Справа №522/8957/22
Провадження по справі № 1-кп/522/2040/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

12 грудня 2022 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000204 від 28.04.2021 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, не одруженого, без постійного місця роботи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч.4 ст.28, ч.4 ст. 190 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, не одруженого, постійного місця роботи не маючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч.4 ст.28, ч.4 ст. 190 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Республіки Дагестан РФ, росіянина, громадянина Російської Федерації, не одруженого, без постійного місця роботи та мешкання, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч.4 ст.28, ч.4 ст. 190 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Жовтневе Білопільського району Сумської області, громадянина Російської Федерації, який не має постійного місця роботи, одруженого, маючого 4-х неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.4 ст. 190 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кицкани Слободзейського району Молдови, громадянина України, який не має постійного місця роботи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.4 ст. 190 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.4 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_13 , -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2022 року в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000204 від 28.04.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню, вказуючи на те, що у кримінальному провадженні є всі матеріали, необхідні для його розгляду в судовому засіданні. Підстав для закриття провадження немає. Порушень КПК України про проведенні досудового розслідування не встановлено.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , оскільки наявні ризики, передбачені у п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, мають місце, а саме, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинити нові злочини.

Окрім цього, прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України на обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , оскільки наявні ризики, передбачені у п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , покладається те, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинити нові злочини, або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_12 було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність вимогам КПК України.

Захисниками обвинувачених,- адвокатами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , позицію яких підтримали обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку із його невідповідністю нормам КПК України, а саме :

-в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України не сформульовано обвинувачення, а просто скопійовано виклад фактичних обставин справи;

- при проведенні досудового слідства органом досудового розслідування, були здійсненні грубі порушення кримінально-процесуального законодавства.

З приводу застосування відносно обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисники не заперечували.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотань сторони захисту щодо повернення обвинувального акту через безпідставність.

З приводу клопотання гр. ОСОБА_15 про скасування арешту з арешту з телефону марки «iPhone XR», прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання як заявленого передчасно.

Заслухавши сторони, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд прийшов до наступного.

Щодо повернення обвинувального акту прокурору.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно дотримуватися вимог Кримінального процесуального кодексу України і виносити рішення у точній відповідності з нормами права, які підлягають застосуванню у кожному окремому випадку.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Щодо порушення при складанні обвинувального акту вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України - не сформульовано обвинувачення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.8, ч.5 ст. 9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п. 34 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» Суд зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За таких обставин, саме на стадії підготовчого провадження суд зобов`язаний оцінити обвинувальний акт на його відповідність за формою та змістом вимогам закону.

Не звільняє суд від такого обов`язку перевірки обвинувального акту на його відповідність вимогам закону і те, що відповідно до ст. 338 КПК України прокурор має змогу змінити обвинувачення в суді, оскільки, по-перше, зміна прокурором обвинувачення стосується суті обвинувачення, а не приведення обвинувального акту у відповідність до вимог закону за його формою та змістом, по-друге, таке право прокурору надане на стадії судового розгляду кримінального провадження, а суд зобов`язаний перевірити обвинувальний акт на його відповідність вимогам закону до цього на стадії підготовчого провадження.

В ч.2 ст.291 КПК України міститься перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до диспозиції статті 190 КК України обман і зловживання довірою є різними самостійними способами заволодіння чужим майном при шахрайстві.

Однак у формулюванні обвинувачення, висунутого ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кваліфікуючі ознаки інкримінованих їм кримінальних правопорушень викладені альтернативно як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, без конкретизації, у який саме з зазначених способів обвинувачені заволоділи майном.

Крім того, відокремлюючи формулювання обвинувачення щодо кожного обвинувачення, слідчий вказував кожного разу обставини вчинення злочинів, вчинених іншими обвинуваченими, іноді лише змінюючи прізвище ім`я та по-батькові в кваліфікуючих ознаках інкримінованого тому чи іншому обвинуваченому злочині.

Крім того, розділ в обвинувальному акті «формулювання обвинувачення» ідентичний з розділом «виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими».

Крім того, обвинувальний акт містить такі терміни, як «Колл-центр», «Холодильник», «Клоузер». При цьому, вказані терміни не являються спецально-юридичними, технічними, науковими термінами, а є сленгом, використання якого в обвинувальному акті є недоречним.

Така неконкретність обвинувачення є порушенням передбаченого ст. 42 КПК України права ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , знати, у вчиненні яких кримінальних правопорушень їх обвинувачують та спосіб їх вчинення, і залежно від цього, здійснювати своє право на захист, що у силу положень ст. 412 КПК України також є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У зв`язку з наведеними фактами порушень вимог КПК України необхідно повернути вказаний обв акт прокурору, оскільки усунення цих порушень матеріального та процесуального законів у випадку призначення судового розгляду, виходить за межі компетенції суду, порушує принципи законності й змагальності.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Водночас, розглянувши зазначені в клопотанні твердження про грубі порушення кримінально-процесуального законодавства при проведенні досудового слідства, суд вважає їх передчасними, так як перевірити наявність порушень без дослідження матеріалів кримінального провадження не вбачається можливим на цій стадії судового провадження.

