Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/554/22 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2022.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою до 60 днів, а саме до 14.12.2022 включно, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.
Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотань захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, а також про скасування запобіжного заходу.
З матеріалів контрольного провадження вбачається, що в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене 27.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.
В ухвалі зазначено, що 17.10.2022 прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Необхідність продовження саме такого запобіжного заходу прокурор обґрунтовує тим, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який, у разі визнання його винуватим, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, усвідомлення тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у випадку визнання його винним, може спонукати останнього до вчинення дій, спрямованих на перешкоджання повному і об`єктивному судовому провадженню; діяння обвинувачений скоїв під час іспитового строку, встановленого за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2022, а тому обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися суду; також існує ймовірність того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному
-2-

провадженні з метою зміни їх показів на свою користь, оскільки обвинуваченому відомі прізвища та адреси місця проживання потерпілого та свідків, а тому він має реальну можливість спілкуватися зі свідками та потерпілим; існує ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи засудженим до відбування покарання з випробуванням, не виконав обов`язків, покладених на нього, та через невеликий проміжок часу вчинив нове кримінальне правопорушення. Обвинувачений є особою молодого віку, його стан здоров`я не перешкоджає утриманню його під вартою, ОСОБА_5 , непрацює, його майновий стан слід вважати незадовільним, осіб похилого віку на утриманні не має.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та відмовляючи у задоволенні клопотань захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, а також про скасування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов висновку проте, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 , передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України кримінальних правопорушень, які віднесено до тяжких злочинів, та які караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, а саме: ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що стороною захисту доказів на підтвердження обставин, які би вказували на зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суду не надано. Суд також зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти вказаним ризикам. ОСОБА_5 може переховуватися від суду, усвідомлюючи те, що йому загрожує реальна міра покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 триває, підстав для скасування обраного запобіжного заходу не має, а також ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Суд безпідставно ухвалою від 17.10.2022, незаконно відмовив у задоволенні двох клопотань обвинуваченого та його захисника, а саме: про скасування запобіжного заходу або обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту. Судове засідання 17.10.2022 проведено з грубими порушеннями процесуального закону, а тому просить дослідити в суді апеляційної інстанції відеозапис судового засідання. Стороною обвинувачення проігноровано та не враховано позицію сторони захисту подання апеляційної скарги на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 12.05.2022 у справі № 308/15574/21 (який є належним і допустимим доказом того, що цей вирок не набув законної сили) і обґрунтування даного обвинувального акту не відповідає об`єктивним обставинам справи, тобто обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, не відповідають вимогам КПК України, складені з грубим порушенням зазначених норм кримінального процесуального законодавства. Зазначені ризики у клопотанні прокурора не існували і не існують на даний час, а також те, що прокурор не подав до суду докази збільшення чи зменшення ризиків. На даний час лише наявність обґрунтованої підозри не являється підставою для позбавлення свободи ОСОБА_5 . Просить суд застосувати вимоги ст. 616 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 виявив бажання захищати нашу державу від російського агресора. Також просить врахувати, що на утриманні у підзахисного чотири неповнолітні
-3-

діти, яким потрібна батьківська допомога та виховання, обвинувачений бере на себе зобов`язання з`являтись до суду та довести свою невинуватість. Просить суд ухвалу суду від 17.10.2022 скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт, або керуючись вимогами ст. 616 КПК України скасувати запобіжний захід.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від прокурора не надходило, а також те, що прокурор не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги у його присутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали контрольного провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені у судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами й обставинами кримінального провадження.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги те, що інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні
-4-

правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів, і йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працює, раніше судимий, у тому числі обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у період іспитового строку.
Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано дав належну оцінку фактам відсутності обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідності проведення судом процесуальних дій, у тому числі й допиту свідків, які наразі судом не допитувалися, а також дослідження доказів.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду про те, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Наведені вище обставини, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ризики, визначені у ст. 177 КПК України, не існують, - колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище і такі відхиляються.
Колегія суддів не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт не відповідає об`єктивним обставинам справи, тобто обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, не відповідають вимогам КПК України, складені з грубим порушенням зазначених норм кримінального процесуального законодавства, оскільки апеляційний суд переглядає ухвалу суду від 17.10.2022 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказані доводи на цій стадії судового провадження апеляційним судом не досліджуються, і є такими, що підлягають перевірці під час судового розгляду обвинувального акту по суті.
Доводи апеляційної скарги захисника, за яких просить скасувати обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 унеможливлює утримання його під вартою, у підтвердження цих доводів, стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.
Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують
-5-

наявність ризиків, наведених в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Щодо посилання захисника-адвоката ОСОБА_6 на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема про його сімейний стан, та наявність на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, то на думку апеляційного суду, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вони не є визначальними аргументами для обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної його процесуальної поведінки. До того ж такі твердження захисника не підтверджені жодними доказами.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі проте, що обвинувачений ОСОБА_5 виявив бажання захищати нашу державу від російського агресора, а тому просить суд застосувати вимоги ст. 616 КПК України, колегія суддів апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
Згідно ст. 616 КПК України існує відповідний порядок скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав.
Кримінальний процесуальний кодекс України доповнено ст. 616 «Скасування запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації або його зміна з інших підстав», згідно з якою у разі введення в Україні або окремих її місцевостях (адміністративній території) воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, за виключенням тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст.ст. 115, 146-147, 152-156, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації.
На підставі наведеного, апеляційний суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 не позбавлений права звернутися до прокурора з клопотанням про скасування запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації, тобто з дотриманням належної правової процедури, відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, встановлені стороною обвинувачення обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано взяв до уваги положення ст. 177, 178, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченого, його майновий стан.

-6-

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку проте, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а підстав для скасування ухвала суду першої інстанції,колегія суддів не вбачає.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі обвинувачений не посилався.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2022, щодо ОСОБА_7 ,- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді