ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та змінену заступником керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30.11.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30.11.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , гр. України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 11.01.2020року біля 03 год., перебуваючи в приміщенні нічного закладу «У Туку» за адресою: смт. Красноїльськ, вул. Дружби, 26 Чернівецького району Чернівецької області, під час суперечки, на ґрунті виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, наніс два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_10 , від чого останній упав та отримав тілесні ушкодження у виді лінійного перелому скроневої ділянки справа з переходом на основу черепа, епідуральної гематоми скроневої ділянки правої пікулі головного мозку, забою головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

На цей вирок захисник ОСОБА_7 та прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Адвокат ОСОБА_7 просив скасувати оскаржуваний вирок і перекваліфікувати дії ОСОБА_6 зі ст.121 ч.1 КК України на ст.128 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

На обґрунтування своїх вимог вказував, що на підтвердження вини ОСОБА_6 в нанесенні двох ударів кулаком в обличчя ОСОБА_10 суд взяв до уваги протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 , але цей свідок не був допитаний в судовому засіданні, а під час досудового слідства давав суперечливі покази. Також суд не спростував покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які вказали, що обвинувачений руками штовхнув потерпілого в обличчя і той, втративши рівновагу, впав на підлогу тильною стороною голови. Також судом не спростовано можливість отримання легких тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_10 внаслідок поштовху тильної стороною п`ясток рук, як про це вказував ОСОБА_6 .

Судом прийнято до уваги, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 отримав в результаті падіння останнього і співударянням потилицею з поверхню підлоги. Але висновок суду про те, що потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження в результаті дій обвинуваченого є нелогічний та не відповідає встановленим обставинам справи. Навіть в результаті нанесення двох ударів потерпілому в обличчя обвинувачений не міг розраховувати на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, тобто, не міг припускати настання такої шкоди. ОСОБА_6 під час конфлікту не проявляв агресії, а навпаки, намагався припинити агресивну поведінку потерпілого і після падіння останнього не намагався продовжити конфлікт, вжив заходів для надання тому медичної допомоги. Зазначав, що суд необґрунтовано відкинув можливість кваліфікації дій обвинуваченого за ст.128 КК України. Вважає, що за даних обставин спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не можна вважати умисним.

Прокурор ОСОБА_9 в своїй скарзі, не оспорюючи винуватість ОСОБА_6 та правильність кваліфікації дій останнього, просив скасувати оскаржуваний вирок в частині призначення покарання і ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог вказував, що дії обвинуваченого суд правильно кваліфікував за ст.121 ч.1 КК України. Але приймаючи рішення про звільнення від відбування покарання обвинуваченого, суд не врахував, що на досудовому слідстві і в судовому засіданні обвинувачений не визнавав свою вину, не вибачився перед потерпілим, не відшкодував тому матеріальну і моральну шкоду, не розкаявся у вчиненому, а також судом не враховано, що злочин було вчинено в громадському місці. Зазначав, що судом не враховано, що скоєний ОСОБА_6 злочин належить до категорії тяжких злочинів.

Вказував, що призначене обвинуваченому покарання не сприяє його меті виправленню засудженого і попередження нових злочинів та є невиправдано м`яким заходом примусу, який не можна вважати справедливим, пропорційним в спів розмірним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

До початку апеляційного розгляду заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_16 подав зміни до апеляційної скарги прокурора ОСОБА_17 та просив змінити оскаржуваний вирок, перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_18 зі ст.121 ч.1 на ст.128 КК України і призначити останньому покарання у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог посилався на показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_20 , які вказали, що конфлікт між обвинуваченим там потерпілим виник через те, що ОСОБА_10 чіплявся та ображав нецензурними словами свідка ОСОБА_19 , а ОСОБА_6 на прохання останньої намагався захистити її. При цьому обвинувачений руками відштовхнув ОСОБА_10 в обличчя, від чого той впав, вдарився головою до підлоги та втратив свідомість.

