Справа № 308/1544/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород , кримінальне провадження № 3085/1544/18, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247 від 12.12.2017 р. про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дунковиця, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

захисника потерпілих ОСОБА_5

сторона захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2017 року близько 06 години 30 хвилин, на охоронюваній території сервісної зони «Тиса» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття», що в населеному пункті с.Соломоново, вул.Європейська, 1, Ужгородського району, Закарпатської області, на якій, згідно технологічної схеми організації роботи швидкість руху транспортних засобів обмежена дорожнім заборонним знаком 3.29 Правил дорожнього руху України «Обмеження максимальної швидкості 5 км/год.», а черговість розташування та проїзду автомобілів по ній здійснює охоронник по порядку черговості заїзду, водій ОСОБА_3 , керуючи ввіреними йому технічно справними транспортними засобами, а саме сідловим тягачем марки «VOLVO» модель «FH 12-42Т» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричіпом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завантажений вантажем вагою близько 21950 кілограм, діючи всупереч вимог технологічної схеми організації роботи сервісної зони «Тиса», про якій він був проінформований та порушуючи вимоги п.п.1.3.; 2.3. «б»; 10.1.; 12.3. та 19.1. Правил дорожнього руху України, самовільно, порушуючи черговість проїзду та дозволу охоронця, не увімкнувши світлові прилади - фари ближнього світла у темну пору доби, розпочав свій рух у напрямку виїзду з території сервісної зони у бік контрольно-пропускного пункту «Тиса», після чого проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода - охоронця гр. ОСОБА_7 , який в той час, у відповідності до своїх функціональних обов`язків здійснював контроль послідовності випуску транспортних засобів з транзитних рядів згідно часу їх заїзду та направляв їх до КПП «Тиса».

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід - охоронець гр. ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №490 від 12.01.2018 отримав тілесні ушкодження у вигляді: підшкірного крововиливу голови; закритого багатоуламкового перелому верхньої третини правої великогомілкової кістки; перелому нижньої гілки лобкової кістки та гілки сідничної кістки справа; обширних рано-забійних ран, смугастим садном лівого стегна правого стегна та правої гомілки з просторовими карманоподібними відшаруваннями шкіри; смугастого садна в паховій ділянці; синців, саден тулуба, правої верхньої та нижніх кінцівок, які є характерними та виникли під час дорожньо-транспортної пригоди, і які згідно висновку судово-медичної експертизи №490 від 12.01.2018 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті гр. ОСОБА_7 .

Таким чином, своїми діями, які виразилися: в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого , ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене 2 ст. 286 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Під час здійснення головуючим процесуальних дій по визначенню обсягу та порядку дослідження доказів , обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнає частково. Визнає, що подія відбулась. Разом з тим, під час допиту обвинуваченого в судовому засіданні після дослідження доказів у кримінальному провадженні, обвинувачений ОСОБА_3 заявив про повне визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті. По суті фактичних обставин справи пояснив, що 11.12.2017 року біля обіду він виїхав на транспортному засобі марки «VOLVO», у щепленні з бортовим напівпричіпом марки «COGEL» з гаражу в напрямку м. Чоп та рухався на МП Тиса, встав у чергу транспортних засобів і стояв у черзі до 04 :00 год. ранку. Заїхав у сервісну зону і стояв допоки старший зміни не дав команду через його товаришів, що будуть виїзджати з території сервісної зони. Близько о 06:30 год. йому зателефонували і сказали приготуватись для заїзду. Він завів двигун і поїхав. Перед собою нікого не бачив. При виїзді із сервісної зони в напрямку шлагбаума контрольно пропускного пункту Тиса його зупинив охоронець і повідомив, що він здійснив наїзд на людину. Він вийшов з транспортного засобу, повернувся і побачив, що людина лежить за тягачем з правого боку , отримавши пошкодження в області тулуба і ще була жива. На транспортному засобі, яким він керував з правої сторони була пошкоджена підножка. Під час руху не бачив особу та рухався зі швидкістю 5 км/год. Було темно, потерпілий був одягнений в одежу темного кольору. Після цього була викликана карета швидкої допомоги та слідчо оперативна група. Щиро кається у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не зявилась. Подала суду заяву відповідно до якої просила суд розглядати дане кримінальне провадження без її участі.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не зявилася. Подала суду заяву відповідно до якої просила суд розглядати дане кримінальне провадження без її участі.

Представник потерпілих ОСОБА_5 в судовому засіданні просив про проведення судового засідання без участі потерпілих. Зазначив, що потерпілими подані заяви про розгляд справи без їх участі, потерпілі не були очевидцями події, цивільний позов за його клопотанням залишено без розгляду .

Враховуючи, що потерпілі не були свідками , очевидцями вказаної події, з огляду на наявність заяв потерпілих про розгляд без участі, зважаючи на відсутність заперечень зі сторони інших учасників процесу, суд, керуючись ст. 325 КПК України, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за їх відсутності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

На підтвердження події вчинення кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_3 у його вчиненні стороною обвинувачення надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні наступні докази :

- Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2017 року із фотознімками , зі схемою, відповідно до якого, було оглянуто місце ДТП, транспортна пригода сталась на території автоплощадки сервісної зони « Тиса» в с. Соломоново, вул. Європейська 1 ; водій відїхав близько 15 метрів прямо від місця зіткнення; елементи дороги - автомобільна площадка пряма в площі; щебеневе, мокре покриття; автоплощадка нерегульована; Зазначено місце розташування транспортного засобу. Сліди шин ведуть від місця початкової стоянки автомобіля марки «VOLVO» до місця зіткнення та 15 метрів від місця зіткнення ; зазначено про відсутність слідів гальмування; зазначено про наявність рідини бурого кольору схожої на кров;зазначено про вилучення автомобіля марки «VOLVO» модель «FH 12-42Т» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричіпом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Протокол складений за участі водія ОСОБА_3 , понятих, ними підписаний без заяв та зауважень ( Т. Письмові докази )

- висновок Закарпатського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2017 року №454, з якого вбачається, що ОСОБА_3 12 грудня 2017 року о 10.45 год. проходив огляд в ЗОНД лікарем ОСОБА_10 , відповідно до висновку у гр. ОСОБА_3 ознак спяніння не виявлено . ( Т. Письмові докази )

Листо Державної Служби України з надзвичайних ситуацій Закарпатського обласного центру гідрометеорології (закарпатський цгм) від 15.01.2018 року за № 25-05/57 про погодні умови відповідно до якого за даними спостережень авіаметеорологічної станції Ужгород (цивільна), яка репрезентативна для району розташування с. Соломоново Ужгородського району, 12.12.2017 року в період часу з 05 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. за к.ч., в районі с. Соломоново спостерігались наступні погодні умови, зокрема: хмарність 8 балів нижній ярус, висота, 1300 м.; горизонтальна видимість 10 км. ; опади відсутні; небезпечних погодних явищ не було. ( Т. Письмові докази )

- Лист Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» від 15.01.2018 року за № 17/01-04-43 із фотознімками відповідно до якого на території сервісної зони «Тиса» Філії максимально допустима швидкість руху транспортних засобів становить 5 км/год., про що свідчать встановлені дорожні знаки обмеження швидкості: заборонний дорожній знак «Обмеження швидкості» 5 км/год, що знаходиться перед вїздом на КПП № 1 сервісної зони «Тиса»; дублюючий заборонний дорожній знак «Обмеження максимальної швидкості» 5 км/год., що знаходиться на виїзді з КПП № 1 на території стоянки; дублюючий заборонний знак «Обмеження максимальної швидкості» 5 км/год., що знаходиться на виїзді з території стоянки перед КПП № 2 сервісної зони «Тиса»; ( Т. Письмові докази )

- Акт службового розслідування за фактом нещасного випадку на виробництві , що спричинило смерть працівника затвердженого в.о. директора філії «Укртеравтосервіс-Закарпаття» від 13.12.2017 року відповідно до якого за результатами розслідування комісія дійшла висновку, що охоронник сервісної зони «Тиса» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» ОСОБА_11 діяв в межах посадової інструкції, інструкції з охорони праці № 24 для охоронника, технологічної схеми організації роботи сервісної зони «Тиса». В діях охоронника сервісної зони «Тиса» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» ОСОБА_11 ознак дисциплінарного проступку не встановлено; ( Т. Письмові докази )

- Акт затверджений 15.01.2017 року начальником Управління Держпраці у Закарпатській області спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком , що стався 12 грудня 2017 року о 06 год. 20 хв. на філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» відповідно до якого на основі зібраних матеріалів комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок із смертельним наслідком, з охоронником сервісної зони «Тиса» філії Укрінтеравтосервіс-Закарпаття ОСОБА_12 стався під час виконання ним трудових обов`язків, та відповідно до підпункту 1 Пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, Затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, даний нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом, складається акт форми Н-1. Особи які допустили порушення законодавства будуть встановлені після надходження матеріалів з слідчого управління ГУНП в Закарпатській області.

