Справа № 461/9095/21
Провадження № 1-кс/461/4455/22
УХВАЛА

18.11.2022 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника Львівської міської ради ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

представник Львівської міської ради ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Галицького районного суду м.Львова з клопотанням про скасування арешту на житлове приміщення квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи клопотання, заявник вказує на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2013 року у кримінальному провадженні №0000323 (справа №461/15816/13-к) накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що перебувала у власності ОСОБА_4 .

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею 43,50 кв.м.) ОСОБА_4 набула на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору про надання послуг від 05.01.2011 року виконаним.

Водночас, ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 12.11.2012 року (справа №1313/1385/2012) скасовано ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2012 року, а провадження у зазначеній справі закрито. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.07.2013 року у справі №1313/1385/2012 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Квартира АДРЕСА_2 належить до комунального майна територіальної громади м. Львова, яку представляє Львівська міська рада.

Рішенням громадської комісії з житлових питань при виконкомі Львівської міської ради від 11.06.2020 (протокол №4 від 11.06.2020) погоджено приєднання шляхом продажу звільненого суміжного житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 до квартири АДРЕСА_4 , де проживає та зареєстрована сім`я ОСОБА_6 - черговика Львівської міської ради з 28.05.1992 року.

У зв`язку з наявністю арешту на майно, Львівська міська рада позбавлена можливості реалізовувати правомочності власника.

Юридичним департаментом Львівської міської ради 17.12.2020 року було направлено листа за № 2901/вих-1109 голові Миколаївського районного суду Львівської області про надання копій ухвал Миколаївського районного суду у справі 1313/1385/2012 року.

Листом від 22.12.2020 року № 795/2020 року повідомлено юридичний департамент про те, що матеріали справи за №1313/1385/2012 вилучено слідчим СВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області 10 грудня 2013 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду від 21 листопада 2013 року по справі №461/14197/13-к.

Відповідно до листа слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області від 27.10.2021 № 17876/16/01-4, слідчим 09.10.2014 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Досудове розслідування кримінального провадження №0000323, в межах якого накладався арешт на майно, здійснювалось СВ ЛМУ ГУМВС України, яке знаходилось на території Галицького району м. Львова. Вказаний орган на даний час ліквідовано.

Заявник подала заяву про слухання справи за її відсутності, згідно якої клопотання підтримала у повному обсязі.

Представник Головного управління Національної поліції у Львівській області (фактичного правонаступника органу досудового розслідування) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, положення процесуального законодавства не містять норм стосовно наявності перешкод для розгляду клопотання про скасування арешту, у разі неявки заявника та слідчого в судове засідання.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду клопотання або обставин які зумовлюють неможливість проведення його розгляду не встановлено.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено вище, згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

З долучених до клопотання матеріалів встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_7 від 30.12.2013 року у кримінальному провадженні №0000323 (справа №461/15816/13-к) накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка перебувала у власності ОСОБА_4 .

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею 43,50 кв.м.) ОСОБА_4 набула на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору про надання послуг від 05.01.2011 року виконаним.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 12.11.2012 року (справа №1313/1385/2012) скасовано ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2012 року, а провадження у зазначеній справі закрито. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.07.2013 року у справі №1313/1385/2012 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Квартира АДРЕСА_2 належить до комунального майна територіальної громади м. Львова, яку представляє Львівська міська рада.

Рішенням громадської комісії з житлових питань при виконкомі Львівської міської ради від 11.06.2020 (протокол №4 від 11.06.2020) погоджено приєднання шляхом продажу звільненого суміжного житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 до квартири АДРЕСА_4 , де проживає та зареєстрована сім`я ОСОБА_6 - черговика Львівської міської ради з 28.05.1992 року.

У зв`язку з наявністю арешту на майно, Львівська міська рада позбавлена можливості реалізовувати правомочності власника.

Юридичним департаментом Львівської міської ради 17.12.2020 року було направлено лист за №2901/вих-1109 голові Миколаївського районного суду Львівської області про надання копій ухвал Миколаївського районного суду у справі 1313/1385/2012 року.

Листом від 22.12.2020 року № 795/2020 року повідомлено юридичний департамент про те, що матеріали справи за № 1313/1385/2012 вилучено слідчим СВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області 10 грудня 2013 року, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду від 21 листопада 2013 року по справі №461/14197/13-к.

Відповідно до листа Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області від 27.10.2021 № 17876/16/01-4, слідчим 09.10.2014 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ліквідоване.

Отже, досудове розслідування кримінального провадження №0000323, в межах якого накладався арешт на майно, здійснювалось СВ ЛМУ ГУМВС України. На даний час цей орган досудового розслідування ліквідовано.

Також встановлено, що заявником вживалися заходи спрямовані на реалізацію прав власності, зокрема ініційовані відповідні звернення до слідчих суддів та правонаступника органу досудового розслідування, але у зв`язку із закриттям кримінального провадження та ліквідацією органу досудового розслідування такі заходи позитивного для заявника результату не дали.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, враховую висновок Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року (справа № 202/5044/17, провадження № 14-119цс18), відповідно до якого суд касаційної інстанції вказав наступне:

«Правильними є висновки судів про те, що в КПК України, який набрав чинності у листопаді 2012 року, законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна. Отже, постановляючи оскаржувані ухвали, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що спірне майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, дійшов правильного висновку про те, що клопотання власника майна повинно розглядатись слідчим суддею за місцем досудового розслідування у кримінальному провадженні або судом під час судового розгляду, а тому обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі, на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).»

Також, враховую висновок Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа №461/233/17-ц, провадження № 14-326цс18), відповідно до якого:

«Згідно зі статтею 174 КПК України від 2012 року інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України (згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України) та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що суди неправильно застосували норми процесуального права, а саме: статті 15, 16 ЦПК України та положення КПК України у редакціях, чинних на час подання позову до суду, оскільки обмеження у здійсненні права власності позивача відбулися при проведенні досудового розслідування у порядку кримінального судочинства згідно з постановою слідчого. Оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано у порядку іншого, а саме цивільного судочинства, оскільки КПК України передбачено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування.

Оскільки розгляд цього питання передбачено в установленому кримінальним процесуальним законом порядку, суди неправильно визначили предметну юрисдикцію спору.

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне закрити провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. При цьому позивачу слід роз`яснити про його право на судовий захист у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.»

Згідно положень ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

В даному випадку рішення про закриття кримінального провадження постановлено слідчим.

Як вбачається з матеріалів справи, під час вирішення питання про закриття кримінального провадження питання скасування арешту на наведене нерухоме майно вирішено не було.

Слід також відзначити, що слідчим суддею в межах даного провадження неодноразово повідомлялось про розгляд справи Головне управління Національної поліції у Львівській області (фактичний правонаступник органу досудового розслідування) та витребувані матеріали згаданого кримінального провадження. Однак, вказані виклики, повідомлення та запити були проігноровані з невідомих слідчому судді причин.

З огляду на наведені вище, положення ст.22 КПК України щодо застосування принципів змагальності у кримінальному провадженні, а також дотримуючись положень ст. 28 КПК України, згідно яких під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, слідчий суддя не вбачає перешкод для ухвалення рішення за клопотанням на підставі наявних доказів, які безпосередньо ним досліджені.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як вказано вище, відповідно до ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення у даній справі, враховую також принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема те, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з наявністю арешту на майно, Львівська міська рада, як власник майна, позбавлена можливості реалізовувати правомочності власника щодо об`єкта нерухомого майна з приводу якого подане клопотання, кримінальне провадження закрите, питання про скасування арешту під час закриття кримінального провадження не вирішено, доводи заявника в ході розгляду клопотання спростовані не були, а тому на даний час відсутні правові підстави для подальшого застосування наведеного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, приходжу до висновку про наявність правових підстав для скасування арешту та задоволення клопотання, оскільки у даному випадку в ході розгляду клопотання заявником доведено належними засобами доказування, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2013 року у кримінальному провадженні №0000323 (справа №461/15816/13-к, провадження № 1- кс/461/6347/13) на квартиру АДРЕСА_2 , площею 43,5 м2, яка перебувала у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1