Справа № 127/5003/23
Провадження №11-сс/801/148/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000448 внесеного до ЄРДР 31.07.2022, за клопотанням слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 ,про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2023 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.03.2022 року, -

встановив:

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000448 внесеного до ЄРДР 31.07.2022, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, а саме що близько 19:07 год. 31.07.2022 солдат ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з кримінально-протиправною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz C180», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку с. Тарасівка, Гайсинського району Вінницької області із м. Гайсин Вінницької області, автодорогою М30 «СтрийТернопіль- Кропивницький Ізварине», не врахував дорожніх умов, а саме наявності заокруглення дороги ліворуч, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого не справившись з керуванням, допустив виїзд автомобіля на праве узбіччя, з подальшим перекиданням транспортного засобу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді численних прямих переломів ребер грудної клітки зліва та справа, закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась забоєм головного мозку та травматичним субарахноїдальним крововиливом, а також синців, забійно-рваної рани в ділянці голови, у зв`язку з чим, загинув на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_8 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. п. 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно яких: 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення ОСОБА_8 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, а саме із настанням смерті пасажира ОСОБА_10 .

02.01.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області обрано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто до 28 лютого 2023 року.

22 лютого слідчий відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до Вінницького міського суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2023 клопотання слідчого задоволено. Продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.03.2022 року.

Слідчий суддя, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивував прийняте рішення тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинений злочин, можливість чинити тиск на свідків. А також слідчим суддею враховано, що підозрюваний ОСОБА_8 немає міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за яке передбачена покаранням у виді позбавлення волі на тривалий термін, в результаті цього злочину загинула людина. Крім того, слідчому необхідно виконати слідчі дії, спрямовані на завершення досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2023. Просить ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Свої вимоги мотивує тим, що заява про відвід судді ОСОБА_1 була розглянута з порушенням вимог чинного законодавства та, як наслідок, клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 28.02.23р. розглядалось неналежним складом суду. Крім того, слідчий суддя, відмовляючи у допиті свідка ОСОБА_11 , порушив ч.4 ст. 95 КПК.

План-схема до протоколу огляду місця події від 31.07.2022 р. не відображає реальну картину місця ДТП, там зовсім не вказано де саме, в якому місці був ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а позначено лише положення загиблого, що вказує на формальне відношення до складання схеми та не надає відповіді на питання хто був за кермом.

До клопотання було додано протокол проведення слідчого експерименту, ініційованого стороною обвинувачення за участі свідка ОСОБА_11 , під час якого свідок на статистичному автомобілі показав, як розміщувались у салоні особи ,які були учасниками ДТП. На думку сторони захисту даний слідчий експеримент не має ніякого доказового значення. Тому що, знову ж таки базується лише на показах одного свідка - ОСОБА_11 .

Інші докази, які додані до клопотання про продовження запобіжного заходу, а саме: висновок експерта про технічний стан транспортного засобу, висновок експерта за результатами автотехнічної експертизи та результати токсилогічноі експертизи ніяким чином не доводять, що саме ОСОБА_8 перебував за кермом та скоїв даний злочин.

Жодних доказів можливого існування таких ризиків не наведено. Відсутність обґрунтування ризиків свідчить про формальний підхід та шаблонні формулювання. ОСОБА_8 вчасно та добровільно з`являвся на виклик слідчого для вручення підозри та на виклик до суду для обрання запобіжного заходу, не маючи бажання ухилятись від слідства. Підтвердженням чого є той факт,що у судове засідання, на якому обирався запобіжний захід, він прибув уже з особистими речами, усвідомлюючи можливі наслідки. ОСОБА_8 виявив бажання співпрацювати зі слідством та з цією метою заявив клопотання про проведення ряду експертиз.

Також адвокат вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проживає разом з батьками. Мати ОСОБА_8 є інвалідом третьої групи, не працює та перебуває на утриманні підозрюваного, батько теж непрацюючий. ОСОБА_8 є діючим військовослужбовцем, проходить службу в роті охорони при Територіальному центрі комплектування, на яку пішов на початку повномасштабної війни добровільно, хоча за станом здоров`я був визнаний обмежено придатним. Під час проходження служби перебував на казарменому положенні та без дозволу командира не мав права відлучатись з місця постійного несення служби, що виключає будь-яку можливість для переховування.

ОСОБА_8 має захворювання на бронхіальну астму та емфізему легень, які супроводжуються значною легеневою недостатністю, він постійно приймає ліки та використовує інгалятори, що підтверджено наданими медичними документами. Крім того, під час медичного огляду, який було проведено перед поміщенням ОСОБА_8 до слідчого ізолятора, було діагностовано післяопераційну грижу, що виникла на місці видалення селезінки, яка потребує хірургічного втручання, щоб уникнути незворотних небезпечних наслідків для здоров`я.

Адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, наполягали на її задоволенні, надали суду пояснення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

В клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться посилання на обставини, що враховані слідчим суддею при обрані запобіжного заходу відповідно до вимог ст.178 КПК України та ризики, зазначені у ч.1 ст.177 КПК України, що стали підставою застосування запобіжного заходу:

- наявність підозри ОСОБА_8 у причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України;

- ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, внаслідок якого загинула людина.

Усвідомлюючи відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді тривалого строку позбавлення волі, будучи на волі чи виконуючи обов`язки більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Апеляційним судом також встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 була встановлена при обранні стосовно нього запобіжного заходу та перевірена при вирішенні питання щодо продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як судом першої інстанції так і апеляційним судом. На даний час не встановлено підстав, які б спростовували причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, обставини якого викладені у повідомленні про підозру, оскільки вона підтверджується тими доказами, які наведені у клопотанні, зміст та суть яких не спростований.

В доведеність обгруваності підозри прокурор зазначив, окрім всього, що у даному кримінальному провадженні вже завершено та проведено молекулярно-генетичну експертизу від 07.03.2023, і вказана обставина не може залишитись поза увагою апеляційного суду в обгрунтування доводів клопотання.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.277КПК України повідомлення про підозру має містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Таким чином, продовження строку запобіжного заходу покликане забезпечити встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, які були не відомі на час повідомлення особі про підозру.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», № 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що сукупність встановлених слідчим суддею та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти існуючим ризикам.

На думку колегії суддів, ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Твердження сторони захисту про можливість обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, є непереконливими та невмотивованими.

Доводи, що підозрюваний має постійне місце проживання, на утриманні має батьків, матір є інвалідом, колегія суддів приймає до уваги та вважає обґрунтованими, однак зазначені обставини не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали суду та не спростовують існуючих ризиків, наведених та доведених прокурором при наявності обґрунтованої підозри.

Окрім того, на переконання апеляційного суду, посилання захисника на те, що заява про відвід судді ОСОБА_1 була розглянута з порушенням вимог чинного законодавства, в результаті чого клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 28.02.23р. розглядалось неналежним складом суду, колегія суддів до уваги не бере, оскільки апеляційним судом переглядається ухвала слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , а не питання відводу головуючого судді.

Окрім того, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що ОСОБА_8 має низку захворювань, які потребують постійного лікування, вже були предметом дослідження судом першої інстанції, яким надано відповідну оцінку судом першої інстанції, і з якою погоджується апеляційний суд .

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2023 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.03.2022 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4