Справа № 157/1032/22
Провадження №1-кп/157/128/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2022 року за № 0000094, щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України,

встановив :

До суду надійшло письмове клопотання прокурора ОСОБА_3 , у якому остання просить продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 днів та в обґрунтування зазначає, що останній обвинувачується у тому, що 12.06.2022 близько 19 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи взагалі посвідчення водія, керуючи технічно справним мотоциклом марки «SPARK SP200R-27» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по правому узбіччі по ходу свого руху вулицею Віктора Павлова у с. Підріччя, Камінь-Каширського району, Волинської області, із перевищенням максимально допустимої швидкості в населеному пункті у напрямку до центру села, неподалік будинку № 20, в порушення п.п. 1.7, 1.10, 2.1 (а), 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.3, 12,4,12.9 (б) Правил Дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, проявив безпечність та неуважність під час руху, не правильно врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, при виникненні небезпеки для руху - дитини на велосипеді, яку він об`єктивно був спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до його зупинки, внаслідок чого допустив зіткнення з малолітнім велосипедистом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухався по лівому узбіччі назустріч руху мотоцикла, в результаті чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження від яких помер 12.06.2022 у Камінь-Каширській ЦРЛ. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній велосипедист ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичного експерта № 69 від 18.07.2022 отримав тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма, злам кісток основи черепа, забій головного мозку із крововиливами під його оболонки, забійна рана лобної ділянки; тупа травма грудної клітки, забій легень, крововиливи в корені легень, розрив правої легені, правобічний гемоторакс (700 мл), розрив правого грудино-ключичного сполучення, перелом нижньої щелепи справа, синець та забійна рана в ділянці підборіддя справа, садна обличчя, кінцівок. Комплекс даних тілесних належить до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого. Причиною смерті дитини ОСОБА_6 є відкрита черепно-мозкова травма: перелом кісток основи черепа, забій головного мозку із крововиливами під його оболонки. В прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 1.7, 1.10, 2.1 (а), 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (з наступними змінами та доповненнями), а саме: п. 1.7., яким встановлено, що водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних; та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності; п. 1.10., згідно з яким терміни, що наведенні у цих Правилах, мають таке значення: узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами; узбіччя може використовуватись для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней); п. 2.1, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; п. 2.3., яким встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.9., згідно з яким водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 12.1, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; 12.3., відповідно до якого в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, п. 12.4., яким встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; п. 12.9., згідно з яким водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3,29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил. Крім того, 12.06.2022 близько 19 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи взагалі посвідчення водія, керуючи технічно справним мотоциклом марки «SPARK SP200R-27», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по правому узбіччі по ходу свого руху вулицею Віктора Павлова у с. Підріччя, Камінь-Каширського району, Волинської області, у напрямку до центру села, неподалік будинку № 20, в порушення п.п. 1.7, 1.10, 2.1 (а), 2.3 (б), 2.9 (а), 12.3, Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з малолітнім велосипедистом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухався по лівому узбіччі назустріч руху мотоцикла, в результаті чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після зіткнення із вищевказаним малолітнім велосипедистом, ОСОБА_4 завідомо знаючи, що потерпілий перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, отриманого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якого ОСОБА_4 сам поставив в небезпечний для життя стан, та маючи змогу надати потерпілому допомогу на місці пригоди, умисно самовільно покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, в порушення п. 2.10 (а, г , д, е) Правил дорожнього руху України, якими встановлено: п. 2.10 - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатись на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги; а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній велосипедист ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичного експерта № 69 від 18.07.2022 отримав тілесні ушкодження, які належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, і в даному конкретному повадку викликали смерть потерпілого. Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. 12.06.2022 слідчими СУ ГУНП у Волинській області відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0000094 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Також 23.06.2022 слідчими СУ ГУНП у Волинській області внесено відомості до ЄРДР за № 0000104 за ч. 1 ст. 135 КК України. 24.06.2022 прокурором дані провадження об`єднані в одне провадження з єдиним реєстраційним номером 0000094. 12.06.2022 о 19 год. 30 хв. в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано. В ході досудового розслідування 13.06.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.06.2022 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави до 09.08.2022 включно. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2022 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 12.09.2022 включно в межах строку досудового розслідування. Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події, висновками інженерно-транспортних експертиз, протоколами слідчих експериментів, протоколами допитів свідків та іншими матеріалами кримінального провадження які як окремо так і в сукупності обґрунтовують повідомлену ОСОБА_4 підозру. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершене 29.08.2022 шляхом скерування до суду обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України. Ухвалами Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07.09.2022, 26.10.2022 продовжено щодо ОСОБА_4 строк тримання під вартою відповідно до 05.11.2022 включно, 24.12.2022 включно. Разом з тим, на даний час кримінальне провадження по суті не розглянуто, а виявлені під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 ризики, визначені ст. 177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати. Приймаючи до уваги вагомість наявних достатніх доказів про вчинення ОСОБА_4 зазначених кримінальних правопорушень і враховуючи, що одне з них відноситься до категорії тяжких злочинів, а також і те, що останній не працевлаштований, не має сталого джерела доходів, що за своєю сукупністю свідчить про те, що у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні злочинів, йому може бути призначено покарання на строк від 5 до 10 років позбавлення волі, є усі підстави вважати, що обвинувачений, розуміючи невідворотність покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, і тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Для обґрунтування ризику, який зазначений у п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України належить зазначити, що перебуваючи на свободі ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на основних свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх давати неправдиві показання чи відмовитися їх надавати суду шляхом вмовляння, погроз чи підкупу. Для обґрунтування ризиків, які зазначені у п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, належить вказати, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину у стані алкогольного сп`яніння і скоєнням злочину спричинено непоправні наслідки у вигляді смерті малолітнього ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди покинув місце пригоди, та у його діях наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. Застосування відносно ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки він обвинувачується у вчинені злочинів, один з яких є тяжким, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, обвинуваченим виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно обвинуваченого тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано у зв`язку із тим, що обвинувачений, враховуючи санкцію покарання, яка йому загрожує у разі визнання судом його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, може переховуватись від суду. Запобіжний захід у вигляді застави до ОСОБА_4 не може бути обраний, оскільки він не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також, один із злочинів, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , спричинив загибель людини. Таким чином, наявність вищезазначених обставин зумовлює необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого підтримала повністю з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечили, захисник просив змінити запобіжний захід на домашній арешт або особисте зобов`язання, та в обґрунтування заперечень зазначає, що дійсно є розумна підозра вважати, що обвинувачений причетний до вчинення злочину, однак клопотання прокурора є необґрунтованим, останнім не доведено наявності ризиків, про які вказується у клопотанні, а також і те, що менш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з часу застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою пройшло більше 7 місяців і наведені прокурором ризики могли змінитися, потерпіла та свідки у кримінальному провадженні допитані, а тому ОСОБА_4 не може впливати на них; щодо переховування, то обвинувачений не вчиняв дій, які б свідчили про переховування його від слідства і суду, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, він є соціально адаптованою особою, приймав участь у веденні його батьками підсобного господарства, тобто працював до затримання, визнає свою вину у вчиненні ДТП, та потерпіла відмовилася від обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України.

Заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого та доводи захисника, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Положення частини 1 статті 177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать: про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_7 від 14 червня 2022 року щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 9 серпня 2022 року включно, без визначення розміру застави. При цьому, як вбачається із змісту ухвали, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_8 від 28 липня 2022 року щодо ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 12 вересня 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, оскільки було встановлено наявність ризиків переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень, та вагомість цих ризиків свідчила про неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Розмір застави на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчим суддею не визначався з огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Ухвалами Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 7 вересня 2022 року, 26 жовтня 2022 року продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_4 відповідно до 5 листопада 2022 року включно, 24 грудня 2022 року включно з тих підстав, що, з урахуванням у сукупності тяжкості злочинів, даних про особу обвинуваченого та стадії розгляду кримінального провадження продовжували існувати ризики переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності у разі доведення його вини у вчиненні злочинів та впливу на потерпілих і свідків, які судом не допитані.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, до затримання проживав з батьками та 5 братами, займався домашнім господарством, разом з тим, не навчався, не був працевлаштований.

Один із злочинів, у вчиненні якого ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується і обґрунтованість підозри стороною захисту не заперечується, а саме злочин, передбачений ч. 3 ст. 286-1 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а інший злочин, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 135 КК України, є нетяжким злочином, спрямованим проти життя та здоров`я особи.

Сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення у сукупності з вищезазначеними даними про його особу і спосіб життя, які свідчать про відсутність його постійної суспільно-корисної зайнятості, та з зазначеними в обвинувальному акті фактичними обставинами кримінального провадження, згідно з якими ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, зокрема, злочину, що спричинив тяжкі неповоротні наслідки - смерть малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності у разі доведення його вини у вчиненні злочинів продовжує існувати.

За таких обставин і беручи до уваги те, що строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 24 грудня 2022 року, а кримінальне провадження не завершено і закінчити його розгляд до цього часу не є можливим з об`єктивних причин, що зумовлені обставинами та складністю кримінального провадження, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень і запобіганню, в тому числі ризику його втечі та переховування від суду, обраний раніше щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою належить продовжити на строк 60 днів.

На думку суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_4 , в тому числі і домашнього арешту, не зможе за вищенаведених обставин дієво запобігти зазначеному ризику.

Обставини цього кримінального провадження, за яких скоєно злочин, свідчать про те, що справжні інтереси суспільства у цьому конкретному випадку, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а тому тримання обвинуваченого під вартою є виправдане.

Та обставина, що потерпіла у судовому засіданні відмовилася від обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України, з урахуванням вищезазначених обставин та всього обсягу обвинувачення, в тому числі і посилання в обвинувальному акті на обставину, що обтяжує покарання за ч. 1 ст. 135 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, не є підставою для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту, що просив у судовому засіданні захисник.

Керуючись ст. ст. 331, 369, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, строк тримання під вартою до 16 лютого 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а обвинуваченим у цей же строк з дня вручення йому копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали буде складено та проголошено о 15 год. 40 хв.

20 грудня 2022 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_9 ОСОБА_10