Справа № 523/1888/22
Провадження №1-кп/523/747/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених (підсудних) - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №№0000110, 0000099, 0000493, 0000750, внесеного до ЄРДР 22.01.2022, 18.01.2022, 22.07.2022, 29.08.2022 року, відповідно, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шахтарськ Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у тому числі востаннє:

- 18.01.2021 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, звільнився 23.07.2021 року за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.186 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеси, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, не маючого місця реєстрації, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у тому числі востаннє:

- 23.12.2021 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.ст.75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень та маючи непогашену і не зняту у встановленому законом порядку судимість, 13.01.2022 року о 17:10 годині, перебуваючи у магазині «ЕVА» ТОВ «РУШ» за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія 70, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, підійшов до торгівельної полиці магазину та таємно викрав тестер парфумованої води марки «Lanvin Eclat D'Arpepe», вартістю 800грн, заволодівши яким і заховавши викрадене під куртку вказаний підсудний пройшов повз касову зону, не здійснивши оплату за вищевказаний товар, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив таким чином означеному ТОВ матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

15.01.2022 року, приблизно о 17:00 годині, підсудний ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_11 , у якого перебував мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 5», в корпусі чорного кольору, який визначив предметом свого злочинного посягання.

В подальшому, підсудний ОСОБА_9 , діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_11 та під приводом телефонного дзвінка, отримав від останнього, який будучи впевнений в доброчесності його намірів та не підозрюючи злочинних дій, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 5», в корпусі чорного кольору, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вартістю 1500 гривень, заволодівши яким і не маючи намір повертати означений телефон, вказаний підсудний з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та спричинив зазначеному потерпілому матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

17.01.2022 року, приблизно о 16:05 годині, перебуваючи в магазині «ЕVА» ТОВ «РУШ» за адресою: м.Одеса, пр.Добровольського 147/1, підсудний ОСОБА_9 діючи умисно, повторно та цілеспрямовано, з метою особистого збагачення, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, підійшов до торгівельної полиці та таємно викрав одну упаковку парфумів марки «Trussardi Donna», об`ємом 30мл, вартістю 564,99грн, а також одну упаковку парфумів марки «Trussardi Donna», об`ємом 50мл, вартістю 734,99грн, заволодівши якими вказаний підсудний пройшов повз касову зону, не здійснивши будь-якої оплати за означений товар, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, викраденим розпорядився на власний розсуд та спричинив зазначеному ТОВ матеріальну шкоду на загальну суму 1299,98 гривень.

18.01.2022 року, приблизно о 20:40 хвилин, підсудний ОСОБА_9 , перебуваючи в маршрутному таксі №190, що рухалось по пр.Добровольського у м.Одесі, побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_12 , у якої в кишені куртки перебував мобільний телефон «Meizu M5», в корпусі золотистого кольору, який визначив предметом свого злочинного посягання.

Після чого, підсудний ОСОБА_9 діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, таємно викрав з кишені куртки потерпілої ОСОБА_12 належний їй мобільний телефон марки «Meizu M5», в корпусі золотистого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: 2 НОМЕР_5 , вартістю 2000 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та тим самим спричинив означеній потерпілій матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

01.02.2022 року, приблизно о 21:00 годині, підсудний ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: м.Одеса, пр.Добровольського 159/5, побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_13 , у якого перебував мобільний телефон марки «Samsung A10S», в корпусі чорного кольору, який визначив предметом свого злочинного посягання.

В подальшому, підсудний ОСОБА_9 , діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_13 та під приводом телефонного дзвінка, отримав від останнього, який будучи впевнений у доброчесності його намірів та не підозрюючи злочинних дій, мобільний телефон марки «Samsung A10S», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , вартістю 2979,17 гривень, заволодівши яким і не маючи намір повертати отримане майно, вказаний підсудний з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив означеному потерпілому майнову шкоду у наведеному розмірі.

03.02.2022 року, приблизно о 20:00 годині, підсудний ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_14 , у якого перебував мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi А5», в корпусі чорного кольору, який визначив предметом свого злочинного посягання.

В подальшому, підсудний ОСОБА_9 , діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_14 та під приводом телефонного дзвінка, отримав від останнього, який будучи впевнений в доброчесності його намірів та не підозрюючи злочинних дій, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi А5», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , вартістю 1000 гривень, заволодівши яким і не маючи намір повертати цей телефон, вказаний підсудний з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив означеному потерпілому майнову шкоду у наведеному розмірі.

