений, повністю зруйнований) та місця проживання (проживав у будинку, належному потерпілому ОСОБА_6 , з дозволу останнього), дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі, буде переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, тобто вчиняти дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 дій, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 був раніше неодноразово судимий.

Наявні судимості погашені у встановленому законом порядку і не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого, але вказують на те, що він схильний до вчинення злочинів та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Від жодної особи до слідчого, прокурора та суду не надходило клопотань про застосування відносно ОСОБА_4 особистої поруки, що унеможливлює застосування цього запобіжного заходу.

Відсутність у ОСОБА_4 майна та доходу, відсутність відповідних клопотань сторонніх осіб виключають застосування запобіжного заходу у вигляді застави. Окрім цього, відповідно п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також, злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Застосування запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою (особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт), передбачає знаходження обвинуваченого' за місцем проживання (яке у обвинуваченого відсутнє), а також його, вільне пересування, спілкування обвинуваченого з іншими особами, у тому числі і зі свідками, і тому не дасть змогу запобігти виникненню ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст.177 КПК України.

Зазначене вище свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до листа голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03 березня 2022 року №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» у разі, коли територіальну підслідність кримінальних правопорушень на стадії досудового розслідування змінено, а матеріали кримінальних проваджень через воєнні дії не було передано або передано не в повному обсязі, оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас, як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні. Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження. Зважаючи на те, що в перший день повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України окупаційні війська були на території, яка знаходиться під юрисдикцією Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури та Якимівського районного суду Запорізької області, не було можливості евакуювати матеріали кримінального провадження та судової справи, тому прошу розглянути дане клопотання за долученими до нього матеріалами.

Крім того, просить врахувати ризик того, що в період воєнного стану та збройно агресії в Україні у разі не продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати на непідконтрольну Україні територію.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив подовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження йому строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 просив змінити у відношенні його підзахисного запобіжний захід з тримання під вартою на будь який інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тому існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі зможе впливати на свідків, потерпілого. Тому суд не находить підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо подовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, виходячи з наступних підстав.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, знаходячись на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, крім цього злочин, у вчинені якого він обвинувачується, є злочином який відповідно до КК України віднесено до категорії особливо тяжких, також суд вважає, що обвинувачений, знаходячись на свободі, може впливати на свідків, потерпілого.

Крім того, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 раніше не судимий на підставі ст.89 КК України, обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину. Обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, не працює, утриманців не має, тому є всі підстави вважати, що він може продовжити злочинну діяльність.

На думку суду, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання тому, щоб обвинувачений не став переховуватися від органів досудового слідства та суду та не вчинив інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу шести десяти діб з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Тому суд вважає, що прокурором доведена необхідність у подовженні строку тримання під вартою строком на шістдесят діб у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Керуючись ст ст. 176, 177, 183, 194, 331, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Подовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Якимівського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимого, строком на шістдесят діб, тобто з 02 грудня 2022 року по 30 січня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_8 ОСОБА_9