ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3250/23
провадження № 1-кп/753/1202/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0001411 від 25.05.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Путивль Сумської

області, громадянина України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 01 березня 2023 року.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 22 травня 2022 року, у період часу з 08 год. 30 хв. до 14 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні шиномонтажу «Bu-Radius», що розміщене за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, вирішив таємно викрасти чуже майно, в умовах воєнного стану.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні шиномонтажу «Bu-Radius», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на свою користь, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, зайшов до підсобного приміщення цього шиномонтажу, вимкнув камери відеонагляду та взяв майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: зварювальний апарат «TIG200 AC/DC» (E101), серійний номер: 12А, вартістю 19 740 грн; грошові кошти в сумі 1 700 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 21 440 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 22 травня 2022 року, у період часу з 08 год. 30 хв. до 14 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні шиномонтажу «Bu-Radius», умисно, з корисливих мотивів, вирішив таємно викрасти чуже майно, в умовах воєнного стану. З метою обернення чужого майна на свою користь, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, зайшов до підсобного приміщення цього шиномонтажу, вимкнув камери відеонагляду та взяв майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: зварювальний апарат «TIG200 AC/DC» (E101), серійний номер: 12А, вартістю 19 740 грн; грошові кошти в сумі 1 700 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 21 440 грн. Про вчинене щиро шкодує.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, працює не офіційно монтажником кондиціонерів, з середньо-спеціальною освітою, має постійне місце проживання, має сім`ю тощо.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне й часткове відшкодування завданих злочином збитків й примирення з потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також за наявності всіх вказаних вище обставин та обставин, які пом`якшують покарання, та водночас відсутності обставини, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що застосування положень ст. 75 КК України щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням будуть правильними, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання.

Суд, приймаючи рішення про застосування положень ст. 75 КК України, зважує й на думку потерпілого, який відмовився від заявлення цивільного позовів, не бажав брати участь у судовому розгляді, не висловлював прохання до суду про призначення обвинуваченому суворого покарання до якого він претензій не має.

При цьому під час судового розгляду встановлено судом про засудження ОСОБА_4 вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин. Вказаний вирок набрав законної сили 23 січня 2023 року та про його ухвалення обвинувачений дізнався у січні місяці 2023 року, у тому ж місяці й розпочав відбувати призначене покарання, яке ще не відбув повністю, але кількість відбутих годин сягає більше 100.

Однак, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_4 за попереднім вироком засуджений до покарання, яке слід відбувати реально, а за цим вироком суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням, тому з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 15 лютого 2021 року, вирок від 13 грудня 2021 року слід виконувати самостійно.

Водночас суд вказану правову позицію вважає релевантною до цієї ж ситуації, з урахуванням також тієї обставини, що суд не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо долі речових доказів прокурором перед судом не порушувалось, а тому не судом не вирішувалось.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин, виконувати самостійно.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1