ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/614/23 Номер провадження 11-сс/814/466/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем

судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава матеріали провадження за апеляційною захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтава від 10 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 06 квітня 2023 року підозрюваному:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Харкова, громадянину України, освіта середня-технічна, одруженому, на утриманні дитина 2018 року народження, працює менеджером ТОВ «Індастріал-Сервіс», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому.

Одночасно визначено підозрюваному заставу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 гривень.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, особу підозрюваного, та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти встановленим вище ризикам.

При визначенні застави підозрюваному у сумі 681 000 гривень, слідчий суддя врахував положення ст.182 КПК України, вказавши, що саме такий розмір застави зможе гарантувати виконання ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 10.02.2023 року та постановити нову, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_9 .

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя в ухвалі не навів повний перелік доказів, які можуть підтверджувати підозру ОСОБА_7 , а протокол добровільної видачі від 05.01.2023 не міститься в матеріалах клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що судом помилково та безпідставно враховано акт приймання-передачі гуманітарної допомоги від 25.01.2023 як доказ обгрунтованої підозри.

Стверджує, що наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України не підтверджена належними та достатніми доказами, що унеможливлює застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Вказує, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, малолітню дитину, постійне місце проживання, батьків пенсійного та передпенсійного віку, які потребують постійного догляду та матеріальної підтримки, має постійне місце роботи, позитивну характеристику та є волонтером.

Вважає, що визначений судом розмір застави є занадто великим та таким, що суперечить вимогам КПК України, оскільки розмір застави за вчинення тяжкого кримінального правопорушення має становити від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертає увагу, що судом не наведено переконливих аргументів, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатний запобігти ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, тоді як домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів здатен запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_8 , які просили не задовольняти апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000269 від 30.02.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

З матеріалів вбачається, що 25.01.2023 року на території автовокзалу в м. Полтава, вулиця Великотирнівська, 7, приблизно 13 год. 30 хв., ОСОБА_7 здійснив продаж транспортного засобу марки MERCEDES-BENZML 270 CDI, 2002 рік випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , темно-синього кольору, який відповідно до Декларації про перелік товарів, визнаний гуманітарною допомогою.

Продовжуючи злочинну діяльність, 09.02.2023 приблизно 12 год. 20 хв., ОСОБА_7 перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Полтава, вул. Марії Башкирцевої, 37, здійснив продаж транспортного засобу марки LANDROVER FREE LANDER, 1999 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , сірого кольору, який відповідно до Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 06.02.2023 визнаний гуманітарною допомогою при перетині державного кордону України в пункті пропуску п/п Шегині, м/п Мостинська Львівської митниці (отримувач гуманітарної допомоги: військова частина НОМЕР_5 ); транспортного засобу марки CHRYSLERPACIFICA, 2004 рік випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , чорного кольору, що відповідно до Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 31.10.2022 визнаний гуманітарною допомогою при перетині державного кордону України в пункті пропуску п/п Угринів (отримувач гуманітарної допомоги: БО МБФ «Героям Слава»); транспортного засобу марки DIAMLER CHRYSLER GRAND VOYAGER, 2004 рік випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_8 , номер кузова НОМЕР_9 , чорного кольору, який відповідно до Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 31.10.2022 визнаний гуманітарною допомогою при перетині державного кордону України в пункті пропуску п/п Угринів, (отримувач гуманітарної допомоги: БО МБФ «Героям Слава») та транспортного засобу марки OPEL FRONTERA2.2, 2002 рік випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_10 , номер кузова НОМЕР_11 , чорного кольору, який відповідно до Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 29.01.2023 визнаний гуманітарною допомогою при перетині державного кордону України в пункті пропуску п/п Шегині (отримувач гуманітарної допомоги: військова частина НОМЕР_5 ) ОСОБА_10 , особисто отримавши при цьому грошові кошти загальною сумою 14 900 доларів США(що згідно з офіційним курсом іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на 09.02.2022, відповідало сумі 544872,14 грн.).

10.02.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.3 ст.201-2 КК України

10.02.2023 року старший слідчий СВ ВП №1 Полтавського відділу ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 за погодженням прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м.Полтава, з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та з можливістю внесення застави у розмірі 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 013 000 грн., мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, ризиків того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до ст.182 КПК України одночасно визначив підозрюваному заставу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 гривень з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

З матеріалів провадження вбачається, що необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 учасниками провадження не оскаржується.

У свою чергу, розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину з використанням умов воєнного стану, поширеного на території України, особи підозрюваного: працевлаштований, має міцні соціальні зв`язків, а також неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколу добровільної видачі від 25.01.2023 (а.с.12); акту приймання-передачі гуманітарної допомоги від 25.01.2023, а саме транспортного засобу; протоколу огляду місця події від 03.02.2023 в м.Полтава; постанови про визнання речовими доказами від 03.02.2023; протоколу огляду від 09.02.2023 в м.Полтава; протоколів обшуку від 09.02.2023; постанови про визнання речовими доказами від 09.02.2023; протоколу обшуку від 09.02.2023 в м.Харків; постанови про визнання речовими доказами від 09.02.2023; пояснення ОСОБА_11 щодо переміщення транспортних засобів та подальшої реалізації; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 09.02.2023 щодо придбання транспортного засобу; протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_7 від 09.02.2023 та іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.

У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді у частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1, 3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні у матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею у судовому засіданні.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, які передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, як просить апелянт домашнього арешту.

Одночасно застосувавши підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначив підозрюваному заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 гривень, який значно перевищує межу розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Однак. з таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки наведений розмір застави, з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , сукупності даних про його особу, ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 , який підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, покладених на нього обов`язків. Крім того, слід зазначити, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів враховує те, що підозрюваний, як зазначає захисник, має подяки від військових частин, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, батьки пенсійного та перепенсійного віку, а мати має захворювання, проте наведені доводи не спростовують висновки слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження за клопотанням органу досудового розслідування про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 , про що йдеться в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтава від 10 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4