- Висновок судового експерта Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи №490 від 12.12.2017 року, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа громадянина ОСОБА_7 встановлено: смерть громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від поєднаної тупої травми тулубу та кінцівок, у вигляді обширних рвано-забійних ран з просторовими карманоподібними відшаруваннями шкіри в області правого стегна та правої гомілки з багатоуламковим переломом верхньої третини правої великогомілкової кістки, перелому нижньої гілки лобкової кістки та гілки сідничної кістки справа, яка супроводжувалась зовнішньої крововтратою, привело до розвитку шоку який і став безпосередньою причиною смерті його. Дана причина смерті підтверджується виявленням при судово-медичному дослідженні вищеописаних тілесних ушкоджень, а також даними додаткових методів дослідження.

Згідно медичної документації заповненого на ім`я громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть констатована 12.12.2017 року о 11:15 год.

При судово-медичному дослідженні трупа громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено післяопераційна вшита рана передньої поверхні черева - лапароцентез; вшитих ран правого стегна, пахової ділянки, основи статевого члена, вшитих ран бо боковим поверхням черева та в області клубових кісток справа та зліва місце фіксації апарату зовнішньої фіксації тазу, що є наслідком надання кваліфікованої медичної допомоги.

Виявлено тілесні ушкодження у вигляді:

-Підшкірного крововиливу голови;

-Закритого перелому верхньої третини правої великогомілкової кістки;

-Перелому нижньої гілки лобкової кістки та гілки сідничної кістки справа;

-Обширних ран забійних ран, смугастим садном лівого стегна правого стегна та правої гомілки з просторовими карманоподібними відшаруваннями шкіри;

-Смугастого садна в паховій ділянці;

-Синців, саден тулубу, правої верхньої та нижніх кінцівок.

Характер та локалізація вище описаних тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідженні струпа гр. ОСОБА_13 , 1976 р.н., у вигляді : обширного смугастого садна лівого стегна, обширних рвано-забійних ран правого стегна, правої гомілки з просторовими карманоподібними відшаруваннями шкіри, багато уламкового перелому верхньої третин правої великогомілкової кістки,, перелому нижньої гілки лобкової кістки та гілки сідничної кістки справа свідчить про те, що нижні кінцівки та таз потерпілого були з великою силою здавлені між тупими твердими предметами, якими могли бути колесо рухаючогося транспортного засобу та дорожнє покриття під час ДТП.

Враховуючи характер та локазілацію вищевказаних тілесних ушкоджень втни є характерними для ДТП, а саме для переїзду колесом транспортного засобу через тіло потерпілого, в момент якого він знаходився в горизонтальному положенні, найбільш імовірно первинний контакт з колесом транспортного засобу прийшовся в передню бокову поверхню лівого стегна про що свідчить наявність обширного смугастого садна, з подальшим перекочуванням колеса через пахову ділянку та праву нижню кінцівку смугастого садна в лобковвй ділянці, перелом нижньої гілки та праву нижню кінцівку - смугастого садна в лобковій ділянці, перелом нижньої гілки лобкової кістки та гілки сідничної кісти, обширних рвано-забійних ран правого стегна, правої гомілки з просторовими карманоподібними відшаруваннями шкіри, багато уламкового перелому верхньої третин правої великогомілкової кістки, при чому положення тіла було косо-поздовжнім до вісі руху транспортного засобу.

Яких-небудь тілесних ушкоджень, які б могли бути спричинені в результаті падіння з висоти власного зросту на тверде покриття автодороги асфальтобетон при судово-медичному дослідженні на тілі група гр. ОСОБА_7 , 1976 р.н. не виявлено.

При судово-медичному дослідженні на тілі трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характерних слідів волочіння тіла по проїзній частині на виявлено.

