Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/692/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубковичі, Олевського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, інваліда 2-ої групи, не одруженого, не працюючого, не депутата, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 22.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням з начальником Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

З матеріалів клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21.03.2023 року, в період часу з 13 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував разом зі своїм батьком ОСОБА_5 за власним місцем проживання, у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей день та час між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 почався словесний конфлікт в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень своєму батьку ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, без розриву в часі, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті будинку, підійшов до ОСОБА_5 , який лежав на ліжку та зі значною фізичною силою наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , після чого останній піднявся з ліжка та став ближче до середини кімнати, де ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 . Від зазначеного удару останній впав на підлогу та ОСОБА_5 наніс повторно два удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку дислокації головного мозку, правобічного субдурального крововиливу, закритої внутрішньочерепної травми, що спричинили смерть потерпілого.

22.03.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Слідчий у поданому клопотанні зазначила, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років та відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можуть виникнути наступні ризики:

- підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду, що буде перешкоджати повному, всебічному та неупередженому розслідуванню та судовому розгляду кримінального провадження;

- підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих чи свідків, оскільки останній проживає в одному будинку з потерпілою ОСОБА_7 та свідком події, постійно вчиняє вдома сварки, а тому потерпіла та свідок змушені переховуватися у сусідів, побоюючись за своє життя;

- підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може продовжувати вчиняти умисні кримінальні правопорушення.

При цьому, слідчий зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти наявним ризикам.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 підтримали клопотання та просять його задоволити з підстав наведених у ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 проти клопотання слідчого заперечив, вважає, що слідчим у поданому клопотанні не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховуючи наведене, на думку захисника підозрюваного у даному випадку до ОСОБА_5 необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Також, надав слідчому судді характеризуючі дані відносно обвинуваченого.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти вимог клопотання заперечив, вказав, що батько його часто ображав через наявну у нього інвалідність у зв`язку з чим між ними досить часто виникали конфлікти. Крім цього, конфлікти виникають також із дідом ОСОБА_8 , який був того вечора свідком конфлікту між ОСОБА_5 та його батьком.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000060 від 22.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування дії підозрюваного кваліфікуються за ч. 2 ст. 121 КК України за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Згідно приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, у справі «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

Пред`явлена ОСОБА_5 підозра обґрунтовується: протоколом огляду місця події від 22.03.2023 року, протоколом огляду трупа від 22.03.2023 року, протоколами допиту потерпілої, свідків та підозрюваного, протоколом слідчого експерименту від 22.03.2023 року, лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 № 818 від 22.03.2023 року, матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчий суддя, дослідивши всі надані документи, вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України.

Вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, здобуті в ході досудового розслідування докази та дані про характер інкримінованого злочину вказують на високу ймовірність того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, характер інкримінованого особі правопорушення, санкція статті за якою кваліфіковано дії підозрюваного, дані про його соціальні зв`язки, вказують на високий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також, оцінюючи ризик незаконного впливу на інших учасників даного провадження, зокрема потерпілу та свідків слідчий суддя враховує положення ст. ст. 23, 94 КПК України, згідно яких суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а жоден доказ не має наперед встановленої сили. Отже, виходячи зі стадії даного кримінального провадження, має місце реальний ризик, впливу на потерпілу та свідка, які станом на момент розгляду даного клопотання не допитані судом.

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчим суддею беруться до уваги дані про вік та стан здоров`я підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також його соціальні зв`язки, сімейне становище.

Водночас, в ході розгляду клопотання обставин, які перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного не встановлено.

У даному конкретному випадку, ризики визначені ст. 177 КПК України є обґрунтованими, оскільки підтверджуються матеріалами клопотання, як і підтверджуються інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що ймовірність наявності вищевказаних ризиків значно підвищується в умовах введеного в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який продовжувався у встановленому порядку.

Також, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам. Зокрема, особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Застава не може бути обрана, оскільки відсутня інформація щодо майнового стану підозрюваного ОСОБА_5 , а також не встановлено осіб, які можуть внести заставу за підозрюваного. Крім того, обирати запобіжний захід відносно підозрюваного у вигляді домашнього арешту недоцільно з наступних підстав: ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті та в одному будинку з потерпілою та безпосереднім свідком події, який в свою чергу є місцем вчинення злочину, таким чином наявні всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може чинити тиск на потерпілу та свідка, знищити речові докази, які ще не вилучено стороною обвинувачення. При цьому, підозрюваний у судовому засіданні підтвердив той факт, що між ним та дідом ОСОБА_8 , який має статус свідка у межах вказаного кримінального провадження досить часто виникають конфлікти.

З урахуванням наведеного, оцінивши в сукупності наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, а також оцінивши клопотання з точки зору його обґрунтованості, приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним у справі ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Доводи наведені захисником, зокрема про наявність у підозрюваного другої групи інвалідності заслуговують на увагу, проте вказаних висновків слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не спростовують.

Поряд з цим, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає підозрюваному розмір застави.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 194, 196, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубковичі, Олевського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, інваліда 2-ої групи, не одруженого, не працюючого, не депутата, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з дня затримання, тобто з 22 березня 2023 року по 20 травня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 після проголошення ухвали.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1