19.07.2022 року, приблизно о 13:00 годині, підсудний ОСОБА_9 , знаходячись в громадському місці - біля головного входу КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР за адресою: м.Одеса, вул.Воробйова 5, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX та продовженого у подальшому законами України від 15.03.2022 року №2119-IX, від 21.04.2022 року №2212-ІХ, від 22.05.2022 року №2263-ІХ, якими затверджені Укази Президента України від 14.03.2022 року №133/2022, від 18.04.2022 року №259/2022, від 17.05.2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», таємно викрав з рюкзака потерпілого ОСОБА_15 належний йому мобільний телефон марки «Samsung A30S», ІМЕІ НОМЕР_10 , ІМЕІ- НОМЕР_11 , в корпусі сіро-чорного кольору, вартістю 3000грн, що перебував у чохлі блакитного кольору і з картками операторів мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_12 та ПрАТ «ВФ Україна», які матеріальної цінності для потерпілого не уявляють, заволодівши яким вказаний підсудний з місця кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив зазначеному потерпілому матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

29.08.2022 року, приблизно об 11:00 годині, підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , достовірно знаючи про військову агресію рф та впровадження на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» і затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, дію якого продовжено Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573-2022 від 12.08.2022, затверджених законами України №2119-ІХ від 15.03.2022, №2212-ІХ від 21.04.2022, №2263-ІХ від 22.05.2022, №2500-ІХ від 15.08.2022, діючи умисно і за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_5 , побачили раніше незнайомого їм потерпілого ОСОБА_16 , на правої руці якого знаходилось кільце сріблястого кольору з камінцями, яке визначили об`єктом свого злочинного посягання.

При цьому, підсудний ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_9 , обидва - умисно, повторно, з корисливих мотивів і з метою особистого збагачення, задля реалізації свого умислу перший з вказаних підсудних - ОСОБА_10 підійшов до потерпілого ОСОБА_16 ззаду та знаходячись за його спиною застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виявилось у обхваті правою рукою останнього за шию та його утримання, щоб потерпілий не чинив опір, а в цей час, другий із зазначених підсудних - ОСОБА_9 зняв з правої руки означеного потерпілого кільце сріблястого кольору з камінцями, вартістю 1000 гривень, а також дістав з правої кишені штанів останнього грошові кошти в сумі 60 гривень, заволодівши якими вказані підсудні з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд та спричинили таким чином потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1060 гривень.

В судове засідання представник потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_17 , потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_15 та його законний представник ОСОБА_18 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явились, попередньо надавши до суду відповідні заяви щодо розгляду кримінальних проваджень без їх участі, у зв`язку з чим, суд з урахуванням позиції сторін процесу та з метою дотримання розумності строків судового розгляду, вирішив здійснити розгляд об`єднаного кримінального провадження за відсутністю означених осіб.

Підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожний, повністю визнавши свою провину за висунутим й викладеним у обвинувальних актах обвинуваченню та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб і мотиви вчиненого ними при наведених вище обставинах, будучи допитаними в судовому засіданні, кожний з підсудних надав суду пояснення щодо обставин вчинення ними інкримінованих правопорушень, що відповідають викладеним вище обставинам доведеного обвинувачення.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурорів дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин об`єднаного кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні ними кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ними та іншими сторонами процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_9 своїми умисними діями скоїв:

-за епізодами від 13.01.2022 року, 17.01.2022, 18.01.2022 року - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

-за епізодами від 15.01.2022, 01.02.2022, 03.02.2022 року - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

-за епізодом від 19.07.2022 року - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

-за епізодом від 29.08.2022 року - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану,

а підсудний ОСОБА_10 - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, внаслідок чого, суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаних підсудних за ч.ч.2, 4 ст.185, ч.2 ст.190 та ч.4 ст.186 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.2 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, що карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

З огляду на ч.2 ст.190 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою настає за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому, що карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ж з ч.4 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, що карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років, а за п.1 примітки ст.185 цього ж Кодексу, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Положення ж ч.2 ст.28 КК України встановлюють, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Приписи ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 вказаного Кодексу регламентують, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудним ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у цьому об`єднаному кримінальному провадженні, суд приймає до уваги суспільно-небезпечний характер і обставини вчиненого кожним з них, їх визначені ролі у скоєнні інкримінованих діянь, та те, що вчинене ними в силу ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких та тяжких злочинів проти власності, відповідно, та деякі з них скоєнні під час дії воєнного стану в державі, а також судом ураховується у певній мірі викладені у відповідних заявах позиції представника потерпілого ТОВ «Руш» ОСОБА_17 , потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 з цього приводу, відсутність матеріальної шкоди внаслідок повернення викраденого майна по деяким епізодам (від 15.01.2022, 01.02.2022, 03.02.2022, 19.07.2022 року), характеризуючі дані щодо кожного з підсудних.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_9 зі слів - страждає певним захворюванням, забезпечений місцем реєстрації в Дніпропетровській області та фактично до затримання проживав в м.Одесі, де характеризується негативно; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває; офіційно не працевлаштований і суспільно-корисною працею на час затримання не займався; є раніше неодноразово судимою особою за вчинення корисливих злочинів та має непогашену і не зняту у встановленому законом порядку судимість, а інкриміновані йому діяння за епізодами від 19.07.2022 і 29.08.2022 року мали місце в умовах воєнного стану і збройної агресії рф проти України, протягом певного проміжку часу судового розгляду кримінальних проваджень №№0000110, 0000099 перебував у розшуку, сукупність чого з урахуванням кількості кримінально-протиправних діянь та їх системності (8 епізодів) свідчать про стійку схильність підсудного до кримінально-протиправної поведінки, про системність вчинення ним кримінально-караних діянь та про небажання стати на шлях виправлення.

