УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня2023 року

м. Київ

справа № 459/2141/19

провадження № 51-1399 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 31 травня 2022 року та вирок Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року,

встановив:

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31 травня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вироком Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 , апеляційну скаргу прокурора задоволено частково.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 31 травня 2022 року скасовано в частині призначення ОСОБА_4 покарання та ухвалено новий вирок у цій частині.

Призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанцій щодо нього.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються.

Проте, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується, зокрема, з ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року щодо нього та просить її скасувати, хоча додає до касаційної скарги копію вироку Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року, чим допускає протиріччя.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Проте вимоги засудженого до суду касаційної інстанції не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України та містять протиріччя, оскільки він просить скасувати вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 31 травня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року та винести рішення, яким призначити йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3