По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, згідно медичної документації вкладаються в час ДТП, що мала місце 12.12.2017 року. Дані тілесні ушкодження є прижиттєвими, виникли одномоментно або у швидкій послідовності одне за одним, згідно п.2.1.3 /м.о./ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті його.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 алкоголю не виявлено. ( Т. Письмові докази )

- Висновок судового експерта ОСОБА_15 за № 607 від 16.12.2017 року, згідно якого при проведенні судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану вантажного автомобіля встановлено, що на момент огляду і експертного дослідження гальмівна система, рульове керування, ходова частина та система освітлення та світлової сигналізації сідлового тягача марки «VOLVO» модель «FH 12-42Т» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією; ( Т. Письмові докази )

- Висновок судового експерта ОСОБА_15 за № 608 від 16.12.2017 року згідно якого при проведенні судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану бортового напівпричіпа марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 встановлено, що на момент огляду і експертного дослідження гальмівна система, ходова частина та система освітлення та світлової сигналізації напівпричіпа марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилися в працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією; ( Т. Письмові докази )

- Висновок судового експерта ОСОБА_15 за № 609 від 16.12.2017 року згідно якого при проведенні судової транспортно-трасологічної експертизи встановлено, що наїзд на пішохода ОСОБА_7 стався в місці, позначеному на схемі, як «місце наїзду». Встановити під яким кутом знаходилася поздовжня вісь автопоїзда по відношенню до пішохода чи елементів дороги не надається можливим із-за відсутності на проїзній частині необхідної для відповіді - слідової інформації; ( Т. Письмові докази )

- схема місця дорожньо - транспортної пригоди від 12.12.2017 року ( Т. Письмові докази )

-Протокол проведення слідчого експерименту від 09.01.2018 року з ілюстративними таблицями згідно якого слідчим 09.01.2018 року проведено слідчий експеримент за участі водія ОСОБА_3 , статиста ОСОБА_16 , представника сервісної зони "тиса" філії "Укрінтерсервіс - Закарпаття" ОСОБА_17 , у присутності понятих, в ході якого ОСОБА_3 відтворив обстановку і обставини події дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 12.12.2017 року на території Сервісної зони "Тиса" філії "Укрінтерсервіс - Закарпаття", ОСОБА_3 розповів та показав на місці, обставини при яких відбулася дорожньо транспортна пригода, а саме останній розмістив сідловий тягач марки "Volvo" модель "FH 12-42Т" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у щепленні з бортовим напівпричіфпом марки "СOGEL" моделі "SN 24" реєстраційний номер НОМЕР_2 та показав місце на території сервісної зони "Тиса" де саме він стояв перед тим як розпочати свій рух у напрямку заїзду на КПП "Тиса", яке було позначено під № 2. В подальшому у точці під № 1 - місці наїзду, було розміщено статиста пішохода, який стояв нерухомо , повернутий обличчям до лівого краю сервісної зони "Тиса" та був одягнутий в службову форму одягу, а саме темно- синій бушлат та штани, взутий в чорні черевики, без будь-яких світлоповертальних елементів, а всі інші учасники слідчої дії розмістились в кабіні сідлового тягача марки "Volvo" модель "FH 12-42Т" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у щепленні з бортовим напівпричіфпом марки "СOGEL" моделі "SN 24" реєстраційний номер НОМЕР_2 ., за кермом якого сидів водій ОСОБА_3 . Після розміщення всіх учасників слідчої дії водій ОСОБА_3 проїхався від точки № 2 до точки під № 1, по траекторії його руху та зі швидкістю яка відповідала його траєкторії та швидкості на момент ДТП. Коли з робочого місця водія настала обєктивна можливість розрізнити на проїзній частині пішохода-статиста автомобіль зупинився. Вимірами встановлено, що відстань від передньої частини сідлового тягача марки "Volvo" модель "FH 12-42Т" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у щепленні з бортовим напівпричіпом марки "СOGEL" моделі "SN 24" реєстраційний номер НОМЕР_2 до пішохода статиста складає 16,9 м;

