Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/55/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 січня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, маючого малолітню дитину, неповнолітню дитину 2015 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів з 11.01.2023 по 11.03.2023 включно, з визначенням застави у розмірі 403 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 081 652 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 січня 2023 року, задоволено клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 строком на шістдесят днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що підозра пред`явлена ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України є обґрунтованою. Ризики, які були встановлені під час застосування до нього запобіжного заходу, не зменшились. Досудове розслідування кримінального провадження ще не закінчене, свідки та підозрювані судом не допитані, органом досудового розслідування встановлені не всі особи, які причетні до вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином за висновком слідчого судді застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межи розумного строку, відповідає характеру і тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, не надає можливості ухилення від слідства та суду, ризики щодо цього є дійсними та триваючими, а більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з його триманням під вартою або визначити мінімальний розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, що ОСОБА_8 скоїв будь-яке правопорушення, тому що навіть з повідомлення про підозру не зрозумілі обставини вчинення будь-якого злочину, не вказане ані місце, ані час, ані будь-які дії осіб, що потягли суспільно небезпечні наслідки. За місцем мешкання ОСОБА_8 не знайдено жодного речового доказу правопорушення.

Крім того, ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, неповнолітню дитину, постійне місце мешкання, є особою, яка раніше не засуджена, що свідчить про відсутність ризиків, що підозрюваний буде переховуватись від слідства та суду та впливати на свідків.

Разом з цим, захисник зазначає, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачений розмір застави від 20 до 80 прожиткових мінімумів, однак, слідчий суддя визначив непомірний для підозрюваного та не передбачений статтею розмір застави - 403 прожиткових мінімумів, при цьому жодним чином не обґрунтував таке рішення, а в судовому засіданні не довів.

Захисник зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 заробляє випадковими заробітками через надання об`яв на інтернет-ресурсах, його дружина працює офіційно та отримує мінімальну зарплатню, у власності подружжя знаходиться автомобіль вітчизняного виробництва ЗАЗ, що було встановлене слідчим під час обшуків, будь-яких матеріальних цінностей та грошей під час обшуків не виявлено, оскільки ОСОБА_8 не скоював злочину та не отримував від нього будь-яку користь, а тому обраний судом розмір застави є непомірним, непомірним є навіть максимальний розмір, передбачений ст.182 КПК України.

Крім того, під час розгляду клопотання про продовження терміну тримання під вартою стороною обвинувачення розмір застави взагалі не оспорювався, однак, суд за власної ініціативи в порушення кримінально-процесуальних норм права підвищив його розмір.

Розгляд даної апеляційної скарги було призначено у відкритому судовому засіданні, проте в зазначений день та час захисник до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції до апеляційного суду не надходили.

Також, підозрюваний ОСОБА_8 повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги захисника клопотань про здійснення апеляційного розгляду за його участі не надсилав.

Враховуючи наведене апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності підозрюваного та його захисника.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційних вимог захисника, оскільки вважає, що слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000258 від 23.09.2022 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в серпні 2022 року (точної дати слідством не встановлено) громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про порядок виїзду громадян України за кордон в умовах діючого воєнного стану, маючи умисел на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України, усвідомлюючи, що самостійно здійснити зазначені протиправні дії не зможе, вирішив створити організовану групу з числа знайомих осіб, здатних забезпечити виконання вказаних злочинних дій з дотриманням вимог конспірації, детально розподілити між ними обов`язки, об`єднавши зусилля, спрямовані на незаконне переправлення громадян України через державний кордон, з корисливих мотивів, створив організовану групу у складі його як організатора, керівника, координатора, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як співкерівника та координатора, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як учасника, адміністратора, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як учасників, операторів, для систематичного вчинення тяжких злочинів з корисливих мотивів, а саме незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

У свою чергу, ОСОБА_8 , як учасник організованої групи, виконував функцію адміністратора, надавав поради і вказівки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , особисто надавав поради і вказівки особам для незаконного перетину державного кордону України.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 , здійснив організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненими щодо кількох осіб, організованою групою, з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

14.11.2022 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15.11.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.11.2022 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.50 год. 12.01.2023, із визначенням застави у розмірі 999 843 грн., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.01.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000258 від 23.09.2022, продовжений до шести місяців, тобто до 14.05.2023 року, включно.

05.01.2023 старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області підполковник юстиції ОСОБА_16 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - начальника відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_17 , звернуся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованого йому кримінального правопорушення, яка підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, а також з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, тому строк тримання підозрюваному під вартою підлягає продовженню.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 січня 2023 року, вказане клопотання слідчого було задоволено та продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_8 , під вартою до 11.03.2023 включно, з визначенням розміру застави.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю долучених до клопотання доказів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_8 під вартою, серед яких встановлено необхідність проведення технічних експертиз документів; почеркознавчих експертиз документів; проведення фоноскопічних експертиз записів телефонних розмов, отриманих в ході проведення НСРД; проведення огляду вилучених предметів і документів; здійснення тимчасових доступів до речей і документів у операторів мобільного зв`язку з приводу отримання інформації щодо їх телефонних з`єднань; здійснення розшуку інших підозрюваних; виконати інші слідчі та процесуальні дії, в проведенні яких виникне необхідність для забезпечення прийняття законних і неупереджених рішень; тощо.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших осіб у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином .

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості держаних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; те, що він не працює, не одружений, має неповнолітню дитину 2015 року народження, раніше не судимий, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та підозрюваних/обвинувачених у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань цих осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у сфері охорони державної таємниці, недоторканості держаних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, організованою групою, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні з іншими підозрюваними, свідками, яким відомі обставини вчиненого злочину, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , зокрема можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого врахував усі дані про особу підозрюваного, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, у тому числі те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має неповнолітню дитину, постійне місце проживання.

Разом з тим, наведені обставини про особу підозрюваного не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, як про те просить захисник в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта про необґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_8 за ч. 3 ст.332 КК України та взагалі будь якого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки підозра останнього підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, які долучені до клопотання. Вказані докази містять достатньо об`єктивної інформації про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. А тому слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, утому числі щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 332 КК України, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Апеляційні доводи захисника про те, що слідчий суддя визначив непомірний розмір застави підозрюваному ОСОБА_8 та за власної ініціативи в порушення кримінально-процесуальних норм права підвищив його розмір є безпідставними з огляду на таке.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України лише у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості держаних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя навівши в ухвалі достатні мотиви прийнятого рішення, врахувавши обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, наявні ризики, майновий стан підозрюваного, прибутку, який отриманий підозрюваним від вчиненого кримінального правопорушення, обґрунтовано визначив розмір застави в 403 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Колегія апеляційного суду вважає, що саме такий розмір застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі її внесення.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.11.2022 підозрюваному ОСОБА_8 також був визначений розмір застави 403 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.12.2022 становить 2684 грн., тобто збільшення суми прожиткового мінімуму для працездатних осіб і стало підставою збільшення суми застави визначеної ОСОБА_8 , а тому доводи захисника щодо порушення слідчим суддею кримінального-процесуального закону під час визначення застави є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не скасовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 січня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4