Справа № 645/2359/19
Провадження № 1-кп/645/62/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.02.2023 року призначене підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, обґрунтовуючи його тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, не зменшились, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала своє клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та просила суд змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, вказуючи, що ризики, на які посилається прокурор не доведені. Так, захисник зазначила, що посилання прокурора на те, що обвинувачений може переховуватись від суду не має сенсу, оскільки ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою та розуміє, що переховування від суду немає сенсу, у зв`язку із чим, цей ризик є недоведеним. Крім того, захисник зазначила, що ОСОБА_5 активно сприяв слідству, частково визнає свою вину, проте не згоден із правовою кваліфікацією його дій. Стосовно посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 може вчинити інший злочин, вказала на те, що цей ризик також є непідтвердженим, оскільки вся поведінка обвинуваченого спрямована на те, щоб суд з`ясував всі обставини справи та як найшвидше закінчив її розгляд. Також, захисник вказала, що важкість злочину є недоведеною, у обвинуваченого міцні соціальні зв`язки, а саме до обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою він мешкав із мамою та бабусею, не офіційно працював. Враховуючи викладене, просила суд змінити запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив суд відмовити прокурору в продовженні відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід, строк якого спливає 23.02.2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 2 ст. 177, ст. 331 КПК України, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, з метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд, вважає, що є наявними підстави для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, суд враховує, що з часу обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися підстави для такого запобіжного заходу. Суд бере до уваги, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, ОСОБА_5 зможе переховуватися від суду. Тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, може викликати його втечу, через відсутність роботи та джерела доходу обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені захисником та обвинуваченим обставини, які можуть вплинути на зміну запобіжного заходу, не можливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ також зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Суд, вислухавши учасників процесу, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, вирішуючи питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, виходить з необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, нових обставин не наведено, а тому клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, задоволенню не підлягають.

Обсяг проведених судом процесуальних дій під час судового розгляду у кримінальному провадженні та їх результати не зменшують ризик переховування обвинуваченого.

За результатами встановлених судом обставин, з метою забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, що дає підстави для визнання необхідним продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та неможливість зміни обвинуваченому обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на іншій запобіжний захід, такий що не пов`язаний з триманням під вартою або його скасування.

Всі обставини справи на цій стадії процесу судом не встановлені, будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії не встановлено.

Судом враховується тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винними у інкримінованому злочині, що у сукупності з іншими обставинами справи дає підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 62, 314-316, 177, 197, 331 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 15 квітня 2023 року, включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ув`язненого.

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала виготовлена 16.02.2023 року.

Суддя ОСОБА_1