Справа №487/4307/22
Провадження №1-кп/487/501/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві обвинувальний акт в кримінальному провадженні, що внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001622 від 09.11.2022 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, який не являється депутатом, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.10.2022, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , знаходився в салоні маршрутного таксі № 31, де помітив мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy М12, вартістю 3634,00 гри., який належить ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_7 , будучи обізнаним про те, що мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy М12, вартістю 3634,00 гри., належить ОСОБА_6 , не прийняв жодних дій для повернення власнику мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , розуміючи, що мобільний телефон не є його власністю, а є власністю іншої особи, таємно, умисно, протиправно, знаючи те, що на підставі указу президента України запроваджено військовий стан, з метою заволодіння чужим майном га обернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, маючи реальну можливість повернути вищевказаний мобільний телефон власнику, заволодів вказаним мобільним телефоном марки Samsung моделі Galaxy М12 та в подальшому з метою власного збагачення, обміняв вищевказаний мобільний телефон на інший, тим самим, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3634,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

29.12.2022 року між прокурором окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного. Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду кримінального провадження у повному обсязі беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_8 повинний понести за вчинений злочин, а саме позбавлення волі строком 5 років.

В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Вимогами ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та розуміє, що наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права на оскарження вироку.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Фактичні підстави для визнання винуватості судом перевірені шляхом дослідження доказів наданих стороною обвинувачення.

Обвинувачений погодився на призначення йому узгодженого покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди та призначення обвинуваченій узгодженого ними покарання.

Таким чином, суд вважає встановленим в судовому засіданні той факт, що своїми умисними діями, які виражені в використанні завідомо підробленого документу, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України та їй має бути призначене узгоджене сторонами покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке відповідає вимогам закону та особі обвинуваченого, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі ст.75 КК України , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки, поклавши обов`язки, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази слід вважати повернутими власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз у сумі 1372,96 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Ивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену 29.12.2022 року угоду про визнання винуватості між прокурором окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки, поклавши обов`язки, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз у сумі 1372,96 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_1