Справа № 459/591/19
Провадження № 1-кп/459/58/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді Львівської області кримінальне провадження за № 0000270 від 26.02.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, Львівської області, громадянина України, українця, неодруженого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2019 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000270 від 26.02.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачувався в умисному невиконанні ухвали суду, що набрала законної сили.

В ході судового розгляду стороною обвинувачення в порядку ст.338 КПК України подано до суду обвинувальний акт (зі зміненим обвинуваченням) у кримінальному провадженні № 0000270 від 26.02.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ставиться у вину те, що він будучи раніше судимим, зокрема 26.04.2016 Червоноградським міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарания у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, яке 12.01.2017 ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області замінено на 100 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Так, ОСОБА_4 допустив систематичне невиконання встановлених обов?язків, порушення порядку та умов відбування покарання, умисно та свідомо допустив невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, що згідно ч. 3 ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Зокрема, ОСОБА_4 17.01.2017 Сокальським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, поставлено на облік як засудженого до покарання у виді громадських робіт.

08.12.2017 ОСОБА_4 ознайомлено із умовами та порядком відбування покарання, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, після чого видано направлення до комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» для відпрацювання призначених громадських робіт.

В подальшому ОСОБА_4 , на підставі наказу №41 від 24.01.2018 по КП«Червонограджитлокомунсервіс», прийнятий для відбування громадських робіт на підприємство та приступив до виконання громадських робіт, відпрацювавши лише 24 години.

Проте, починаючи з 01 лютого 2018 ОСОБА_4 на відпрацювання громадських робіт не прибув без поважних причин, чим порушив умови відбування громадських робіт встановлені ч.1 ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з графіком виходу на роботу, з 02.05.2018 по 29.05.2018 на відпрацювання громадських робіт не прибув жодного разу без поважних причин.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з графіком виходу на роботу, з 29.01.2019 по 31.01.2019 на відпрацювання громадських робіт не прибув жодного разу без поважних причин.

Також ОСОБА_4 неодноразово не з?являвся на виклики в орган пробації.

За порушення порядку та умов відбування покарання до ОСОБА_4 згідно ч.1 ст. 40 КВК України тричі застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, а саме: 23.01.2018, 23.04.2018 та 25.05.2018.

Таким чином, ОСОБА_4 відпрацював лише 24 години з встановлених ухвалою суду 100 годин громадських робіт, чим вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувачений подав письмову заяву, у якій просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Вказав, що з часу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення пройшло більше 5 років, тому сплив відповідний строк давності.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав таку заяву. Вказав, що свою вину у пред`явленому звинуваченні визнає. Висловив свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження.

Прокурор не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Санкцією ч. 2 ст. 389 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до приписів ст. 12 КК України інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення належить до кримінального проступку, за який передбачено основне покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язком, а не правом суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної внаслідок шкоди в порядку цивільного судочинства (постанова ККС ВС від 19.11.2019 р. у справі № 345/2618/16-к).

З обвинувального акта вбачається, що з моменту вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального проступку минуло понад п`ять років, а тому строки давності спливли.

Обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності.

За таких обставин і міркувань суд вважає обґрунтованим клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ч. 1, 2 ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за № 0000270 від 26.02.2019 рокувідносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України - закрити у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1