В зв`язку із прийняттям рішення про повернення обвинувального акту прокурору подані сторонами кримінального провадження клопотання по вирішенню питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду, судом не вирішувалися.

Щодо вирішення клопотань, заявлених прокурором.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. (ст. 22 КПК України).

Положення ст. 331 КПК України наголошують, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог КПК України, запобіжними заходами у кримінальному провадженні є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

В ч. 4 ст. 176 КПК України зазначено, що запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Щодо клопотання прокурора про покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

За результатами дослідження матеріалів клопотання прокурора та з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд дійшов таких міркувань.

Стаття 29 Конституції України гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення.

Статтею 132 КПК встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК.

Судом встановлено, що що в рамках кримінального провадження №0000204 від 28.04.2021 року, ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 30.07.2022 року було обрано на стадії досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

В своїх рішеннях, слідча суддя не визначала ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розмір застави, на підставі п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, мотивуючи свої рішення тим, що слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Приморського районного суду від 04.08.2022 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 248 100 (двісті сорок вісім тисяч сто) гривень.

Обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 була внесена застава на розрахунковий рахунок ТУ ДСА в Одеській області у розмірі 248 100 (двісті сорок вісім тисяч сто) гривень.

Після чого протягом двох місяців на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 3) утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілими у вказаному кримінальному провадженні; 4) носити електронний засіб контролю.

Строк дії обовязків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України за ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 04.08.2022 року сплив.

Прокурором було заявлено клопотання, про покладення на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обовязків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 3) утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілими у вказаному кримінальному провадженні; 4) здати на зберігання уповноваженим державним органам свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) заборонити спілкуватися із свідками, потерпілими, іншими підозрюваними, обвинуваченими, засудженими та іншими учасниками кримінального провадження

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких, найтяжчий з яких карається позбавленням волі до 12 років з конфіскацією майна, обвинувачений є громадянином російської федерації, офіційно не працює, проте одружений, маючого 4-х неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, що свідчить про наявність в останнього посередніх соціальних зв`язків.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких, найтяжчий з яких карається позбавленням волі до 12 років з конфіскацією майна, обвинувачений є громадянином російської федерації, офіційно не працюючого, не одружений, маючого постійне місце проживання, що свідчить про наявність в останнього посередніх соціальних зв`язків.

Суд вважає, що необхідно покласти на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зазначені прокурором обовязки, оскільки в суду на даному етапі судового розгляду наявні достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків

Метою покладення обов`язків на обвинувачених є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших обвинувачених у вказаному кримінальному провадженні, продовжити злочину діяльніфсть, вчинити інший злочин чии продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення обвинуваченим тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження обвинувачення та чим нижчим є рівень його обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи обвинуваченого у хід судового розгляду чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України. Санкція найтяжчої статті передбачає покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому суд, вирішуючи питання щодо застосування чи продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість обвинуваченим переховуватися від суду, суд вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою вбачається обґрунтованим.

Тому, суд погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від суду обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Щодо ризику здійснення незаконного впливу на свідків, потерпілих у вказаному кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, суд бере до уваги, що інкримінований обвинуваченим злочин ймовірно вчинений у співучасті, що дозволяє їм координувати свої дії та показання, на цій стадії судового розгляду ще не допитані всі особи, яким можуть бути відомі обставини розслідуваного злочину.

Вказані обставини формують у суду переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

При встановленні зазначеного ризику, суд виходить з того, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є громадянами російської федерації, не мають постійних джереле доходів, офіційного місця працевлаштування, ніде не навчаються, враховуючи обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, багато епізодів, які мають досить тривалий період вчинення, ступінь організації та суспільно-небезпечні наслідки, а тому є підстави вважати що обвинувачені, перебуваючи на свободі, можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, або переховуватись від суду.

Суд погоджується з твердженнями прокурора щодо виконання керівних принципів стратегії боротьби з організованою злочинністю визначено своєчасне виявлення, запобігання та припинення діяльності організованих злочинних угруповань, осіб, причетних до такої діяльності, і притягнення їх до відповідальності, затвердженних розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1126-р від 16.09.2020.

В умовах збройної агресії проти України організована злочинність становить пряму загрозу для національної безпеки.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що існує необхідність покладення на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч5 ст. 194 КПК України.

Щодо застосування до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигдяді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд застосовуючи запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, може зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; 5) не відвідувати місця, визначені судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК вказані обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності строк дії обов`язків може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. З огляду на приписи ч. 4 ст. 199 КПК суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії обов`язків згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання суд керується загальними приписами, які регулюють застосування запобіжного заходу.

Системний аналіз положень ст. 194, 199 КПК, які регулюють загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу, дають суду підстави вважати, що на стадії судового провадження, під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, суд має перевірити існування ризиків, які були заявлені прокурором відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК та чи є обставини, що обґрунтовують необхідність покладення таких обов`язків.

Відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 30.07.2021 року відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді від 22.12.2021 року ОСОБА_16 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, через погіршення стану здоров`я підозрюваного та необхідністю проходження лікування.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 31.03.2022 року, було задоволено клопотання адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_17 було задоволено та змінено ОСОБА_16 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

При зміні запобіжного заходу слідчий суддя врахував наявність в ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків, оскільки останній є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якого виховує разом із своєю цивільною дружиною, до затримання підзахисний працював, в тому числі в ПП «РОЛЛАНД» на посаді водія-експедитора, в даний час здійснює волонтерську допомогу, у зв`язку із воєнним станом у країні. Окрім цього, слідчий суддею було встановлена відсутність існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, при зміні запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 .

Під час розгляду клопотання прокурора щодо застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, судом встановлена лише наявність ризику, передабченого п.5 ч.1ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки інкриміновані йому злочини є корисливими, вчинялися протягом тривалого часу, що у сукупності вказує на системність злочинної діяльності та не виключає вчинення у подальшому кримінальних правопорушень задля задоволення потреб життєдіяльності.

Вказівку на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, на стадії підготовчого судового засідання, на які послався прокурор в своєму клопотанні щодо ОСОБА_3 , суд до уваги не бере, оскільки нових підстав щодо можливого існування ризиків переховування чи незаконного впливу на учасників провадження, прокурором не вказано.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 30.07.2021 року відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.03.2022 року ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

При зміні запобіжного заходу, колегія суддів врахувала наявність в ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, а саме що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий; має постійне місце реєстрації та проживання на території Одеської області; за місцем постійного проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей. Окрім цього, колегією суддів була встановлена відсутність існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, при зміні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

Під час розгляду клопотання прокурора щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, судом встановлена лише наявність ризику, передабченого п.5 ч.1ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки інкриміновані йому злочини є корисливими, вчинялися протягом тривалого часу, що у сукупності вказує на системність злочинної діяльності та не виключає вчинення у подальшому кримінальних правопорушень задля задоволення потреб життєдіяльності.

Вказівку на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, на стадії підготовчого судового засідання, на які послався прокурор в своєму клопотанні щодо ОСОБА_7 , суд до уваги не бере, оскільки нових підстав щодо можливого існування ризиків переховування чи незаконного впливу на учасників провадження, прокурором не вказано.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 30.07.2021 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.03.2022 року ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України

При зміні запобіжного заходу, колегія суддів врахувала наявність в ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, а саме що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий; має постійне місце проживання на території Одеської області; за місцем постійного проживання характеризується позитивно. Окрім цього, колегією суддів була встановлена відсутність існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, при зміні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Під час розгляду клопотання прокурора щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, судом встановлена лише наявність ризику, передабченого п.5 ч.1ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки інкриміновані йому злочини є корисливими, вчинялися протягом тривалого часу, що у сукупності вказує на системність злочинної діяльності та не виключає вчинення у подальшому кримінальних правопорушень задля задоволення потреб життєдіяльності.

Вказівку на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, на стадії підготовчого судового засідання, на які послався прокурор в своєму клопотанні щодо ОСОБА_4 , суд до уваги не бере, оскільки нових підстав щодо можливого існування ризиків переховування чи незаконного впливу на учасників провадження, прокурором не вказано.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 30.07.2021 року відносно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.03.2022 року ОСОБА_8 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

При зміні запобіжного заходу, колегія суддів врахувала наявність в ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, а саме що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий; має постійне місце реєстрації та проживання на території Одеської області; за місцем постійного проживання характеризується позитивно. Окрім цього, колегією суддів була встановлена відсутність існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, при зміні запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .

Під час розгляду клопотання прокурора щодо застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, судом встановлена лише наявність ризику, передабченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки інкриміновані йому злочини є корисливими, вчинялися протягом тривалого часу, що у сукупності вказує на системність злочинної діяльності та не виключає вчинення у подальшому кримінальних правопорушень задля задоволення потреб життєдіяльності.

