Справа № 214/4373/22
1-кп/214/420/23
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за кримінальним провадженням №0000598 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальнихправопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.4, 357 ч.1 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор подав до суду клопотання, в якому просить: продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 2 місяці.

В обґрунтування клопотання зазначає наступне. Зазначає, що ОСОБА_5 28.07.2022 у період часу з 13:18 годині по 13:26 годині реалізовуючи миттєво виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи повторно, будучи обізнаним про те, що в Україні діє воєнний стан, скориставшись наявним у нього ключем від вхідної двері проник до квартири АДРЕСА_1 звідки таємно викрав належні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в іноземній валюті в сумі 1850 Євро, 2000 Доларів США та банківську картку АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", чорного кольору, номер НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд. Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 було спричинено матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_6 на суму 141 817,34 гривень. Зазначає, що тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, а також у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.357 КК України, за ознаками: викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів. 30.08.2022 відносно ОСОБА_5 слідчим суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.10.2022. Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Наполягає, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки строк обраного запобіжного заходу спливає, а ризики раніше враховані судом продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід, на думку сторони обвинувачення, не є дієвим. Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. При цьому, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується, зокрема, у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.Зазначає, що ризиком, якому неможливо запобігти, ніж застосування запобіжного заходу є можливість переховуватися від суду. Вказує, що цей ризик підтверджується тим, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або інших осіб не має,тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування та міцних соціальних зв`язків; раніше судимий, останній раз 07.09.2022Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.395 КК України до 2 (двох) місяців арешту. Зазначає, що о скільки ОСОБА_5 був неодноразово судимим, побоюючись покарання, обвинувачений може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності. Також вважає наявним ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що підтверджується наявністю ймовірності впливу обвинуваченого на свідків з метою примушування до зміни показів у суді в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою. Вказує, що обвинувачений має право ознайомитись із матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме ПІП свідків та їх місце мешкання, які допитані у кримінальному провадженні, та яких не допитано в суді, тому в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді.Також вважає наявним ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні. Вважає наявним ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення так як, був неодноразово судимим за корисливі злочини. Вважає, що особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду; особисте зобов`язання не може бути застосоване в зв`язку із тим, що перебування обвинуваченого ОСОБА_5 на волі не сприятиме виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засідання підтримав клопотання та підтвердив його зміст.

Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що заперечує проти задоволення клопотання прокурора, просить змінити запобіжний захід на домашній арешт. Також пояснив, що має неповнолітню дитину, його мати хворіє та є опікуном його дитини. Крім того, зазначив, що обвинувачення визнає повністю.

У судовому засіданні захисник пояснив, що погоджується з думкою обвинуваченого. Вважає, що ризики визначені при обранні запобіжного заходу, зменшилися.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Як передбачено ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування; за результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 357 ч.1 та 185 ч.4 КК України, останній з яких який є умисним тяжким злочином, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років позбавленням волі.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 20 грудня 2022 року. Судове провадження на даний час не завершене, тому до 20 грудня 2022 року закінчити розгляд справи не вбачається за можливе.

Суд приходить до переконання, що існує також ризик, передбачений ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений може вчинити новий злочин. До такого висновку суд приходить з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, раніше неодноразово судимий.

Суд вважає, що обвинувачений в разі обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, побоюючись засудження його до покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від суду.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме, що останній не працює, не одружений. Його твердження про те, що в нього є неповнолітня дитина, опікуном якої є його мати, яка також хворіє, не підтверджується матеріалами справи. Отже суд вважає, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків та обов`язків, які б стримували його ухилятися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. Тому суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали, починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 20 грудня 2022 року і продовжити строк тримання під вартою до 18 лютого 2023 року.

Інший запобіжний захід, на переконання суду, не буде достатнім для запобігання визначених судом ризиків, а тому клопотання про зміну запобіжного заходу суд вважає необґрунтованим.

Зважаючи на викладене клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу суд вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про те, з якого часу належить відраховувати вказані 60 днів, суд бере до уваги також наступне. Як зазначено у «Словнику української мови» в 11 томах (том 8, 1977р., стор.171.), тлумачення значення слова «продовжувати», визначено таким чином: «Робити довшим за часом, збільшувати строк чого-небудь».Отже продовження строку починається з часу, коли такий строк закінчується, і такий строк необхідно збільшити, а не з часу, коли такий строк, ще продовжує тривати. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали, починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 20 грудня 2022 року і продовжити строк тримання під вартою до 18 лютого 2023 року.

Відлік часу, з якого починає діяти продовжений строк тримання під вартою, з моменту винесення такої ухвали, а не з часу закінчення раніше продовженого строку є нелогічним і суперечить, наведеному вище, науковому тлумаченню слова «продовжити». При такому розумінні відліку продовженого строку, строк тримання продовжується не на 60 днів, а на фактично менший строк.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити до 28 лютого 2023 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу на протязі п`яти днів з дня їїоголошенняможе бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1