Дата документу 18.01.2023 Справа № 317/1428/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/1428/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/432/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Біленьківська виправна колонія №99»,

розглянула 18 січня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 серпня 2022 року, якою задоволено подання ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білоглинка Сімферопольського району АР Крим, громадянина України, розлученого, має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Красногвардійського районного суду АР Крим від 01.04.2013 року за ч.1 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17.02.2016 року зараховано термін тримання під вартою з 08.03.2012 року по 13.06.2013 року включно на підставі ст.72 ч.5 КК України із розрахунку 1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.03.2012. Під час тримання у слідчих ізоляторах міста Сімферополя та міста Миколаєва стягнень та заохочень не мав.

У Біленьківській виправній колонії № 99 відбуває покарання з 17.07.2013. За період відбування покарання допустив 2 порушення установленого порядку відбування покарання. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав 3 заохочення правами начальника відділення СПС та 11 заохочень правами начальника установи.

На добровільній безоплатній основі працює днювальним відділення СПС. До виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно. За вироком суду має цивільний позов на суму 163951,96 грн., але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає.

Адміністрація Біленьківської виправної колонії № 99 вважала, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.

У судовому засіданні представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_7 підтримав клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого на підставі того, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 03 серпня 2022 року задоволено подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія №99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково на строк 2 роки 4 місяця.

Зараховано в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до фактичного звільнення.

Задовольняючи подання державної установи, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності свідчать про виправлення та перевиховання засудженого. ОСОБА_7 на добровільній та безоплатній основі виконує обов`язки днювального СПС. Кількість та час заохочень свідчить про його стабільну правослухняну поведінку та перевиховання.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання не була сумлінною, оскільки за період з 29.03.2019 року по 26.06.2022 року, тобто більш ніж за 3 роки засуджений отримав лише 1 заохочення «Подяку», хоча оцінка поведінки засудженого відповідно до вимог КВК України адміністрацією установи проводиться щоквартально, тобто засуджений ОСОБА_7 мав можливість отримати за 3 роки 13 заохочень, однак отримав лише одне.

Згідно довідки, підписаної головним бухгалтером ДУ «Біленківська виправна колонія №99», засуджений ОСОБА_7 не працював на виробництві колонії жодного дня. Крім того, вироком постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої для компенсації моральної шкоди 150 000 грн. та матеріальної шкоди 8260 грн. Станом на 03.08.2022 року ОСОБА_7 жодної копійки не сплачено. Отже, майнові зобов`язання засудженим на теперішній час не виконані. Відсутність виконавчих листів в установі виконання покарань не може бути підставою для невиконання судового рішення.

Також суд першої інстанції не врахував обставини вчинення засудженим ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України та пояснення засудженого про те, він має бажання проживати разом зі своїм знайомим, який раніше відбував покарання в БВК 99 та який проживає з дружиною та дитиною в квартирі в місті Запоріжжі. А тому не виключається можливість вчинення кримінального правопорушення як засудженим ОСОБА_7 так і його знайомим, який раніше відбував покарання в колонії, на ґрунті раптово виниклого конфлікту та/або ревнощі, тобто може мати місце створення умов вчинення злочину за аналогічних обставин зазначених у вироку.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити апеляційні вимоги.

Засуджений у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України "Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних та переконливих підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Красногвардійського районного суду АР Крим від 01.04.2013 року за ч.1 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17.02.2016 року зараховано термін тримання під вартою з 08.03.2012 року по 13.06.2013 року включно на підставі ст.72 ч.5 КК України із розрахунку 1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі.

Початок строку відбування засудженим покарання - 01 квітня 2013 року.

Кінець строку відбування засудженим покарання - 03 грудня 2024 року.

Згідно з матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , останній під час тримання у Миколаївському слідчому ізоляторі та Сімферопольському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо. Порушень режиму тримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.

З 17.07.2013 відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)». Допустив два порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашені у законному порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має три заохочення правами начальника відділення СПС та одинадцять заохочень правами начальника установи.

На добровільній безоплатній основі працює днювальним у відділенні СПС. Ставлення до праці добре. Роботу виконує якісно та в строк. Приймає активну участь в життєдіяльності відділення СПС, проявляє власну ініціативу. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує доброзичливі стосунки із засудженими. У відношенні до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки та передачі. Дотримується вимог санітарії та гігієни, спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи добре. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере особисто участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Приймає участь у роботі самодіяльної організації, а саме «Санітарно-побутова секція». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, а саме відвідує бібліотеку установи. Закінчив навчання в ДНЗ Біленьківський навчальний центр №99 за професією токар 2-го розряду, машиніст крана 2-го розряду. Закінчив навчання в Біленьківській вечірній (зміній) загальноосвітній школі здобув повну середню освіту.

Засуджений на профілактичному обліку в установі не перебуває. У скоєному злочині вину визнає повністю, розкаюється.

За вироком суду має позов на суму 163951,96 гривень, який не відшкодований. Виконавчі листи на стягнення боргу в установі відсутні.

Комісією Біленьківської виправної колонії (№99) від 08.12.2017 відмовлено в переводі на дільницю соціальної реабілітації

Комісією Біленьківської виправної колонії (№99) від 16.04.2020 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04.05.2020 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Комісією Біленьківської виправної колонії (№99) від 10.06.2021 відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що дійти висновку, що поведінка ОСОБА_7 за весь час відбування покарання є такою, що зазнала позитивних змін, неможливо, оскільки взяті місцевим судом до уваги позитивні відомості стосуються лише певного періоду відбування засудженим покарання.

На думку апеляційного суду, заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що на час розгляду судом подання державної установи про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За виконання покладених обов`язків засуджений ОСОБА_7 дійсно заохочувався. Але при цьому, за час відбування покарання засуджений допустив два порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, і хоча стягнення зняті та погашені, поведінку засудженого за весь час відбування покарання не можна вважати стабільно позитивною.

Натомість, перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку. Вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки засудженого матеріали справи не містять.

До того ж, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 тривалий час не виявляв бажання працювати, з 2013 року в наданих матеріалах відсутні дані про те, що засуджений працював, згідно довідки установи з грудня 2020 року по травень 2022 року взагалі не працював, що є його прямим обов`язком згідно ч.1 ст.118 КВК України, та в свою чергу свідчить про відсутність повного виправлення з боку останнього в контексті вимог ст.6 КВК України, а пасивна поведінка засудженого та ставлення до праці не може бути визнана, як сумлінна.

При цьому, в матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження будь-яких обмежень щодо працевлаштованості даного засудженого. Залучення ОСОБА_7 до праці днювального з огляду на положення ст.81 КК України щодо підстав застосування такого заохочувального заходу, є вочевидь недостатнім, що спростовує доводи установи в цій частині. Робота днювальним є роботою за власним бажанням, підтверджень того, що ця робота була відповідальна або тяжка матеріали справи не містять. Більш того, матеріали не містять і даних про залучення засудженого до цієї роботи.

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що залучення засудженого до праці днювального, мало епізодичний характер, відповідно до довідки установи останній взагалі не працював, що свідчить про те, що засуджений не довів стабільності та позитивності поведінки, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосована пільга у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ті обставини, що засуджений ОСОБА_7 має заохочення, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки сумлінна поведінка та благоустрій установи - не право засудженого, а його обов`язок, та така поведінка засудженого не може бути безумовною підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.

Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ч.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що за вироком суду у засудженого ОСОБА_7 є майнові зобов`язання, що становить 163951,96 гривень, які не відшкодовані. Відсутність виконавчих листів в установі виконання покарань не є підставою для невиконання судового рішення.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст.413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст.81 КК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним кримінального правопорушення, даних щодо праці, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції відносно засудженого ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 серпня 2022 року, якою задоволено подання ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія №99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4