Вказівку на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, на стадії підготовчого судового засідання, на які послався прокурор в своєму клопотанні щодо ОСОБА_8 , суд до уваги не бере, оскільки нових підстав щодо можливого існування ризиків переховування чи незаконного впливу на учасників провадження, прокурором не вказано.

Суд враховує позицію обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та їх захисників щодо відсутності заперечень в задоволенні клопотань прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 щодо застосування відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до осіб, яка на даній стадії судового розгляду обвинувачуються у вчиненні злочинів з їх правом на свободу, закріпленим Конституцією України, а також з його правом на захист держави в умовах воєнного стану.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 04.08.2022 року, було задоволено клопотання процесуального керівника - прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 щодо застосування відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків на останніх.

Строк дії обов`язків, визнчених цією ухвалою сплив.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

А тому клопотання прокурора в цій частині є не в повній мірі обґрунтованим, оскільки запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання вже був застосований ухвалою суду від 04.08.2022 року та скасований станом до теперішнього часу не був.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотань процесуального керівника - прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 та покласти на обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Щодо клопотання гр. ОСОБА_15 про скасування арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, якимволодіє, користуєтьсячирозпоряджаєтьсяпідозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якоїможе бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

В ході судового засідання встановлено, що гр. ОСОБА_15 не надала копію ухвали суду про накладення арешту на майно, матеріали обвинувального акту не містять також вказаної ухвали, а тому суд не може дослідити в повній мірі обставини накладення арешту та його мету, оскільки заявницею ОСОБА_15 не надано жодних доводів на підтвердження поданого клопотання.

Враховуючи, що заявниця ОСОБА_15 в судове засіданні не з`явилась, не підтримала своє клопотання, не надала будь-яких доводів на обґрунтування свого клопотання, не надала суду , ухвалу про накладення арешту, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду клопотання про скасування арешту.

Разом з цим, суд розяснює, що гр. ОСОБА_15 не позбавлена можливості повторно звернутись до суду в подальшому з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-176, 177-178,179, 182, 183,п. 3 ч. 3, ч. 4 ст. 314, 291, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Повернути прокурору Одеської обласної прокуратури обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України,- з доданими матеріалами як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Клопотання процесуального керівника - прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 про встановлення обвинуваченому ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України задовольнити.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме до 11.02.2023 року включно, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3)утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілими у вказаному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання уповноваженим державним органам свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) заборонити спілкуватися із свідками, потерпілими, іншими підозрюваними, обвинуваченими, засудженими та іншими учасниками кримінального провадження.

Клопотання процесуального керівника - прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 про покладення на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України задовольнити.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме до 11.02.2023 року включно, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілими у вказаному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання уповноваженим державним органам свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) заборонити спілкуватися із свідками, потерпілими, іншими підозрюваними, обвинуваченими, засудженими та іншими учасниками кримінального провадження.

Клопотання процесуального керівника - прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України задовольнити частково.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме до 11.02.2023 року включно, а саме:

1) прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2) повідомити суду адресу місця свого постійного проживання та не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання уповноваженим державним органам свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) заборонити спілкуватися із свідками, потерпілими, іншими підозрюваними, обвинуваченими, засудженими та іншими учасниками кримінального провадження.

Клопотання процесуального керівника - прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України задовольнити частково.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме до 11.02.2023 року включно, а саме:

1) прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2) повідомити суду адресу місця свого постійного проживання та не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання уповноваженим державним органам свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) заборонити спілкуватися із свідками, потерпілими, іншими підозрюваними, обвинуваченими, засудженими та іншими учасниками кримінального провадження.

Клопотання процесуального керівника - прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України задовольнити частково

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме до 11.02.2023 року включно, а саме:

1) прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2) повідомити суду адресу місця свого постійного проживання та не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання уповноваженим державним органам свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) заборонити спілкуватися із свідками, потерпілими, іншими підозрюваними, обвинуваченими, засудженими та іншими учасниками кримінального провадження.

Клопотання процесуального керівника - прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України задовольнити частково

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, строком до 2 місяців, а саме до 11.02.2023 року включно, а саме:

1) прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2) повідомити суду адресу місця свого постійного проживання та не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання уповноваженим державним органам свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) заборонити спілкуватися із свідками, потерпілими, іншими підозрюваними, обвинуваченими, засудженими та іншими учасниками кримінального провадження.

Строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, які покладені на обвинувачених, становить 2 місяці і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 12.12.2022 року.

Виконання ухвали щодо виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на процесуального керівника - прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_19 .

Ухвала суду щодо встановлення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Клопотання гр. ОСОБА_15 про скасування арешту майна залишити без розгляду з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду буде складено та проголошено 15.12.2022 року о 10:30 годині в залі суду №131.

Суддя:

ОСОБА_20