Справа № 579/986/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2023 р. Кролевецький районний суд Сумської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Кролевецького районного суду Сумської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000129 від 12.04.2019,

УСТАНОВИВ:

02 лютого 2023 року до слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000129 від 12.04.2019.

На думку заявника, слідчий суддя ОСОБА_4 не може розглядати зазначене кримінальне провадження, оскільки остання «персонально розглядала ці справи по незаконному заволодінню земельної ділянки гр. ОСОБА_6 (приватну власність ст.41 Конституції України» та «виносила неправомірні рішення по скаргам заявника до суду. Крім того, послався на кримінальне провадження 000607, яке ніким не спростовано до цього часу. Послався на п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені Резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року), відповідно до якого зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли в стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Вказав, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland).

Сторони кримінального провадження в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Заявник звернувся з клопотанням про розгляд заяви про відвід у його відсутність, заяву підтримав.

Відповідно до ч. 3ст. 81 КПК України, участь осіб, які беруть участь у справі, при розгляді заяви про відвід (самовідвід) не є обов`язковою.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи в межах заявленого відводу, приходить до наступного висновку.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні викладені у ст.75 Кримінального процесуального Кодексу України і їх перелік є вичерпним.

Нормами частини 5 статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим, тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно вимог ч.2, ч.4 ст.82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Суддя, на розгляд якого передається кримінальне провадження визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до вимог ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі.

Згідно з чч.1 та 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-76 цього Кодексу, слідчому судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Згідно з частиною першою статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому, що закріплено і у ч.5 ст.80 КПК України, відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 9 листопада 2006 р. у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності судді відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду. Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Закон, враховуючи складність і різноманіття життєвих явищ, не може містити вичерпний перелік підстав для відводу судді. Однак особа, що заявляє відвід судді, повинна навести конкретні факти, що дають підставу для застосування даної норми. Це може стосуватися тих випадків, коли суддя, висловлюючи свою думку до початку розгляду справи, по суті, вже визначив тим самим своє ставлення до його результату або коли результат справи зачіпає тією чи іншою мірою інтереси самого судді або ж близьких йому людей.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді ОСОБА_4 у даній справі, суд також бере до уваги те, що заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі. Посилаючись на ухвалення неправомірних рішень суддею ОСОБА_4 , заявник не вказує реквізитів ухвалених рішень, а також судових рішень, якими була б констатована вказана неправомірність.

Отже, аргументи, якими ОСОБА_3 мотивує свою заяву про відвід судді ОСОБА_4 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді ОСОБА_4 як з погляду суб`єктивного критерію, так і з погляду об`єктивного критерію, якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Не погодження заявника з процесуальними діями та рішеннями судді у інших судових справах та провадженнях може бути підставою для оскарження таких дій та рішень в установленому законом порядку, зокрема, у порядку, визначеному статтями 24, 309-310, 392-396 КПК України, однак не свідчить само по собі про особисту заінтересованість або упередженість слідчого судді та не ставить під сумнів об`єктивність і не дає підстави вважати заявлений відвід обґрунтованим, оскільки в такому разі не дотримується норма щодо наявності об`єктивних чи суб`єктивних критеріїв для такого відводу.

Інших обставин, які виключають участь судді в цьому кримінальному провадженні, відповідно до ст.75 КПК України, судом не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що заява про відвід слідчому судді ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки мотиви заяви полягають виключно у невдоволенні її процесуальними діями у іншій судовій справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 77, 80, 81 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000129 від 12.04.2019 відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1