Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2411/22
Провадження №: 1-кп/332/216/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2022 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000013 від 08.08.2022, яке надійшло до суду із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який має на утриманні малолітню доньку, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кулеметника 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ої стрілецької роти, у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 86 від 19.06.2022 старшого солдата ОСОБА_4 було призначено на посаду кулеметника 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , особовий склад якої, на той час, виконував бойові завдання у АДРЕСА_2 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 №259/2022 продовжено дію воєнного стану із 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 17.05.2022 № 341/2022, який затверджено Верховною Радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного cтану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Проте, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючих їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, з 06.07.2022 року проходив стаціонарне лікування у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, б. 10-а, звідки був виписаний 29.07.2022 року, проте, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно без поважних причин з вказаного лікувального закладу до місця несення служби, розташованого у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав до 09.08.2022 року.

Таким чином, в період часу з 29.07.2022 року до 09.08.2022 року кулеметник 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин з лікувального закладу КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, б. 10-а до місця несення служби, а саме до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка виконувала бойові завдання у АДРЕСА_2 .

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, тривалістю понад три доби, але не більше місяця, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування, 06.10.2022 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 , у повному обсязі сформульованої підозри, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.

Розглядаючи в порядку ст. 314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в його присутності, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди, вину визнає у повному обсязі.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, тривалістю понад три доби, але не більше місяця, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно із ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинено тяжкий злочин. Відповідно до ст. 12, ч. 5 ст. 407 КК України та ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні.
Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на утриманні має малолітню доньку, 2015 року народження, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу, позитивно характеризується за місцем служби, нагороджений медаллю "Захисника Вітчизни" за наказом Президента України та відзначений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ "За взірцевість у військовій службі".
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї винуватості, участь у відсічі збройної агресії Російської Федерації на території України.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч. 4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення, відомостям про особу обвинуваченого, та з урахуванням наявності передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання і відсутності тих, що його обтяжують, застосуванням ст. 69 КК України є об`єктивним.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Запобіжний захід не обирався. Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 06.10.2022 року у кримінальному провадженні № 0000013 від 08.08.2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу розміром 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

1) обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1