Провадження № 1-кс/742/815/22
Єдиний унікальний № 742/2672/22
У Х В А Л А
іменем України

24 листопада 2022 року м.Прилуки
Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м.Прилуки клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000904 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
УСТАНОВИВ:
Захисником підозрюваного ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано до суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000904 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Своє клопотання мотивує тим, що в провадженні Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000904 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 08 жовтня 2022 року, застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на шістдесят днів без визначення розміру застави. Строк дії ухвали визначено до 05 грудня 2022 року. Захисник вважає, що на даному етапі досудового розслідування немає необхідності у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які передбачені Кримінальним процесуальним законом України підстави для його подальшого тримання під вартою. На думку захисту, всупереч зазначеним вимогам закону, прокурором у даному кримінальному провадженні взагалі не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 і жодні об`єктивні дані, які б підтверджували ці ризики, матеріали кримінального провадження не містять. Враховуючи наведене просив запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000904, змінити з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 підтримали клопотання з підстав наведених у ньому, та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт. Крім того, захисник просив врахувати висновки судово-медичної експертизи, яка проведена в ході досудового розслідування даного кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор та слідчий заперечили проти задоволення клопотання зазначивши, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати, а тому підстав для задоволення клопотання не має.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В провадженні Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000904 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України
07 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 08 жовтня 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000904 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на шістдесят днів без визначення розміру застави. Строк дії ухвали визначено до 05 грудня 2022 року.
20 жовтня 2022 року ухвалою Чернігівського апеляційного суду, ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2022 року про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишено без змін.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
У силу ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання (зміну) запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.
Вищевикладене, а також тлумачення норм ст.ст. 177, 194 КПК у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України захисник звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 через те, що з`явились нові обставини, які не розглядались слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, зміну обставин підозри та зменшення встановлених ризиків.
Так, про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчиненого, свідчать матеріали кримінального провадження у їх сукупності.
При цьому слідчим суддею враховується, що допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 надав покази відповідно до яких, 06 жовтня 2022 року близько 22-23 год. під час спіл ного розпиття алкоголь них напоїв із ОСОБА_7 , останній випадково вдарив нижньою частиною власної правої ноги об кухонний ніж, яким ОСОБА_4 на той час тримав у лівій руці в області свого коліна лезом до гори. При цьому зі слів, останнього будь-яких конфліктів між ним та потерпілим не було. 07 жовтня 2022 року за участю підозрюваного було проведено слідчий експеримент, під час якого останній розповів та безпосередньо на місці події відтворив механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судово- медичної експертизи від 11 листопада 2022 року, експерт прийшов до висновку, що «..враховуючи характер та анатомічну локалізацію колото-різаної рани правої нижньої кінцівки з ушкодженням підколінної вени вважаю, що дане тілесне ушкодження могло утворитися за обставин на які вказує ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту».
Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, в тому числі умислу, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Водночас, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
При аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, також слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 08 жовтня 2022 року, яку залишено без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року, було встановлено наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3,4,5 частини 1 ст. 177 КПК України.
Однак тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.
У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
Також слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний перебуває під вартою з 07 жовтня 2022 року, частково визнає свою вину, заперечуючи умисел в нанесенні тілесного ушкодження потерпілому, має постійне місце проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий, крім того має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за час розгляду справи до суду не надано доказів про наявність у нього негативної репутації.
Відповідно до письмової заяви батька підозрюваного ОСОБА_8 , останній не заперечує проти відбуття ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ., запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На даний час не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу підозрюваний дійсно буде переховуватися.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Враховуючи вище наведене зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 5 § 3 Конвенції кожному, кого заарештовано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, …має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Відповідно до встановленої практики Європейського Суду з прав людини, для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, застосування такого заходу має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 р. у справі «Нештак проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74, від 14 жовтня 2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 2728 «Нечипорук і Йонкало проти України» (nechiporuk and yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 року, п. 196). Поміщення під варту відповідно до статті 5 § 1 Конвенції повинно відповідати принципу пропорційності (див. справу Ladent v. Poland, заява № 11036/03, п. 55, ЕСПЧ 2008 ... (витяги)).
Особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, завжди повинна бути звільнена з-під варти до суду, якщо тільки держава не може довести, що «є відповідні і достатні» причини, щоб виправдати триваюче тримання під вартою (див. справи Wemhoff v. Germany, рішення від 27 червня 1968 р., Series A № 7, стор. 24-25, п. 12; Yagci and Sargin v. Turkey, рішення від 8 червня 1995 р., Series A № 319-A, п. 52).
» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, необхідність яких доведена прокурором.
Згідно ч.5 ст.202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 201, 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 193-196, 205, 209, 369-372 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.
Змінити застосований ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, поклавши на нього, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, обов`язки:
- негайно прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого чи прокурора;
- не залишати цілодобово житло, а саме: будинок АДРЕСА_1 без дозволу суду, слідчого або прокурора;
- утриматись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).
Строк дії ухвали встановити до 24 січня 2023 року, але не довше строку досудового розслідування.
Ухвала про зміну запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти, та негайно доставити його до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі порушення умов домашнього арешту до нього буде застосований більш суворий запобіжний захід.
Копію даної ухвали негайно вручити захиснику, прокурору та підозрюваному.
Контроль за виконанням ухвали та обов`язків покласти на орган досудового розслідування за місцем проживання підозрюваного до Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9