- Висновок експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 10/17 від 18.01.2018 року згідно якого при проведенні судової автотехнічної експертизи встановлено, що в даній дорожній ситуації водій автопоїзда у складі сідельного тягача «VOLVO» модель «FH 12-42Т» реєстраційний номер НОМЕР_1 з бортовим напівпричепом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог пункт 12.3. ПДР України. Для оцінки дій пішохода, не потрібно спеціальних знань у галузі автотехніки і дана оцінка може бути здійснена органами слідства та суду самостійно. Величина зупиночного шляху автопоїзда VOLVO FH 12-42Т р/н НОМЕР_1 з бортовим напівпричіпом марки KOGEL SN 24, р/н НОМЕР_3 в даних дорожніх умовах при швидкості руху заданій слідством становить величину в межах 2.5 / 2.6 метра. Водій автопоїзда у складі сідельного тягача VOLVO FH 12-42Т р/н НОМЕР_1 з бортовим напівпричіпом марки KOGEL SN 24, р/н НОМЕР_3 ОСОБА_3 мав технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця контактування шляхом застосування екстреного гальмування і уникнути зіткнення в момент виникнення йому небезпеки для руху. Питання про технічну можливість у водія уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування маневру не вирішувалось по причинам наведеним в дослідницькій частині. З технічної точки зору причиною настання даної дорожньо- транспортної пригоди, стали дії водія автопоїзда у складі сідельного тягача VOLVO FH 12-42Т р/н НОМЕР_4 з бортовим напівпричіпом марки KOGEL SN 24, р/н НОМЕР_3 ОСОБА_3 , який не дотримався вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, маючи технічну можливість об`єктивно оцінити дорожні умови та обстановку, не застосував своєчасно гальмування;

Аналізуючи вищезазначені письмові докази, досліджені в ході судового розгляду , зокрема протоколи слідчих дій, суд визнає їх належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорюються учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

Досліджені висновки експертизи здобуті у спосіб передбачений КПК України, є належними та допустимими доказами вини обвинуваченого, не викликають сумнівів в їх достовірності та повноти, підстав для визнання їх неналежними та недопустимими доказами не вбачається.

Таким чином, досліджені письмові докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України , а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87,99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, дослідженими доказами в їх сукупності підтверджуються , як дата, час, місце, так і спосіб вчинення злочину, тобто обставини встановлені ст.91 КПК України.

Отже, суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 84 КПК України:

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому ним Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі під час надання показів визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор , обвинувачений, представник потерпілих не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, представник потерпілих правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши пояснення представника потерпілих, дослідивши письмові докази та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає повністю доведеним висунуте ОСОБА_3 обвинувачення за ч.2 ст. 286 КК України.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, який передбачено цим Кодексом.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив злочин, який передбачений ч.2 ст. 286 КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності із законом.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить добровільне відшкодування завданої шкоди.

Визнання обвинуваченим вини , суд не визнає як обставину , яка пом`якшуює покарання обвинуваченого, оскільки таке визнання своєї вини відбулось після дослідження письмових доказів на завершальній стадії судового розгляду.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, що стверджується характеристикою виданою Арданівським сільським головою ОСОБА_18 № 532 від 13.12.2017 року; за місцем роботи на посаді водія у ФОП ОСОБА_19 від 14.12.2017 року проявив себе як здібний і талановитий працівник, при керуванні транспортним засобом аварій не скоював, дотримувався правил дорожнього руху, що стверджується характеристикою виданою ФОП ОСОБА_19 та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи ту обставину, що прокурор наполягав на призначенні покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, із застосуванням до нього положення ст. 75 КК України, з огляду на позицію представника потерпілих щодо призначення покарання на розсуд суду, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції частини вказаної статті з позбавленням права керувати транспортними засобами та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

Цивільний позов ОСОБА_20 та ОСОБА_9 до фізичної особи підприємця ОСОБА_19 про стягнення шкоди у зв`язку зі смертю особи внаслідок злочину ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2019 року залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України .

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Заходи забезпечення кримінального провадження

Частиною 4статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2017року було накладено арешт на сідловий тягач марки «VOLVO» модель «FH 12-42Т» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричіпом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завантажений вантажем вагою близько 21950 кілограм.

Оскільки, сідловий тягач марки «VOLVO» модель «FH 12-42Т» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричіпом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завантажений вантажем вагою близько 21950 кілограм не підлягає спеціальній конфіскації, та судом не призначено покарання у виді конфіскації майна суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення покладені Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2017року.

Процесуальні витрати

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 715, 00 гривень за проведення судових експертиз.

Заходи забезпечення кримінального провадження №0000247 від 12.12.2017 р., вжиті ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2017року, у вигляді накладення арешту на вилучене майно - скасувати.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2017року на сідловий тягач марки «VOLVO» модель «FH 12-42Т» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричіпом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завантажений вантажем вагою близько 21950 кілограм - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні :

- Сідловий тягач марки «VOLVO» модель «FH 12-42Т» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричіпом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завантажений вантажем вагою близько 21950 кілограм залишити ОСОБА_19 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1