Справа №760/4723/23 1-кп/760/2236/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 01.02.2023 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою освітою, не одруженого, працює вантажником, без місця реєстрації на території України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.03.2018 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, 01.04.2022 звільнений по відбуттю строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_4 , 27.01.2023, приблизно о 20 год. 50 хв., перебував неподалік від входу до станції метро «Лісова», де побачив раніше невідому йому особу, якою виявився потерпілий ОСОБА_6 , який мав при собі мобільний телефон «Samsung Galaxy A23 6/128 LTE Orange» вартістю 7412 гривень 67 копійок (згідно висновку експерта №СЕ-19/111-23/7624-ТВ від 15.02.2023), в якому було встановлено сім-картки оператора «Водафон» № НОМЕР_1 та «Київстар» № НОМЕР_2 , що матеріальної цінності не становлять, і в цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення за рахунок майна потерпілого.

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , познайомився з ним, та з метою послаблення пильності останнього, почав розмову на різні теми, під час якої ОСОБА_6 запропонував спільно вжити алкогольні напої, на що ОСОБА_4 погодився і вони разом, скориставшись метрополітеном, вирушили до станції метро «Площа Льва Толстого», де на вулиці біля магазину за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 4, почали вживати алкогольні напої. В подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 пішли до вокзального комплексу залізничної станції «Київ-Пасажирський», що за адресою: м.Київ, пл.Вокзальна, 1, де на платформі першої колії продовжили вживати алкогольні напої.

В подальшому, 28.01.2023, приблизно о 00 год. 30 хв., за адресою: м.Київ, пл.Вокзальна, 1, обравши момент, коли потерпілий ОСОБА_6 втратив пильність, ОСОБА_4 , передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, наблизився до потерпілого ОСОБА_6 та, обійнявши останнього руками, дістав з кишені куртки потерпілого вищевказаний мобільний телефон, належний потерпілому ОСОБА_6 , який поклав до кишені своєї куртки.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину втік, чим завдав потерпілому матеріальний збиток в розмірі 7412 гривень 67 копійок, який в подальшому було повністю відшкодовано самим ОСОБА_4 шляхом повернення викраденого майна.

На підставі вищенаведеного суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, а саме як крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену в умовах воєнного стану.

Також встановлено, що від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд кримінального провадження без його участі, згідно з якою він покази, надані під час досудового розслідування, а також обвинувачення підтримує в повному обсязі, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 залишив на розсуд суду.

Відповідно до положень ст.325 КПК України суд, заслухавши думку учасників судового провадження, встановив можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та вирішив проводити судовий розгляд без потерпілого.

Також у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки під час судового розгляду судом було встановлено, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин.

При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищевказаних обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищенаведеного суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив вищевикладені обставини кримінального правопорушення, пояснив, що вживати разом алкогольні напої запропонував сам потерпілий, зазначив, що вчинив злочин внаслідок скрутного матеріального становища, майно ним повернуто, також вказав, що свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому, після вчинення правопорушення змінив своє ставлення до життя, зокрема, працевлаштувався, а тому просить його суворо не карати.

На підставі вищенаведеного суд доходить висновку про визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до чч.1-3 ст.50 КПК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як передбачено ч.2. ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу винного, який є раніше судимим, за місцем проживання характеризується посередньо, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває.

Виходячи з пп.1, 2, 5 ч.1 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин - скрутного матеріального становища.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.67 КК України, судом визнано рецидив злочину.

Вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння суд не визнає обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.67 КК України, оскільки вживати разом спиртні напої обвинуваченому запропонував сам потерпілий ОСОБА_6 .

На підставі вищенаведеного суд доходить висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді мінімального строку позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, визначена вироком вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас, враховуючи, серед іншого, те, що майнової шкоди злочином не завдано, оскільки ОСОБА_4 сам повернув викрадене майно, запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо нього не обирався, особу винного, зокрема, що ОСОБА_4 після вчинення злочину розкаявся і змінив своє ставлення до життя, що, серед іншого, виявилося в його працевлаштуванні, потерпілий на призначенні покарання, пов`язаного з реальним відбуттям покарання, не наполягає, суд на підставі ст.75 КК України доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Суд також ураховує позицію Верховного Суду, викладену в його постановах від 06.08.2020 року в справі № 759/13520/18, від 19.02.2019 року в справі № 337/3654/16-к, від 28.05.2020 року в справі № 753/13972/17, згідно з якою наявність непогашеної судимості не є перешкодою для застосування статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Під час проведення досудового розслідування проводилася експертиза, витрати на залучення експерта становлять: висновок експерта №СЕ-19/111-23/7624-ТВ від 15.02.2023 - 943 гривень 90 копійок, які у відповідності до вимог ст.122 КПК України є процесуальними витратами.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 943 гривень 90 копійок.

На підставі вищенаведеного та керуючись стст.2, 50, 63, 65-67, 185 КК України, стст.2, 4, 5, 100, 325, 349, 368 - 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням строком 3 (три) роки, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy А23 6/128 LTE Orange», - залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави вартість документально підтверджених витрат на залучення експерта в розмірі 943 гривень 90 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1