Також заступник керівника обласної прокуратури посилався на висновок комісійної судово-медичної експертизи №041, з якого вбачається, що експерти прийшли до висновку про те, що виявлені на тілі ОСОБА_10 ушкодження могли виникнути внаслідок падіння тіла потерпілого з положення навстоячки на площину та наступного співударяння з площиною чи із виступаючими над її рівнем твердими тупими предметами. Ще він посилався на рекомендації, що викладені в п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» та вказував, що коли особа, яка заподіяла потерпілому тяжке тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як заподіяння необережного тяжкого тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.128 КК України.

До початку апеляційного розгляду від захисника та обвинуваченого надійшло клопотання, в якому останні просять, в разі задоволення апеляційної скарги сторони захисту, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу сторони захисту і звільнити Драгуна від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, посилаючись на обставини, що наведені в скарзі, прокурора ОСОБА_5 , яка просила задовольнити змінену заступником керівника Чернівецької обласної прокуратури апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_21 , призначити покарання обвинуваченому покарання у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі та звільнити обвинуваченого від покарання у зв`язку з закінченням строків давності, посилаючись на обставини, що наведені в поданих до апеляційної скарги прокурора змінах, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_22 та змінену апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції а межах апеляційної скарги.

Оскільки в поданих апеляційних скаргах не оспорюються факт спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, колегія суддів не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які встановлені судом і ніким не оспорено.

Що стосується кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дав неправильну юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_6 .

Так, зі змісту обвинувального висновку та вироку суду вбачається, що ОСОБА_6 11.01.2020 року біля 03 год., перебуваючи в приміщенні нічного закладу «У Туку» за адресою: смт. Красноїльськ, вул. Дружби, 26 Чернівецького району Чернівецької області, під час суперечки, на ґрунті виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, наніс два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_10 , від чого останній упав та отримав тілесні ушкодження у виді лінійного перелому скроневої ділянки справа з переходом на основу черепа, епідуральної гематоми скроневої ділянки правої пікулі головного мозку, забою головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Тобто, зі змісту обвинувачення та вироку суду вбачається, що ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження не в результаті нанесення йому обвинуваченим двох ударів кулаком в обличчя, а в результаті падіння.

З показань свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які були допитані в суді першої інстанції, і показання яких ніхто з апелянтів не оспорював, вбачається, що вони були очевидцями того, як потерпілий ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чіплявся до ОСОБА_19 , ображав її, а обвинувачений ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_19 захистити її від потерпілого, штовхнув ОСОБА_10 і останній упав на підлогу, викладену плиткою, та вдарися головою і отримав тілесні ушкодження.

Показання вказаних свідків є послідовні, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами по справі.

З протоколу огляду місця події від 04.05.2020 р., проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 , вбачається, що в приміщенні зали №2 закладу, що розміщений в смт. Красноїльськ, вул. Дружби, де було спричинено тілесні ушкодження потерпілому, підлога вимощена керамічною плиткою (т.1 а.с.33-34).

З висновку комісійної судово-медичної експертизи вбачається, у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження:

