Справа № 308/2448/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000131 від 15 лютого 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15.02.2023 слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000131 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.02.2023 о 06:29 годин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.02.2023 о 06:28 годині за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Соломоново, на КПП «Тиса» ОСОБА_4 надав працівнику прикордонної служби неправомірну вигоду у розмірі 150 доларів США за безперешкодний перетин державного кордону його жінкою.

15.02.2023 в ході огляду місця події, а саме за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Соломоново, КПП «Тиса», протоколом огляду було виявлено та вилучено: грошові кошти, а саме одну купюру номіналом по 100 доларів США з серійним номером LB51457393H та одну купюру номіналом 50 доларів США з серійним номером EK25016095A, які було упаковано до спец. пакету Нац. поліції України № WAR0003293.

15.02.2023 постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області грошові кошти, а саме одну купюру номіналом по 100 доларів США з серійним номером LB51457393H та одну купюру номіналом 50 доларів США з серійним номером EK25016095A, які було упаковано до спец. пакету Нац. поліції України № WAR0003293 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома.

Згідно рапорту слідчого ОСОБА_5 від 22.02.2023 року ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання. Заяв про відкладення чи письмові заперечення на клопотання до суду не подав.

Вивчивши зміст клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру

щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Відтак матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно Першого протоколу до передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.

Відтак, на підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема збереження вказаних у клопотанні речових доказів, з врахуванням того, що в даному випадку вилучені органом досудового слідства речі по суті є предметом кримінального правопорушення, прокурором наведені правові підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, власником майна не спростовано наведені у клопотання обставини вчинення кримінального правопорушення, тому слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000131 від 15 лютого 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речі, вилучені у ході огляду місця події за участі громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.02.2023 за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Соломоново, КПП «Тиса», а саме:

- грошові кошти, а саме одну купюру номіналом по 100 доларів США з серійним номером LB51457393H та одну купюру номіналом 50 доларів США з серійним номером EK25016095A, які було упаковано до спец. пакету Нац. поліції України № WAR0003293.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду (особою, яка не була присутньою під час її оголошення на протязі 5-и днів з дня отримання її копії)

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонногосуду ОСОБА_1