Справа № 509/3974/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, в режимі відео-конференції матеріали кримінального провадження № 0000327 від 27.07.2022 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянки України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді командира відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону в/ч НОМЕР_1 у військовому званні прапорщика, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого - у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України разом із угодою про визнання винуватості від 23.09.2022 р., -

ВСТАНОВИВ :

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України № 64/2022 у зв?язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який надалі неодноразово продовжувався.

Так, Указом Президента України №341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною загарбницькою і неспровокованою збройною агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

26.02.2022 р. Попов призваний за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 р. № 42, прапорщика резерву Попова зараховано до списків особового складу частини призначено на посаду командира відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлюваного батальйону вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Таким чином, з 26.02.2022 р. тобто з дня зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця, тобто особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Згідно вимог п.п. 1-5 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов?язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов?язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов?язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Проходячи військову службу прапорщик ОСОБА_6 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до бойового розпорядження від 25.05.2022 р. № 13/1/165дск/ОКП, ремонтно-відновлюваний батальйон військової частини НОМЕР_1 , до складу якого входив командир відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти прапорщик ОСОБА_6 , було переміщено з тимчасового пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 , який значиться за адресою : АДРЕСА_2 , до тимчасового пункту дислокації - АДРЕСА_2 .

В той же час, 20.06.2022 р. о 14:18 год. в м. Одесі та Одеській області була оголошена повітряна тривога, яка закінчилась о 14:50 год.

Проте ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді командира відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлюваного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «прапорщик» в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9,11,12,16,58,59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, приблизно о 15:00 год. 20.06.2022 р. - самовільно залишив місце служби після оголошення повітряної тривоги за тимчасовим місцем дислокації підрозділу, а саме ремонтно-відновлюваного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яке на той час дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 , внаслідок чого ухилявся від проходження військової служби.

Надалі, 20.09.2022 р. о 10:00 год. Попов, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до 2 слідчого відділу ТУ ДБР м. Миколаєва, за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 59, та повідомив про вчинений ним злочин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 № 175-РС прапорщику ОСОБА_6 призупинено військову службу у Збройних Силах України на посадах рядового складу.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ч. 5 ст. 407 КК України.

Свою вину ОСОБА_6 визнав повністю, показав суду, що скоїв злочин при викладених вище обставинах в умовах воєнного стану, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини скоєного ним злочину.

Суд встановив, що 23.09.2022 р., між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 , була укладена, узгоджена та підписана угода про визнання винуватості, яка була отримана судом 05.10.2022 р. для її затвердження судом.

В судовому засіданні, прокурор просив суд, затвердити вказану угоду про визнання винуватості, з чим погодились обвинувачений та захисник.

На думку суду вищевказану угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим слід затвердити, виходячи з наступного.

У відповідності до норм ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема - затвердити угоду.

Приписами ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У відповідності до приписів ст. 470 КПК України - прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини : ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Так, з умов угоди про визнання винуватості від 23.09.2022 р., укладеної між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 , обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 , вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю і беззастережно визнав свою винуватість за ч. 5 ст. 407 КК України, розкаявся і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяючи розслідуванню кримінального провадження.

При чому, сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особи винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні непрацездатну дружину та матір, неповнолітню доньку, та обставин, що пом`якшують його покарання у вигляді з`явлення зі зізнанням, щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, зокрема, знаходження його сім`ї у тяжкому матеріальному становищі, беззастережне визнання своєї винуватості, погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за цей злочин - у виді штрафу у розмірі 4200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 71400 грн., і який розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для сторін є : для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394,424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Також, з угоди видно, що обвинувачений ОСОБА_6 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди у разі невиконання вказаної угоди відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, що він підтвердив в судовому засіданні.

На думку суду, вказана угода про визнання винуватості - повністю відповідає приписам ст.ст. 469,470,472,473 КПК України, а тому вона підлягає затвердженню судом в порядку ст.ст. 474,475 КПК України, проти чого не заперечували в судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник, які просили суд затвердити угоду.

Керуючись ст.ст. 314,469,470,472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

1.Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.09.2022 р., між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 ;

2. ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 4200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 71400 грн.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1