Справа №487/3342/22
Провадження №1-і/487/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2023 Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 31.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0000151 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

03.01.2023 від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням високого ступеню суспільної небезпеки. При цьому прокурор посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого злочину, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого ним корупціонного злочину; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час всі необхідні оригінали документів не вилучені; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки не маючи обмежень у пересуванні обвинувачений буде мати можливість особисто або через своїх колег, які є військовослужбовцями автомобільної роти військової частини схиляти свідків до дачі завідомо неправдивих показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином а також продовжити кримінальну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні, що свідчить про його корисливі мотиви на вчинення ряду злочинів, у тому числі які мають характер повторності. У зв`язку з чим інші альтернативні запобіжні заходи, більш м`які ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а вік та стан здоров`я не перешкоджає триманню його під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, наполягав на його задоволенні.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків. Просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначав про відсутність в його діях вини, та завищення кваліфікації . Стверджував, що жодного ризику стороною обвинувачення не доведено. Просив врахувати що на його утриманні перебуває мати пенсійного віку.

Суд заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого приходить до наступного.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування, обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 01.07.2022 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , з визначенням розміру застави .

В подальшому ухвалами суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі триває, але у обвинуваченого 07.01.2023 закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховуються встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюються у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого корупційного злочину.

Крім того, враховуються існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які на теперішній час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого ним корупціонного злочину за яке передбачене покарання лише у вигляді позбавлення волі. Крім того обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше оперативним співробітником правоохоронного органу, обізнаний з тактикою та методами досудового розслідування. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час всі необхідні оригінали документів не вилучені; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки не маючи обмежень у пересуванні обвинувачений буде мати можливість особисто або через своїх колег, які є військовослужбовцями автомобільної роти військової частини схиляти свідків до дачі завідомо неправдивих показів у судді; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином а також продовжити кримінальну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні за ч.1 ст. 368 КК УКраїни, що свідчить про його корисливі мотиви на вчинення ряду злочинів, у тому числі які мають характер повторності.

За наведеного, доводи сторони захисту щодо застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, суд вважає необґрунтованими, оскільки не надано будь-яких доказів, що більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Позиція сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій, наявності міцних соціальних зв`язків, постійного місця мешкання, наявності на утриманні матері пенсійного віку, з огляду на характер, вид, обставини та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 не спростовують та істотно не впливають на встановлені суддею ризики, не зменшують встановлених ризиків та в даному випадку не є визначальними аргументами, які давали б можливість змінити обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Отже, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Крім того, судом враховується практика ЄСПЛ у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 178, 183, 206, 331,372 КПК України суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою з утримання в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" на 60 днів - до 04.03.2023 (включно).

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 05.01.2023 о 11.40 год.

Суддя ОСОБА_1