Провадження 1-в/193/56/23
У Х В А Л А

іменем України

20 березня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,

(в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 ,

(в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

16.02.2023 на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі добре ставиться до роботи, працює у швейному цеху без оплати праці, вдома чекає на нього мати.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що засуджений характеризується посередньо, працевлаштований у швейному цеху, де працює без оплати праці, рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого залишив на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений не довів свого виправлення.

Дослідивши матеріали клопотання та вислухавши доводи учасників судового засідання, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання згідно вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2019 на підставі якого його засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років і 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 22.06.2018, кінець цього строку: 22.08.2023.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Згідно характеристики, затвердженої начальником Софіївської ВК-45 06.03.2023 вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 22.06.2018. Спочатку він перебував у Криворізькій установі виконання покарання №3, де характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму утримання, за що мав одне стягнення, заохочень не мав.

З 17.12.2019 міру покарання засуджений продовжив відбувати у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання у вказаній установі характеризується посередньо. Продовжив порушувати вимоги режиму відбування покарання за що двічі був підданий дисциплінарному стягненню. З метою стимулювання правослухняної поведінки у засудженого адміністрація колонії двічі заохочувала подяками, однак позитивної динаміки покращення поведінки засудженого до такої, яка б переконливо свідчила про виправлення не відбулось. ОСОБА_5 працездатний, за власним бажанням без оплати праці працює кравцем в швейній майстерні при установі. При виконанні дорученої роботи дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує, але під наглядом співробітників адміністрації, постійно потребує контроль за дорученими завданнями. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, реагує на них формально.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, з персоналом установи дотримується ввічливих та тактовних взаємовідносин.

Спальне місце утримується засудженим у чистоті та порядку, сам він має охайний зовнішній вигляд.

Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», однак соціально-корисну активність не виявляє. Підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом телефонних переговорів, побачень та отримання посилок. За рішенням суду має позов на суму 40 670,87 грн., до установи надійшов виконавчий лист на суму 11 799,50 грн. який відшкодований у повному обсязі.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , складеного адміністрацією ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» вбачається, що засуджений не довів свого виправлення.

Під час вирішення цього клопотання судом також були вивчені матеріали засудженого, з яких установлено, що останній, не рахуючи вироку згідно з яким він наразі відбуває покарання, тринадцять разів засуджувався за вчинення злочинів, з яких здебільшого за скоєння злочинів проти власності та відбував покарання у виді позбавлення волі, при цьому до нього чотири рази вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення від покарання, зокрема 26.07.2005 на невідбутий строк 8 м. 5д.; 24.03.2009 на 9 м. 6 д.; 24.12.2013 на 6 м. 14 д.; 03.08.2017 на 11 м. 13 д., а також одного разу (25.05.1995) його було звільнено від відбування покарання з випробуванням, а 02.06.1995 звільнений на підставі ЗУ «Про амністію».

Відтак судами, під час призначення ОСОБА_5 попередніх покарань, вже застосовувалися численні законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до правомірної поведінки з сподіванням, що останній не повернеться до вчинення протиправних діянь, проте ОСОБА_5 на шлях виправлення не ставав і після звільнення від покарання з наведених вище підстав щоразу знову вчиняв новий злочин. Відтак, суд знаходить засудженого схильним до злочинної діяльності.

Слід також зауважити, що засуджений за вироками судів має невідшкодований цивільний позов про стягнення матеріальних та моральних збитків, завданих потерпілим внаслідок вчинення ним злочинів, однак процесуальні витрати на загальну суму 11799,50 грн. засуджений відшкодував.

Встановлено, що ОСОБА_5 до свого засудження не працював, проживав у м. Кривому Розі у квартирі матері разом з нею.

З урахуванням цих обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_5 має низку судимостей за вчинення злочинів проти власності, серед яких є й тяжкі, з огляду на введений в Україні воєнний стан, що призвело до залишення багатьма мешканцями Дніпропетровській області, який є прифронтовим регіоном, свого житла без належного нагляду, за відсутності у засудженого сталих та міцних соціальних зв`язків, які б стримували та підтримували його на початковому етапі після звільнення, оскільки мати такого впливу раніше не мала, суд вважає, що теперішні часи ще менш сприятливі для працевлаштування, ані ж ті, які засуджений мав після попередніх своїх дострокових звільнень з місць позбавлення волі, а тому такі обставини можуть спонукати/змусити засудженого вчиняти нові злочини проти власності.

Суд вважає, що дотримання правил внутрішнього розпорядку і залучення до робіт з благоустрою території установи є обов`язком засудженого і само по собі не є безумовною підставою для звільнення з підстав, передбачених ст. 81 КК України.

З огляду на викладене, на переконання суду, засуджений ОСОБА_5 ще потребує нагляду в умовах ізоляції з боку адміністрації установи, а відтак у задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1