КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 24 січня 2023 року апеляційну скаргу представника Calexco Sarl - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року,

за участі:

представника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, зокрема на рахунках:

- IBAN - № НОМЕР_1 та IBAN - № НОМЕР_2 , компанії Pharmarabia FZE (E-Lob Office № E-80G-29, 52218 52218 , Sharjah, Об`єднані Арабські Емірати, дата реєстрації 09.10.2014, реєстраційний № 13803 ) в банківській установі Union Bank AG (адрсеса: Austrasse 46, Postfach 1535, 9490 Vaduz, Князівство Ліхтенштейн) та зупинити видаткові операції по вищевказаним рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті заробітної плати, податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державних цільових фондів відповідних держав.

- № НОМЕР_3 та НОМЕР_4 компанії Collaton Ltd (реєстраційний номер: 096555C, Aston House, 36 Hope Street, Douglas, IM1 1AR, Isle Of Man, Острів Мен) в банківській установі Union Bank AG (адрсеса: Austrasse 46, Postfach 1535, 9490 Vaduz, Князівство Ліхтенштейн) та зупинити видаткові операції по вищевказаним рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті заробітної плати, податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державних цільових фондів відповідних держав.

- № НОМЕР_5 компанії Calexco Sarl (реєстраційний номер: B170486, 6, Rue Gullaume Schneider, Luxembourg, L-2522, Велике Герцогство Люксембург) в банківській установі Union Bank AG (адрсеса: Austrasse 46, Postfach 1535, 9490 Vaduz, Князівство Ліхтенштейн) та зупинити видаткові операції по вищевказаним рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті заробітної плати, податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державних цільових фондів відповідних держав.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник Calexco Sarl- адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 26 жовтня 2022 року клопотання прокурора розглянуто без власника майна чи його представника, копію ухвали не надіслано, копію оскаржуваного рішення отримано 06 січня 2023 року, апеляційну скаргу направлено електронною поштою 09 січня 2023 року.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через істотні порушення вимог КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що арешт накладено за відсутності доказів обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, представник зазначає, що в матеріалах клопотання відсутні докази того, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного, а також відсутні належні та допустимі докази того, що він має зв`язок із компанією Calexco Sarl.

Зокрема, в матеріалах провадження наявна копія повідомлення підозри, однак відсутні докази її вручення чи направлення, також відсутні процесуальні документи, які б свідчили про продовження строків досудового розслідування, а також ухвала про обрання запобіжного заходу та її перегляд в апеляційній інстанції.

Зазначає, що Calexco Sarl її службові та/або посадові особи не мають статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а обставини викладені у фабулі кримінального провадження не стосуються компанії.

Звертає увагу на те, що судово-економічна експертиза та висновок експерта № 17497/17976/16-45 від 24.11.2016 р. проведено в іншому кримінальному провадженні- № 0000279.

Також, уповноваженою особою ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «Банк`Фінанси та кредит» подано цивільний позов не в межах кримінального провадження, а в кримінальному провадженні № 0000279.

Окрім того, згідно листа НБУ від 27.04.2018 кримінальне провадження № 0000279 здійснюється за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Зауважує, що в матеріалах справи відсутня постанова про об`єднання кримінальних проваджень або інші документи, які б свідчили про завдання збитків та подачу цивільного позову в кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, участь якого відповідно до ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України є необов`язковою.

Також, в прохальній частині апеляційної скарги, представник-адвокат ОСОБА_5 просила повністю скасувати оскаржувану ухвалу, хоча інтереси представляє лише компанії Calexco Sarl, в той час, як арешт накладено на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках інших володільців.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 14 червня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000890, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що банк «Фінанси та Кредит» зареєстрований 30 жовтня 1991 року як «Український комерційний банк ділової співпраці», з 13 жовтня 1995 року перереєстровано як комерційний банк «Фінанси та Кредит», у грудні 2002 року згідно з Законом «Про банки і банківську діяльність» до статуту банку внесено зміни: банк зареєстровано як банк «Фінанси та Кредит», ТОВ. У 2007 році банк «Фінанси та Кредит» реорганізовано з товариства з обмеженою відповідальністю у відкрите акціонерне товариство. У 2009 році банк реорганізовано у акціонерне товариство.

У червні 2007 року ОСОБА_7 дав усну вказівку голові правління банку АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відкрити від імені компанії Nasterno Commercial Limited рахунки для отримання кредиту під заставу коштів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які розміщенні на кореспондентських рахунках, що відкриті у «East-West United Bank S.A.» (далі EWUB), за адресою: 10, Boulevard Joseph II, L-1840 Luxembourg (Велике Герцогство Люксембург).

В ході досудового розслідування також слідством встановлено, що ОСОБА_7 є кінцевим бенефіціарним власником ряду компаній, зокрема Pharmarabia FZE (E-Lob Office, Collaton Ltd, Calexco Sarl.

27 вересня 2019 року відносно ОСОБА_7 , складено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, однак його не вручено внаслідок невстановлення його місцезнаходження, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

У ході досудового розслідування проведено судово-економічну експертизу (висновок експерта №17497/17976/16-45 від 24.11.2016), за висновком якої встановлено, що діями службових осіб АТ «Банк «Фінанси та Кредит» нанесено збитків (шкоди) АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на загальну суму 2 517 699 717, 98 гривень, що підтверджується документально.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в рамках кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення з винних осіб майнової шкоди на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на суму 2 517 699 717,98 гривень.

26 жовтня 2022 року прокурор другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках компаній, згідно переліку зазначеного у клопотанні, з метою забезпечення можливості застосування спеціальної, конфіскації майна як виду покарання та подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року клопотання задоволено.

Колегія суддів погоджуються з висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК Україниі бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170, ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальна конфіскація, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно.

Гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

Під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 170, ч. 6 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як зазначено прокурором у клопотанні, у ході досудового розслідування проведено судово-економічну експертизу (висновок експерта №17497/17976/16-45 від 24.11.2016), за висновком якої встановлено, що діями службових осіб АТ «Банк «Фінанси та Кредит» нанесено збитків (шкоди) АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на загальну суму 2 517 699 717, 98 гривень, що підтверджується документально. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення з винних осіб майнової шкоди на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на суму 2 517 699 717,98 гривень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 27 вересня 2019 року ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, однак його не вручено внаслідок не встановлення його місцезнаходження, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів судового провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_7 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у якому йому складена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, як встановила колегія суддів, майно, на яке просив накласти арешт слідчий, знаходяться у власності ОСОБА_7 , а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої спеціальної конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

Доводи апелянта, що ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного, не заслуговують на увагу, оскільки прокурором у клопотанні зазначено, що повідомлення про підозру складено, однак його не вручено внаслідок не встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 , проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Всі інші доводи апелянта, підлягають перевірці під час розгляду кримінального провадження по суті.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею дотримано вимоги статей 132,170,172,173 КПК України, перевірено при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України.

Враховуючи наведене, доводи представника-адвоката ОСОБА_5 , які зазначені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів провадження. Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргупредставника Calexco Sarl - адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/29474/22-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Провадження 11-сс/824/999/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК