Провадження №1-кс/369/1953/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2022 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 30.09. 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 30.09. 2022 року.
Обґрунтовуючи скаргу, зазначає, що ОСОБА_3 , є законним представником моєї дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потерпілої у кримінальному провадженні №0000878, відомості про яке внесені д Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
16.06.2022 року близько 18.35 водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Bolt EV», 2017 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася по вул. Доброго Дуба в с. Гатне, Фастівського району Київської області, де біля будинку № 43, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка разом з двома юнаками фактично рухалася в зустрічному напрямку відносно руху автомобіля ліворуч марки «CHhevrolet Bolt EV».
Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_4 отримала легкі, тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 170/Д від 30.09.2022.
30.09.2022 року слідчим СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Згідно постанови, слідчий дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини пішохода ОСОБА_4 , яка порушила п. 4.14 Правил дорожнього руху України, згідно якого пішоходам забороняється: а) Виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; г) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху.
Також, встановлено, що дії водія відповідають вимогам ПДР, і остання не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода.
Примірник постанови законний представник потерпілої отримала 24.10.2022, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
З постановою слідчого СВ Фастівського РУП ГУНТТ в Київській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 30.09.2022 у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, вона категорично не згодна, та вважає її незаконною, необгрунтованою, передчасною та такою, що порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.
Порушення водієм вимог Правил дорожнього руху, які невраховані слідчим Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, надалі - Правила, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах ттих Правил (п. 1.1. Правил).
Відповідно до п. 1.3. Правил, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 1.5. Правил, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Пунктом 1.7. Правил, визначено, що водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо
обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема, протоколу допиту водія ОСОБА_5 , а також, результатів слідчого експерименту, слідує, що водій вже за 40 метрів до місця наїзду на пішохода чітко бачила і усвідомлювала, що попереду в зустрічному напрямку рухаються троє дітей, зокрема, дівчинка у роясевій футболці.
Тобто, на виконання, зазначених вище вимог Правил, водій ОСОБА_5 мала б бути особливо обережна, проте, цього зроблено не було, і водій легковажно продовжував рухатися з попередньою швидкістю, незважаючи на те що попереду рухалася колона дітей.
Пунктом 1.10. Правил визначено, що дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;
дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;
видимість у напрямку руху - максимальна відстань, на якій з місця водія можна чітко розпізнати межі елементів дороги та розміщення учасників руху, що дає змогу водієві орієнтуватися під час керування транспортним засобом, зокрема для вибору безпечної швидкості та здійснення безпечного маневру;
Пунктами 12.1. 12.2. Правил, визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
Згідно п. 12.3. Правил, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Тобто, у даній ситуації водій ОСОБА_5 , заздалегідь побачивши на дорозі групу дітей, враховуючи дорожню обстановку на місці ДТП, зокрема дитячий майданчик та кущі на узбіччі на які вона вказувала під час слідчого експерименту, повинна була вжити заходів для зменшення швидкості, а в зоні обмеженої видимості зупинити транспортний засіб, у разі необхідності.
Проте, ані слідчий, ані експерт не врахували вказані обставини, і прийшли до хибного висновку про відсутність вини в діях водія.
Неврахування слідчим та експертом місцезнаходження транспортного засобу в момент наїзду на пішохода
Відповідно до п. 11.3. Правил, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Згідно схеми до протоколу проведення слідчого експерименту, а також показів свідків, аварія сталася на дорозі із двостороннім рухом, без дорожньої розмітки, без тротуарів, шириною 5 м.
Фактична відстань від лівого краю проїзної частини (на зустрічній полосі) до місця наїзду на потерпілу становить до 1 м.
Тобто, наїзд на пішохода стався на полосі зустрічного руху, а не на полосі руху автомобіля, яким керувала ОСОБА_5 , проте і це порушення п. 11.3. Правил не враховано слідчим, і жодним чином не відображено у оскаржуваній постанові.
Залишаються незрозумілими і суперечливими результати слідчого експерименту, які в подальшому були використані експертом.
Так, згідно вихідних даних, які описані у висновку експерта № СЕ-19/111 -22/31101- ІТ від 26.09.2022, пішохід, по-перше, перебігала дорогу з ліва на право відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5 , по-друге, з моменту початку руху по проїзній частині дороги і до моменту наїзду на неї автомобіля пішохід подолала відстань 4,4 м, по- третє, згідно замірів розташування автомобіля «Chevrolet Bolt EV» на проїзній частині в момент наїзду, відстань від лівої частини бампера до краю дороги 2 м.
В такому разі, зважаючи на загальну ширину дороги 5 м і відстань, яку подолав пішохід, зіткнення мало б відбутися безпосередньо на полосі руху автомобіля за 0,6м до правого краю дороги, проте, матеріали справи містять чітке підтвердження, що наїзд на пішохода відбувся саме на полосі зустрічного руху ближче до лівої частини дороги, тобто, відомості отримані в результаті проведення слідчого експерименту, суперечливі і не відповідають дійсним обставинам справи .
Окремо, заявниця зазначає, що ні слідчий, ні експерт не звернули уваги, що водій автомобіля «Chevrolet Bolt EV» чітко вказала, що побачила потерпілу за 40м, тобто визначаючи, момент виникнення небезпеки для водія, вказані особи повинні були врахувати вимоги пунктів 1.5. та 1.7 Правил, які були не дотримані водієм, і врахувати, що фактично небезпека для водія виникла значно раніше - в момент, коли водій побачив на дорозі дітей, а не коли пішохід начебто вибіг на дорогу перед автомобілем, і це описано у вихідних даних висновку експерта № СЕ-19/111 -22/31101 -IT від 26.09.2022.
Більше того, згідно показів свідка ОСОБА_8 , який 16.06.2022 близько 18.35 год керував автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», і рухався попереду автомобіля «Chevrolet Bolt EV» в попутному напрямку, останній чітко бачив дітей, а кущі на дорозі (про які зазначає ОСОБА_5 ) взагалі не обмежують видимість.
Підпунктом д п. 2.9. Правил визначено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).
Під час руху водій автомобіля «Chevrolet Bolt EV» ОСОБА_5 з високою ймовірністю спілкувалася по мобільному телефону, тримаючи його в руках, відволіклася, втратила контроль над дорожньою обстановкою, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_4 .
Проте, слідчим не вилучено мобільний телефон ОСОБА_5 , не отримано роздруківки телефонних дзвінків, не встановлено інших важливих обставин, які можуть бути доказами у справі.
Згідно матеріалів справи, зокрема, висновку експерта № СЕ-19/111-22/31101-IT від 26.09.2022 сліди гальмування автомобіля «Chevrolet Bolt EV» відсутні. Тобто, водій, навіть, не намагався здійснити екстрене гальмування, бо відволікся від дороги і не бачив обстановки, що додатково підтверджує його виїзд на смугу зустрічного руху.
29.09.2022 слідчим СВ Фастівського РУП ЕУНП в Київській області ОСОБА_6 винесена постанова про визнання ОСОБА_4 потерпілою. Цього ж дня іншою постановою слідчого мене залучено до справи законним представником потерпілої.
Тобто, матеріали кримінального провадження, які були у розпорядженні слідчого станом на 29.09.2022, давали останньому підстави зробити висновки, що ОСОБА_4 є саме потерпілою у справі, а не винуватою особою.
30.09.2022 року слідчий виносить постанову про зміну правової кваліфікації у кримінальному провадженні після отримання Висновку експерта № 170/Д від 30.09.2022, первісна кваліфікація у вказаному кримінальному провадженні змінюється з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України.
На підставі вищевикладеного заявниця просила суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000878, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, винесену слідчим СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 .

В судове засідання заявник не з`явився. До суду заявником подано заяву про розгляд скарги за його відсутності. Скаргу підтримує та просить задовольнити.
Представник Фастівського РУП ГУ НП в Київській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, будь-яких пояснень чи заперечень станом на день розгляду скарги не подав. Його неявка згідно ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.
Слідчий суддя, врахувавши доводи заявника, викладені у скарзі, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження на 142 арк., приходить до наступного висновку.
Положеннями ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Слідчим суддею встановлено, що постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого Управління Головного управління Національної поліції України в Київській області майором поліції ОСОБА_9 від 30.09.2022 року закрито кримінальне провадження №0000878, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України, на підставі ч.1 ст. 284 КК України.

Пунктом 3 частини першої статті 303 КПК України передбачено оскарження на досудовому провадженні рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Оцінюючи на предмет законності оскаржувану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Досудове розслідування вважається закінченим тоді, коли вирішені всі його завдання. Визнати досудове розслідування закінченим значить визнати, що немає необхідності проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, спрямованих на збирання, перевірку і дослідження доказів: усі необхідні докази для ухвалення підсумкового рішення зібрані, перевірені, досліджені і належним чином оцінені.
Відповідно до частини другої статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до частини п`ятої статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
За змістом частини п`ятої статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинне знайти відображення в мотивуванні постанови про закриття кримінального провадження, яке виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.
Згідно з положеннями частини третьої статті 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
За змістом статті 306 КПК України слідчим суддею розглядаються скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.
Частиною другою статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Частиною другою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення дізнавача про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача під час досудового розслідування постановляється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого, дізнавача, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
У зв`язку із наведеним, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст.2,110,303,307,309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 30.09. 2022 року задовольнити.
Постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого Управління Головного управління Національної поліції України в Київській області майора поліції ОСОБА_9 від 30 вересня 2022 року кримінальне провадження №0000878, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - скасувати.
Копію ухвали направити до відділення поліції Фастівського РУП ГУ НП у Київській області - для подальшого досудового розслідування.
Матеріали кримінального провадження №0000878, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернути до Фастівського РУП ГУ НП у Київській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1