У свою чергу, підсудний ОСОБА_10 , зі слів - страждає певними захворюваннями і отримує замісну терапію, забезпечений місцем проживання в м.Одесі; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває, але не має місця реєстрації на території України, офіційно не працевлаштований і суспільно-корисною працею на час затримання не займався, є раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів корисливої спрямованості та інкриміноване йому діяння мало місце в період іспитового строку за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 23.12.2021 року та в умовах воєнного стану і збройної агресії рф проти України, сукупність чого свідчить про стійку схильність підсудного до кримінально-протиправної поведінки, про системність вчинення ним кримінально-караних діянь та про небажання стати на шлях виправлення.

Разом із тим, згідно з обвинувальними актами від 04.02.2022, 30.03.2022, 22.08.2022 та 21.09.2022 року, органом досудового розслідування у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудних ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , визначено щире каяття.

Проте, з такою позицією органу досудового розслідування та прокурора в суді, суд погоджується лише частково, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протягом досудового розслідування за епізодами від 13.01.2022, 17.01.2022, 18.01.2022, 29.08.2022 року, підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заподіяну потерпілим за означеними епізодами матеріальну шкоду у повному обсязі - не відшкодували, а згідно з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого.

Втім, відомості, які б підтверджували факт щирого каяття підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за наведених вище обставин за означеними епізодами, мали знайти своє відображення в матеріалах об`єднаного кримінального провадження, але будь-яких доказів на підтвердження відшкодування вказаними підсудними або принаймні у намаганні відшкодувати ними завдану потерпілій стороні матеріальну шкоди за відповідними епізодами, до суду не надано і матеріали судового провадження таких даних не містять.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_9 слід віднести визнання ним своєї провини за усіма епізодами, відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна за епізодами від 15.01.2022, 01.02.2022, 03.02.2022, 19.07.2022 року та часткове відшкодування шкоди за епізодом від 29.08.2022 року, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, як визначено у обвинувальних актах у об`єднаному кримінальному провадженні та з чим також погоджується й суд, не встановлено.

Крім того, у аспекті наведених вище вимог закону та з огляду на матеріали об`єднаного кримінального провадження, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_10 , слід віднести визнання ним своєї провини та часткове відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, як визначено у обвинувальному акті у кримінальному провадженні та з чим також погоджується й суд, не встановлено.

Втім, зважаючи на позицію сторони захисту та досліджуючи питання можливості застосування положень ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання підсудним ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у даному об`єднаному кримінальному провадженні, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві розкрито у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.02.2018 року (справа №634/609/15-к), яке охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст.66, ст.67 КК України), визначення «інші обставини справи», або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості призначення більш м`якого покарання або виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.ст.69, 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.

Проте, доводи сторони захисту щодо наявності у підсудних ОСОБА_9 і ОСОБА_10 певних обставин (визнання ними своєї провини, щире каяття, активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінальних правопорушень, відсутність обтяжуючих обставин), то за переконанням суду, з урахуванням осіб підсудних (зокрема, ОСОБА_9 - неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, наявність непогашеної і не знятої у встановленому законом порядку судимості, перебування у розшуку на стадії судового розгляду певних кримінальних проваджень, кількісний склад інкримінованих йому кримінальних правопорушень корисливої спрямованості, деякі з яких мали місце в умовах воєнного стану та збройної агресії рф проти України; а ОСОБА_10 - неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, вчинення інкримінованого йому діяння в умовах воєнного стану, із застосуванням насильства, що мало в період іспитового строку за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 23.12.2021 року), у аспекті приписів ст.ст.69, 75, 78 КК України, не містять достатніх даних, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених вказаними підсудними кримінальних правопорушень, або надають підстави для звільнення їх від покарання з випробуванням.

Тотожну позицію за аналогічних обставин справи висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 15.03.2018 року (№51-1118км18), яким сформульовано, що призначення за правилам ст.69 КК України більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції відповідної статті було б явно несправедливим, а призначення покарання за наведеними правилами раніше неодноразово судимій особі, якою інкриміновані діяння вчинені під час іспитового строку за попереднім вироком, - уявляється необґрунтованим і є неправильним застосуванням означеної норми закону.