-лінійний перелом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, епідуральна гематома скроневої ділянки правої півкулі головного мозку, забій головного мозку, забій носа, садно лівої щоки. Ушкодження у вигляді забою носа виникли від одноразової травмуючої дії твердого предмета з необмеженою по відношенню до травмуючої поверхні, ділянкою чи від співударяння з таким предметом, могли виникнути в терміни та за обставин, що зазначені у фабулі постанови про призначення дійсної експертизи і відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Ушкодження у вигляді садна лівої щоки виникло внаслідок одноразової травмуючої дії твердого тупого предмета з обмеженою по відношенню до травмованої поверхні, ділянкою контактування чи від співударяння з таким предметом, могли виникнути в терміни та за обставин, вказаних у фабулі постанови про призначення дійсної експертизи і відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Ушкодження у вигляді лінійного перелому скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, епідуральної гематоми скроневої ділянки правої півкулі головного мозку, забою головного мозку виникли внаслідок травмуючої дії твердого предмета чи при співударянні з таким, з місцем прикладання сили в проекції правої скроні, могли виникнути в терміни та за обставин, що зазначені у фабулі постанови про призначення дійсної експертизи і, за ознакою «небезпека для життя», відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Приймаючи до уваги різнобічність локалізації ушкоджень кісткових структур черепа та головного мозку, відповідно, розташування цих ушкоджень мозку на віддалі від місця прикладання сили, комісія експертів приходить до висновку, що в даному випадку ушкодження головного мозку та тілі ОСОБА_10 мають ознаки т.з. «травми прискорення». Зазвичай, такий механізм утворення ушкоджень головного мозку виникає не за умови спричинення ушкоджень шляхом нанесення ударів частинами тіла людини (руками, ногами), а є характерним для співударяння голови потерпілого з твердою поверхнею, зокрема за умови падіння з положення навстоячки на площину із наступним співударянням з останньою. Незалежно від того придавалось тілу попереднє прискорення чи падіння відбувалося зі статичного стану.

Комісія експертів зазначає, що виявлені на тілі ОСОБА_10 ушкодження могли виникнути внаслідок падіння тіла потерпілого з положення навстоячки на площину та наступного співударяння з площиною чи із виступаючими над її рівнем твердити тупими предметами, в тому числі і за умов, вказаних в постанові про призначення дійсної експертизи (т.1 а.с.123-129).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 не наносив потерпілому ударів предметами, від яких могли виникнути спричинені потерпілому тілесні ушкодження, після падіння потерпілого на підлогу і отримання ним в результаті цього тяжких тілесних ушкоджень, не намагався ще наносити удари потерпілому, а разом з іншими особами приймав участь в наданні йому медичної допомоги.

Така поведінка обвинуваченого також свідчить про те, що в нього не було умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, в даному випадку застосування такої форми насильства обвинуваченим щодо потерпілого, як нанесення двох ударів кулаком в обличчя, також свідчить про відсутність умислу в ОСОБА_6 на заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.3 ст.25 КК України, необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Наносячи два удари кулаком ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, в обличчя, обвинувачений повинен був та міг передбачити, що останній може впасти на підлогу, яка вимощена керамічною плиткою, і в результаті падіння отримати тяжкі тілесні ушкодження.

А тому колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_6 , в результаті яких потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, в наявності є необережна вина у формі протиправної недбалості. А тому дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ст.128 КК України, якою передбачено відповідальність за такий злочин.

Висновки суду про те, що ОСОБА_6 , нанісши потерпілому два удари кулаком в обличчя, від чого той впав на підлогу і в результаті співударяння головою з поверхнею підлоги отримав тяжкі тілесні ушкодження, діяв при цьому з непрямим умислом, є безпідставні та суперечать дослідженим судом доказам і дійсним обставинам справи.

При призначенні покарання обвинуваченому колегія суддів враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому колегія суддів відносить поведінку ОСОБА_6 , який після вчинення злочину з іншими особами намагався доставити потерпілого в лікарню для надання йому медичної допомоги.

Також колегія суддів враховує те, що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_10 , який в нетверезому стані чіплявся до знайомої обвинуваченого, ображав її і остання змушена була звернутися за захистом до обвинуваченого.

З урахуванням всіх наведених обставин колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченому за ст.128 КК України покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Оскільки строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.128 КК України, згідно ст.49 цього Кодексу становить три роки з дня вчинення такого злочину і на день ухвалення апеляційним судом свого рішення минули вказані строки, обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно звільнити від покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.49, 74 ч.5 КК України, ст. 404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та змінену заступником керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_23 апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_17 задовольнити.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 зі ст.121 ч.1 КК України на ст.128 КК України і призначити йому покарання у виді двісті годин громадських робіт.

На підставі ст.75 ч.5 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст.49 цього Кодексу.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий підпис ОСОБА_24

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Копія вірна : суддя ОСОБА_24