У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000636 від 10.11.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому останній просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події від 09.11.2022 за адресою: Ужгородський район, с. Тисаагтелек, на узбіччі автомобільної дороги в напрямку с. Малі Геївці, за координатами Гугл Мапс «48.4358024, 22.3252501», а саме: 10 (десять) купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна з серійними номерами: ЄВ 0539147, ВЗ 3439380, ВД 2867836, ЕБ 0525588, ЄГ 9402164, ВЄ 1287244, ЄБ 2713390, ЄЄ 2226098, УГ 6469201, ЦБ 3284472, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ ВУМ 2012458.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.11.2022 за адресою: Ужгородський район, с. Тисаагтелек, вул. Головна, ОСОБА_4 , надав працівникам СРПП ВП №1 Ужгородського РУП неправомірну вигоду у сумі 5000 гривень за нескладання стосовно нього адміністративних матеріалів.

Відомості про вказану подію внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000636 від 10 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

09.11.2022 під час огляду місця події, який проводився за адресою: Ужгородський район, с. Тисаагтелек, на узбіччі автомобільної дороги в напрямку с. Малі Геївці, за координатами Гугл Мапс «48.4358024, 22.3252501», в службовому транспортного засобі марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» з д.н.з. НОМЕР_1 , на передньому пасажирському місці, на резиновому килимку було виявлено та вилучено 10 (десять) купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна з серійними номерами: ЄВ 0539147, ВЗ 3439380, ВД 2867836, ЕБ 0525588, ЄГ 9402164, ВЄ 1287244, ЄБ 2713390, ЄЄ 2226098, УГ 6469201, ЦБ 3284472, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ ВУМ 2012458.

Предметом злочину передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України є неправомірна вигода під якою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

З огляду на вищезазначене для потреб досудового розслідування вкрай необхідно забезпечити наявність тимчасово вилучених речей, а саме 10 (десяти) купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ ВУМ2012458.

Окрім цього, слід зауважити, що вказане клопотання подається з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Так, беручи до уваги те, що вилучені речі, на думку сторони обвинувачення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та засобом, 10 листопада 2022 року слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає, що вилучені речі, а саме: 10 (десять) купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ ВУМ2012458, є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, є тими процесуальними джерелами доказів, які забезпечують реальну змогу встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також можуть бути використані в судовому провадженні.

Зважаючи на це, на думку сторони обвинувачення, тимчасове обмеження третьої особи таких правомочностей права власності, як користування, володіння та розпоряджання майном, під час вказаного досудового розслідування відповідає інтересам суспільства, позаяк речі, які планується арештувати, мають важливе доказове значення та містять відомості, необхідні для подальшого виконання завдань кримінального провадження, перелік яких закріплений в ч. 1 ст. 2 КПК України.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, в органу досудового розслідування виникла необхідність у зверненні з вказаним клопотанням до слідчого судді.

У судове засідання прокурор не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

Володілець вилученого майна у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Як випливає з матеріалів клопотання відділом поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000636 від 10.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, якими є грошові кошти, а саме: 10 (десять) купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна з серійними номерами: ЄВ 0539147, ВЗ 3439380, ВД 2867836, ЕБ 0525588, ЄГ 9402164, ВЄ 1287244, ЄБ 2713390, ЄЄ 2226098, УГ 6469201, ЦБ 3284472, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ ВУМ 2012458.

Вказане майно було вилучено в ході огляду місця події 09.11.2022, який проводився за адресою: Ужгородський район, с. Тисаагтелек, на узбіччі автомобільної дороги в напрямку с. Малі Геївці, за координатами Гугл Мапс «48.4358024, 22.3252501», в службовому транспортному засобі марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» з д.н.з. НОМЕР_1 , на передньому пасажирському місці, на резиновому килимку, що стверджується протоколом огляду місця події від 09.11.2022.

Постановою слідчого від 10.11.2022 вказані грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000636.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також те, що вилучені грошові кошти є об`єктом кримінально протиправних дій, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. У зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000636 від 10.11.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України задовольнити.
Накласти арешт на вилучене майно під час проведення огляду місця події 09.11.2022 за адресою: Ужгородський район, с. Тисаагтелек, на узбіччі автомобільної дороги в напрямку с. Малі Геївці, за координатами Гугл Мапс «48.4358024, 22.3252501», а саме: 10 (десять) купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна з серійними номерами: ЄВ 0539147, ВЗ 3439380, ВД 2867836, ЕБ 0525588, ЄГ 9402164, ВЄ 1287244, ЄБ 2713390, ЄЄ 2226098, УГ 6469201, ЦБ 3284472, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ ВУМ 2012458.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1