У Х В А Л А

23 грудня 2022 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу захисника ОСОБА_3 на повідомлення слідчого про підозру,

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на повідомлення слідчого про підозру по кримінальному провадженню №0000057 від 23.09.2022 року. В обґрунтування якої зокрема зазначила, що 04.10.2022 слідчим Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області було повідомлено про підозру ОСОБА_4 , в тому що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Вважала, що органом досудового розслідування недотримано вимог зазначених у главі 22 КПК України (ст.ст.276-278 КПК України). Так, повідомлення про підозру від 04.10.2022 містить лише правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, без викладення суттєвих, більше детальних обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. Крім того, вказане повідомлення про підозру не містить зміст підозри.

На думку захисника, більш детальні обставини є суттєвими, так як можуть свідчити про добровільну відмову від скоєння злочину. Окрім того, вказані обставини були відомі на момент скоєння злочину.

Звертала увагу, що в повідомленні про підозру органами досудового розслідування навмисно було приховано прийняття участі в супроводі злочину невідомої особи, тому що ця особа була працівником правоохоронних органів, якому, без оформлення належним чином документів, було доручено слідчим проведення контролю за вчиненням злочину, чим порушені вимоги п.6 ч.1 ст.277 КПК України.

Вважала, що з підозри не вбачається, в який саме спосіб ОСОБА_4 пообіцяв ОСОБА_5 усунути перешкоди, які заважають йому перетнути кордон України або забезпечивши його документами, які підтверджують інвалідність або надати йому висновок військово-лікарської комісії про тимчасову непридатність до військової служби за станом здоров`я. Вказані процедури є різними за своєю природою та залежать від різних організацій. При цьому досудовим розслідуванням взагалі не встановлено, чи має ОСОБА_4 знайомих в лікувальних закладах (зокрема ЛКК або МСЕК або у військово-лікарській комісії).

Стверджувала, що організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України передбачає розроблення та безпосередню реалізацію плану щодо незаконного перетинання державного кордону України іншими особами. Тобто, закінченим злочином, який інкримінується ОСОБА_4 має бути наявний висновок МСЕК про присвоєння групи інвалідності ОСОБА_5 або має бути наявний висновок військово-лікарської комісії про тимчасову непридатність ОСОБА_5 до військової служби за станом здоров`я.

Проте, в повідомленні про підозру від 04.10.2022 зазначено, що після отриманих від ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 6200 доларів США, протиправна діяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 була припинена співробітниками правоохоронних органів. Тобто, документів, які б надавали можливість ОСОБА_5 виїхати за кордон так виготовлено і не було.

Вважала, що вказані обставини підпадають під ознаки ч.1 ст.15 КК України, тобто фактично є замахом на кримінальне правопорушення. Проте у вказаному повідомлені про підозру не зазначено ч.1 ст.15 КК України, чим порушені вимоги п.5 ч.1 ст.277 КПК України.

Наполягала, що в повідомленні про підозру від 04.10.2022 взагалі не зазначений зміст підозри, чим порушені вимоги п.4 ч.1 ст.277 КПК України.

Окрім цього, звертала увагу, що зі змісту п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Тобто, у правоохоронних органів має бути в наявності достатня кількість доказів для того, щоб переконати «об`єктивного спостерігача» в тому, що саме ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України, а саме організувати незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинивши його за попередньою змовою з іншими особами, з корисливих мотивів.

Проте, з повідомлення про підозру від 04.10.2022 вбачається, що слідчий чітко не вказав на беззаперечність фактів, викладених у тексті повідомлення, та не посилався на зібрані, у зв`язку із цим, докази. Фраза «досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадження встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України» не є достатньою кількістю доказів, які б підтверджували ті факти, на які посилається слідчий в повідомлені про підозру та у причетності саме ОСОБА_4 до цих подій.

Крім того вказувала, з протоколу допиту ОСОБА_5 вбачається, що саме він розшукав номер телефона ОСОБА_4 та першим йому зателефонував і попросив оформити йому документи, які б надавали можливість ОСОБА_5 перетнути державний кордон України. Після отримання згоди зі сторони ОСОБА_4 , останній попросив ОСОБА_5 зателефонувати йому коли у ОСОБА_5 буде необхідна сума коштів. Вдруге саме ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_4 та спокусив його грошовою сумою на вчинення злочину. З повідомленні про підозру від 04.10.2022 вбачається, що саме ОСОБА_5 прийшов до офісу ТОВ «Глобал Марін» (директором якого є ОСОБА_4 ), а не ОСОБА_4 прийшов до ОСОБА_5 з метою скоїти злочин. Тобто, наведені вище обставини свідчать саме про провокацію злочину з боку правоохоронних органів.

Також зазначала, що досудовим розслідуванням не встановлені особи, до яких мав звернутися ОСОБА_4 , щоб ОСОБА_5 оформити документи, які б надавали останньому можливість перетнути державний кордон України. З цього приводу виникає питання: а чи взагалі існували такі особи, або ОСОБА_4 придумав їх існування щоб заволодіти коштами ОСОБА_5 та розпорядитися ними на власний розсуд. Доказів, які б спростовували цю версію досудовим розслідуванням не зібрано.

Отже, вважала, що ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 хоче отримати документи для незаконного перетину державного кордону України, ввів його в оману, що у нього є знайомі в військкоматах та медичних закладах міста Одеси, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , зволікаючи на те, що ОСОБА_5 не звернеться до правоохоронних органів, так як він також здійснює незаконні дії. Тобто, вказані обставини підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України.

Таким чином стверджувала, що відсутні достатні докази, які б у своєї сукупності ні те щоб підтверджували причетність ОСОБА_4 до скоєння злочину, передбаченого ст.332 КК України, а навіть такі, які б підтверджували існування події вказаного кримінального правопорушення. Вказане свідчить, що повідомлення про підозру від 04.10.2022 суперечить п.3 ч.1 ст.276 КПК України.

Крім цього, звертала увагу, що в ЄРДР не внесені відомості щодо дати та часу повідомлення про підозру ОСОБА_4 , правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що є порушенням ч.4 ст.278 КПК України.

Посилаючись на викладене, керуючись п.10 ч.1 ст.303, ст.ст.276 278 КПК України, просила: 1) скасувати повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, у кримінальному провадженні за №0000057; 2) зобов`язати слідчого/прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей по кримінальному провадженню №0000057 від 23.09.2022 про повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В судове засідання захисник не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності та відсутності підзахисного.

Прокурор, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заперечення на скаргу. В обґрунтування яких зокрема зазначила, що на момент повідомлення ОСОБА_7 про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що кримінальне правопорушення дійсно мало місце, дані про нього внесені до ЄРДР, вчинене воно особою, стосовно якої вирішується питання щодо вручення їй повідомлення про підозру і суспільно-небезпечне діяння містить склад конкретного кримінального правопорушення.

Таким чином, за наявності достатніх доказів для підозри, 04.10.2022 ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Вважала, що органом досудового розслідування повністю дотримані вимоги ст.276 КПК України і твердження захисника про порушення норм закону та відсутність достатніх доказів, які б підтверджували причетність ОСОБА_4 до скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, є надуманими. Що стосується змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 , то воно також повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а твердження захисника про відсутність у письмовому повідомлені про підозру ОСОБА_7 змісту підозри, також не відповідає дійсності.

Стверджувала, що дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність внесені слідчим до ЄРДР, що також підтверджується документально. Отже, твердження захисника і в цій частині є голослівними та не відповідають фактичним даним кримінального провадження.

Крім того зазначала, що у ході досудового розслідування встановлена особа, у присутності якої ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спілкувалися з ОСОБА_5 та отримали від нього грошові кошти у якості винагороди за надання послуг щодо організації незаконного перетину ОСОБА_8 державного кордону України. Вказана особа є товарищем заявника, а не співробітником правоохоронного органу, як про це безпідставно та голослівно стверджує у своїй скарзі захисник. Вказана особа є очевидцем злочину і допитана у ході досудового розслідування у якості свідка за фактами скоєння кримінального правопорушення. Тобто, отримані після повідомлення про підозру ОСОБА_7 додаткові докази у кримінальному провадженні, підтверджують наявність у діях ОСОБА_7 та ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

З урахуванням викладеного, у задоволенні скарги захисника щодо скасування повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст. 332 КК України, просила відмовити.

Слідчий в судове засідання також не з`явилася, про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомила.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Неявка в судове засідання учасників кримінального провадження, на думку слідчого судді не є перешкодою для розгляду клопотання на підставі наявних матеріалів, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, підозрюваним, його захисником чи законним представником, може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Слідчим суддею встановлено, що 04.10.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, внесеного до ЄРДР за №0000057 від 23.09.2022 року.

Зі змісту скарги захисника вбачається, що стороною обвинувачення під час вручення письмового повідомлення про підозру не було дотримано вимоги ч.4 ст.278 КПК України, в іншій же частині, стороною захисту порядок вручення повідомлення про підозру не оскаржується.

Частина 4 ст.278 КПК України передбачає, що дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З доданого до заперечень витягу з ЄРДР вбачається, що ОСОБА_4 26.08.1968 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є підозрюваним по кримінальному провадженню №0000057 від 23.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

При цьому, відповідно до копії картки з ЄРДР, вказані відомості були внесені до реєстру 05.10.2022. В той час, коли ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України о 01:07 год. 04.10.2022 року.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що посилання захисника на порушення ч.4 ст.278 КПК України є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами скарги.

Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно з ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому, ч.2 ст.22 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає, що основний аргумент сторони захисту про необґрунтованість повідомлення про підозру через недостатність доказів є безпідставним, оскільки «достатність» доказів є виключно оціночним поняттям для кожної сторони кримінального провадження, яке служить лише для оцінки наявності чи відсутності підстав прийняття якогось процесуального рішення, проведення слідчої чи процесуальної дії та не впливає на доведеність вини особи у вчиненні певного кримінального правопорушення.

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994), Європейський суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, на думку слідчого судді, та або інша кваліфікація діяння підозрюваного і не встановлення достатності доказів для доведення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, не є предметом судового контролю під час досудового розслідування, а відносяться виключно до повноважень слідчого, прокурора на цій стадії кримінального провадження, і лише в подальшому, на стадії судового розгляду, до повноважень суду, оскільки саме ці суб`єкти, відповідно до положень ст.284 КПК України, наділені повноваженнями приймати процесуальні рішення у площині встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.284 КПК України) та не встановлення достатності доказів для доведення винуватості особи в суді (п.3 ч.1 ст.284 КПК України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.277 КПК України, повідомлення про підозру має містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Слідчий суддя вважає, що повідомлення про підозру від 04.10.2022 року відповідає вказаній вимогі.

При цьому, слідчий суддя вважає, що стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є суб`єктивною категорією, зміст якої, кожна сторона кримінального провадження може визначати на власний розсуд, і лише суд під час судового розгляду, шляхом дослідження, перевірки та оцінки наданих доказів може підтвердити або спростувати їх.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга захисника є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволені скарги захисника ОСОБА_3 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000057 від 23.09.2022 року відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1