УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 761/24254/15

провадження № 51-530 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця АДРЕСА_1 , раніше несудимого

звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2015 року за № 0006467, що нього закрито.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.

Як убачається із змісту ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що 24 травня 2015 року приблизно о 22 год, перебуваючи на перехресті вул. Гоголівської - Воровського у м. Києві, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, під час словесного конфлікту, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_4 численні удари ногами та руками по життєво важливим органам, чим заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я останньому.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в частині вирішення цивільного позову, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На обґрунтування своїх вимог потерпілий зазначає, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення та закриваючи кримінальне провадження без ухвалення вироку, безпідставно залишив його цивільний позов без розгляду.

Крім того вважає, що суд апеляційної інстанції, у порушенні вимог ст. 419 КПК України, при залишенні ухвали суду першої інстанції без зміни, не навів у своєму рішенні підстави, з яких його апеляційну скаргу визнав необґрунтованою, а тому безпідставно залишив її без задоволення.

Перевіривши доводи касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4 та додані до касаційної скаргикопії судових рішень, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у скарзі мотивів, з огляду на таке.

Згідно із положеннями ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Доводи потерпілого стосовно незаконності та необґрунтованості оскаржених судових рішень в частині вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, згідно з положеннями ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Разом з тим, згідно з ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Як убачається із змісту копії ухвали суду першої інстанції, під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Суд, керуючись положеннями ст. 284-288 КПК України, розглянувши його клопотання та, встановивши підстави передбачені ст. 49 КК України, 14 червня 2022 року постановив ухвалу, якою звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та кримінальне провадження щодо нього закрив.

Одночасно, постановляючи ухвалу про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності суд, у відповідності до вимог ст. 129 КПК України, прийняв рішення про залишення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 без розгляду, роз`яснивши потерпілому у мотивувальній частині ухвали, про його право як цивільного позивача звернутись із позовом про відшкодування шкоди, завданої йому внаслідок кримінального правопорушення, у порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції потерпілий подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи підстави закриття, вказував, що постановляючи рішення про закриття кримінального провадження суд мав би ухвалити вирок та вирішити його цивільний позов.

Київський апеляційний суд, розглянувши доводи скарги потерпілого, які за своїм змістом, є фактично аналогічні доводам його касаційної скарги, дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, а доводи скаржника на протилежне є безпідставними, у зв`язку з чим залишив ухвалу суду першої інстанції без зміни, навівши в рішенні докладні мотиви прийнятого рішення.

Крім того, залишаючи апеляційну скаргу потерпілого без задоволення суд, погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, зазначив, що постановлена ухвала про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності жодним чином не позбавляє потерпілого права звернутись із цивільним позовом про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок кримінального правопорушення у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст. 419 КПК України, при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи те, що обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6