ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5260/23
провадження № 1-кс/753/1174/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2023 р. cлідчий суддя Дарницького районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001249 від 01 квітня 2023 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гзил-Орда, Казахстану, громадянина Казахстану, з неповною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02.04.1993 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ст.ст.17, 81 ч.3 КК України до 2 років позбавлення волі;

-23.02.1994 року вироком Ленінського районного суду м.Полтави за ч.2 ст.141 КК України до 2 років позбавлення волі;

-18.09.2000 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч.3 ст.81 КК України до 3 років позбавлення волі;

-26.11.2003 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч.2 ст.185, ст.395, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі;

-13.07.2004 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України;

-25.09.2006 року вироком Васильківського районного суду Київської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-17.12.2007 року вироком Васильківського районного суду Київської області за ч.2 ст.393, ч.4 ст.70 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-12.08.2014 року вироком Дарницького районного суду м.Києва за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту, рішенням Апеляційного суду м.Києва від 02.10.2014 вирок змінено, вважати засудженим до 3 років позбавлення волі;

-19.12.2014 року вироком Білоцерківського міського суду Київської області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-31.08.2020 року вироком Дарницького районного суду м.Києва за ч.ч.1, 4 ст.358, ч.3 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2023 року до слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що в провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001249 від 01.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.04.2023 приблизно о 00.19год., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м.Київ, вул.Промислова, 23, переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно, відкрив телефонну каналізацію та проник до неї, де за допомогою спеціально заготовленого для вчинення даного злочину, принесених з собою кусачками, зрізав кабель симетричний «ТПП 10х2х0,4» довжиною 324,9 метрів, загальною вартістю 6491,5грн., що належить АТ «Укртелеком», який викрав, чим спричинив останньому майнову шкоду на зазначену суму.

Слідчим зазначено, що у вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його причетність до вчинення вказаного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

В порядку ст.177 КПК України прокурором встановлені наступні ризики, які обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим також зазначено, що більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки він офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, вчинив умисний злочин у сфері злочинів проти власності та не встановлено осіб, які могли б виступати в якості поручителя відносно ОСОБА_6 , а домашній арешт не буде дієвим та не зможе стримати останнього від вчинення ним нових злочинів.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання зазначаючи, що клопотання не обґрунтоване, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом проте немає доказів того, що менш суворі запобіжні заходи не можуть бути застосовані. У ОСОБА_6 є постійне місце проживання, а наявність у нього судимостей не є достатньою підставою для тримання під вартою. Вважав за можливе застосувати до ОСОБА_6 домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя зазначає наступне.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п.9 ч.2 ст.131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України серед інших запобіжним заходом є: тримання під вартою.

Частина 3 ст.176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч.1 ст.178 КПК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити:

1)чи набула особа статусу підозрюваного;

2)чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення;

3)чи наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України;

4)чи наявні інші обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України;

5)чи можливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою та чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження;

6)вирішення питання щодо застави.

Так, відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру.

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру було вручено особисто ОСОБА_6 , 01.04.2023 року, про що є відмітка в підозрі.

Отже, у відповідності до вимог ст.42 КПК України ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Окрім цього, ОСОБА_6 був затриманий 01.04.2023 року о 01 годині 55 хвилин, в порядку ст.208 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_6 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до іншого приміщення, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Для визначення причетності ОСОБА_6 до подій кримінального правопорушення слідчим суддею досліджені відомості, надані сторонами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину; протоколами огляду місця події від 01.04.2023; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні вказано, що підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, офіційно не працює, тобто не має законних джерел доходів, що відповідно може спонукати його до вчиненню нових злочинів.

Доводи захисника про те, що до ОСОБА_6 може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки враховуючи особу підозрюваного, який в тому числі не одружений, сім`ї та утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, позбавляє слідчого суддю дійти до переконання, про належну процесуальну поведінку останнього в умовах знаходження під домашнім арештом з врахуванням встановлених ризиків.

Таким чином, прокурором доведено, що органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1ст.177 КПК України. Прокурором правильно наведені підстави вважати, що існують ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; вік та стан здоров`я підозрюваного, а саме відсутність відомостей про те, що стан здоров`я ОСОБА_6 унеможливлює його знаходження в умовах слідчого ізолятору; відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, офіційного місця роботи, в сукупності дають обґрунтовані підстави сумніватися, що підозрюваний, перебуваючи на волі, не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та не вчинить нове кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі, характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_6 , не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення підозрюваного від досудового розслідування.

Наведені обставини свідчать, що заявлені ризики та суспільна небезпека підозрюваного існують, тому відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , що є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За наведених вище обставин слідчий суддя вважає за можливе визначити розмір застави, а саме 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520грн., що з врахуванням особи підозрюваного, його майнового стану, відсутністю доходу та місця працевлаштування є співмірною для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадки її внесення.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слідчий суддя покладає на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілим у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчої СВ Дарницького ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 травня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_6 з 01 квітня 2023 року з 01 години 55 хвилини.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Встановити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави (отримувач: ТУДСАУ в м. Києві, МФО 820172, рахунок №UA1012089).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

З моменту звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у зв`язку із внесенням застави він буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у випадку внесення застави, обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватись від спілкування із потерпілим, у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали слідчого судді та строк дії покладених на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків визначити до 30 травня 2023 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службові особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено протягом п`яти днів з моменту проголошення її резолютивної частини.

Слідчий суддя: ОСОБА_1