1Справа № 335/3776/22 1-кп/335/592/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 17.06.2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира другого стрілецького відділення третього стрілецького взводу третьої стрілецької роти, у військовому званні «сержант», проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 05.03.2022 сержанта ОСОБА_4 було призначено на посаду командира другого стрілецького відділення третього стрілецького взводу третьої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка базувалась у АДРЕСА_2 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 №259/2022 продовжено дію воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 17.05.2022 № 341/2022, який затверджено Верховною Радою України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За наведених обставин, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Однак, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, 05 травня 2022 року, точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно без поважних причин з лікувального закладу військової частини НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 до місця несення служби, розташованого у АДРЕСА_2 , свої службові обовязки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав до 24.06.2022.

Таким чином, в період часу з 05.05.2022 до 24.06.2022 командир другого стрілецького відділення третього стрілецького взводу третьої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, не з`явився вчасно без поважних причин з лікувального закладу військової частини НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 до місця несення служби, а саме до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 .

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу з лікувального закладу, без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

В підготовчому засіданні до суду від сторони обвинувачення надійшла угода про визнання винуватості від 20.10.2022 року, укладена між начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації його дій за ч.5 ст.407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та покарання, яке повинен понести обвинувачений, із застосуванням ст.ст.53, 69 КК України - у вигляді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів громадян. Із запропонованим видом покарання військовослужбовцем погодився.

В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити вказану угоду укладену між ним та прокурором і призначити узгоджену в ній вид і міру покарання.

При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та просив затвердити вказану угоду укладену між обвинуваченим та прокурором і призначити узгоджену в ній вид і міру покарання.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, а тому просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид і міру покарання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, та його дії судом кваліфіковані, як нез`явлення вчасно на службу з лікувального закладу, без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, участь у відсічі збройної агресії Російської Федерації на території України, а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений продовжує військову службу, порушень не допускав, службові обов`язки виконує сумлінно, що підтверджує істотне зниження тяжкості вчиненого ним злочину.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, за місцем служби та проживання, характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також його негативного ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами більш м`якого виду покарання, ніж зазначено у санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень. Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб судом не встановлено.

При цьому в ході допиту обвинуваченого судом з`ясовано, що він цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.10.2022 року між начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 17 червня 2022 року за ч.5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ч.5 ст.407 КК України, із застосуванням ст.ст.53, 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 гривень 00 копійок.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1