Справа №-613/1064/22 Провадження №-1-кп/613/133/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові кримінальне провадження №0000652 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.С.-Баланівка Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, вдівця, пенсіонера, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 21 вересня 2022 приблизно о 19 годині 00 хвилин, керуючи трактором марки «ЛТЗ Т-40 АМ», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в порушення вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно якого «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись заднім ходом, у лісовому масиві, по ґрунтовій дорозі, поблизу с.Крупчине Богодухівського району Харківської області, на ділянці з координатами 50.073905, 35.811046, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п. 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно якого «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», діючи з необережності, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився позаду транспортного засобу, внаслідок чого останній помер на місці. Згідно висновку експерта № 12-17/178-БГт/22 від 22.09.2022, у трупа ОСОБА_6 встановлені наступні пошкодження: тулуб: закрита тупа травма грудної клітини у вигляді саден, синців, множинних переломів ребер, перелому лівої ключиці; кінцівки: синці на правій верхній кінцівці, синці на нижніх кінцівках, закритий перелом правого стегна, закритий перелом обох кісток правої гомілки, закритий перелом обох кісток лівої гомілки. Причиною смерті ОСОБА_6 стала вищевказана несумісна з життям тупа поєднана травма тіла. За ступенем тяжкості вищезазначена поєднана травма (в комплексі) носить ознаки і кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження за ознакою загрози для життя.

Крім того, ОСОБА_5 21 вересня 2022 приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у лісовому масиві, на ґрунтовій дорозі, поблизу с.Крупчине Богодухівського району Харківської області, на ділянці з координатами 50.073905, 35.811046, після здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_6 , трактором марки «ЛТЗ Т-40 АМ», з реєстраційним номером НОМЕР_1 за кермом якого він перебував, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що внаслідок його дій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження і перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений реальної можливості вжити заходів до самозбереження, ОСОБА_5 самостійно постраждалого до лікувального закладу не відвіз, першої медичної допомоги не надав, бригади швидкої медичної допомоги не викликав, не впевнився у тому, чи прибула бригада швидкої медичної допомоги, чи було надано постраждалому медичну допомогу, зник із місця дорожньо-транспортної події завідомо залишивши ОСОБА_6 якого сам поставив в небезпечний для життя стан, без допомоги.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що 29 вересня цього року вони разом з потерпілим вживали горілку, після чого він вирішив на тракторі марки Т-40 відвезти потерпілого додому. Коли вони знаходилися в лісі, потерпілий виліз з трактора та під час розвороту, рухаючись заднім ходом, він скоїв наїзд на потерпілого, який знаходився позаду трактора. Після того як він зрозумів, що сталося, поїхав з місця пригоди та в ході руху в тракторі закінчилося пальне, останній зупинився, а він заснув. Підтвердив, що після пригоди допомоги потерпілому він не надавав, до «швидкої» не звертався, спроб доставити потерпілого до медзакладу не здійснював. Уточнив, що до пригоди він вжив більше 300 гр. горілки та трактор йому не належить.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, за змістом якої просила слухати справу за її відсутності. Зазначила, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, не заперечує проти розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, наслідки розгляду справи згідно даної статті їй відомі та зрозумілі, стосовно міри покарання обвинуваченому поклалася на думку суду.

Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, обвинуваченим ОСОБА_5 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку про доведеність, в межах пред`явленого обвинувачення, винуватості ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, вчиненому в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого і кваліфікує його дії за ч.3 ст.286-1 КК України, а також в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і кваліфікує його дії за ч.1 ст.135 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, пенсіонер, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами які пом`якшують покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка обтяжує покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (щодо злочину,передбаченого ч.1 ст.135 КК України).

На підставі викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання для обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі, із врахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Слід зазначити,що відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому судом також враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Обговорюючи питання про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на проведення експертиз, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати в сумі 21382 грн. 84 коп.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України та призначити покарання:

за ч.3 ст.286-1 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

за ч.1 ст.135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередню - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 22 вересня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_5 , в доход держави, судові витрати за проведення експертиз в сумі 21 382 (двадцять одна тисяча триста вісімдесят дві) гривні 84 (вісімдесят чотири) копійки.

Речові докази по справі: трактор Т40АМ д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Богодухівського РВП - повернути власнику, скасувавши його арешт; 5 марлевих відрізків зі змивами речовин, контрольний відрізок бинта, тапок жіночий білого кольору з надписом PAYS, кофту куртку сірого кольору, джемпер трикотажний темно синього кольору, футболку х/б чорного кольору, штани з плащівки зеленого кольору, штани х/б спортивні сірого кольору, труси сірого кольору, шкарпетки х/б чорного кольору, черевики зі шкірозамінника чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області знищити; 2 відрізки липкої стрічки зі слідами пальців рук, дактилокарту на ім`я ОСОБА_5 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя