Провадження № 11-кп/824/3796/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Святошинським районним судом м. Києва від 26 листопада 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин (покарання не відбуто), -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
До призначеного ОСОБА_7 покарання, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, повністю приєднано невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року у виді 80 годин громадських робіт, із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт і призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів позбавлення волі.
Ухвалено початком відбуття призначеного покарання слід вважати день затримання - 14 липня 2022 року.
До набрання вироком законної вили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України - залишено без змін.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вчиненого за наступних обставин.

23.06.2021 року у вечірній час доби, за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення майна, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , з метою обернення на свою користь та особистого збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , 23.06.2021 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_10 та скориставшись тим, що ОСОБА_10 не звертає уваги на дії ОСОБА_7 , останній взяв рюкзак та поклав до нього речі, а саме: вафельниця марки «Вегас», міксер марки «Вегас», мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 5», золотистого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та золоті прикраси, а саме: ланцюг, вагою 3,56 г. та хрестик, вагою 0,87 г.
Заволодівши в такий спосіб чужим майном, ОСОБА_7 з місця злочину втік разом з викраденим майном, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 8 958 гривень 00 копійки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить вирок суду першої інстанції змінити у частині призначеного покарання. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В інші частині вирок залишити без змін.

Не оскаржуючи доведеність винуватості ОСОБА_7 , в мотивуванні своїх вимог зазначає, що призначене судом покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Захисник вказує, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому було проігноровано надані ним пояснення щодо неможливості приймати участь в судових засіданнях, у тому числі відбувати покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком суду в силу об`єктивних причин, оскільки він протягом тривалого часу перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом туберкульоз. Так, обвинувачений був затриманий у зв`язку з перебуванням у розшуку 14 липня 2022 року, а вирок було винесено 01 серпня 2022 року, тобто через два тижні. Окрім того, залишилось поза увагою суду і позиція обвинуваченого, який критично оцінював свої протиправні дії, щиро покаявся та просив суд суворо його не карати.

При цьому, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд належним чином не вмотивував, які обставини справи та дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення та перевиховання останнього неможливе без його ізоляції від суспільства.

Також, не вказано з яких підстав суд відхилив позицію захисту щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з застосуванням положень статті 75 КК України.

З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин, тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів на думку сторони захисту, суд мав можливість та законні підстави застосувати положення статей 75, 76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію прокурора, який вважав необґрунтованими вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, покарання не відбув, офіційно не працює, обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, поведінку під час досудового слідства, а саме спроби ухилитися від суду, внаслідок чого його було оголошено в розшук, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, із урахуванням положень ст.71 КК України, у виді 1 року 10 днів позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному, та призначене в межах санкції ч.2 ст.185 КК України. Підстав для застосування положень ст. 75 КК України не встановлено.

При цьому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання належним чином та в повному обсязі було враховано дані про особу обвинуваченого. Доводи захисника про те, що він не відбув покарання за попереднім вироком з об`єктивних причин, пов`язаних з його станом здоров`я, є голослівними та не підтверджені жодними доказами. В свою систематичне вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень проти власності свідчить про відсутність у нього бажання вести правослухняний спосіб життя, а тому призначення більш м`якого покарання ніж позбавлення волі обвинуваченому вважає за недоцільне . З огляду на це, доводи апеляційної скарги щодо призначення занадто суворого покарання обвинуваченому не заслуговують на увагу, оскільки є необґрунтованими.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий :

Судді :