Таким чином, враховуючи кількісний склад інкримінованих підсудному ОСОБА_9 кримінально-протиправних діянь (8 епізодів) у цьому об`єднаному кримінальному провадженні та вчинення підсудним ОСОБА_10 кримінального правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком (від 23.12.2021), їх попередні непогашені судимості, то за переконанням суду і через призму положень ст.ст.70, 71 КК України, означені обставини унеможливлюють призначення вказаним підсудним покарання із застосуванням положень ст.ст.69, 75-76 цього ж Кодексу.

Наведений висновок суду цілком узгоджується з правовою позицією Пленуму Верховного Суду, який у п. п.8 постанови від 04.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями, зауважив, що застосування положень ст.69 КК України щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України).

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному об`єднаному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованих підсудному ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, їх кількісний склад, ступінь тяжкості й суспільної небезпечності, наведені вище характеризуючі дані про особу останнього, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень має відбуватися лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах строків, встановлених відповідними санкціями, але із одночасним визначенням остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, тобто за правилами ст.70 вказаного Кодексу, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі реально.

Вирішуючи ж питання щодо визначення підсудному ОСОБА_10 виду та міри покарання у цьому кримінальному провадженні, суд виходить з приписів ч.3 ст.78 КК України, за якими у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у ст.ст.71, 72 цього Кодексу.

Частинами 1, 4 ст.71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує частину покарання за попереднім вироком та остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, та й від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Тотожну правову позицію визначив Пленум Верховного Суду в п.п.10, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини визнаного доведеним зазначеному підсудному обвинувачення, його роль у скоєному, ступінь тяжкості й суспільної небезпечності, наведені вище характеризуючі дані про особу останнього, суд за приписами ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень може відбуватися лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах строку, встановленого санкцію ч.4 ст.186 означеного Кодексу, із застосуванням положень ч.1 ст.71 цього ж Кодексу та з призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 23.12.2021 року, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі реально.

Положення ст.63 КК України встановлюють, що покарання у виді позбавленні волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до строку призначеного їм покарання за цим вироком, суд в силу ч.5 ст.72 КК України ураховує строк їх тримання під вартою у цьому об`єднаному кримінальному провадженні, тобто з 29.08.2022 року, кожному, а відносно підсудного ОСОБА_10 , - ще й висновки Суворовського районного суду м.Одеси за вироком від 23.12.2021 року.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо арешту майна - за правилами ст.174 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч.2, 4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.186 КК України, відповідно, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі стром на 3 роки;

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч.4 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_9 визначити у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

В порядку ст.71 КК України, при призначенні ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання за цим вироком частини невідбутого покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 23.12.2021 року, остаточне покарання вказаному підсудному визначити у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Згідно зі ст.ст.72, 63 КК України, строк відбування покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 рахувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши кожному з них у цей строк в силу ч.5 ст.72 цього ж Кодексу термін їх попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні з 29.08.2022 року до дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні:

-12 відео-записів з камер-спостереження, що зберігаються в матеріалах досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження, - залишити зберігати в означених матеріалах;

-мобільні телефони марки «Xiaomi Redmi Note 5», в корпусі чорного кольору, серійний номер НОМЕР_1 , імеі1: НОМЕР_3 ; «Xiaomi Redmi 5», в корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_8 , імеі2: НОМЕР_9 ; «Samsung A10S», в корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , серійний номер НОМЕР_13 ; «Samsung A30S», в корпусі сіро-чорного кольору, імеі1: НОМЕР_10 , імеі2: НОМЕР_11 ; предмет, схожий на кільце з металу серебристого кольору, які передані на зберігання під розписки потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , відповідно, - вважати повернути за належністю вказаним особам;

-купюру номіналом 20 гривень серії та номеру ЮВ 4277810, одну купюру номіналом 5 гривень серії та номеру ЮГ 0892783, три купюри номіналом 2 гривні серій та номерів ПИ 53142587, СД 5587079, СЖ 7259964, дві купюри номіналом 1 гривня серії та номеру УУ 4660676, УТ 8225478, які зберігаються в матеріалах досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження, - повернути за належністю власникові.

Арешт на майно, накладений за ухвалами слідчого судді від 02.08.2022 та 30.08.2022 року на: мобільний телефон марки «Samsung A30S», в корпусі сіро-чорного кольору, імеі1: НОМЕР_10 , імеі2: НОМЕР_11 ; предмет, схожий на кільце з металу серебристого кольору; купюру номіналом 20 гривень серії та номеру ЮВ 4277810, одну купюру номіналом 5 гривень серії та номеру ЮГ 0892783, три купюри номіналом 2 гривні серій та номерів ПИ 53142587, СД 5587079, СЖ 7259964, дві купюри номіналом 1 гривня серії та номеру УУ 4660676, УТ 8225478, після набрання вироком законної сили, - скасувати.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення копії вироку.

С у д д я: ОСОБА_1