У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2022
Справа № 331/2623/22
Провадження № 1-кс/331/1271/2022

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюу кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 11.05.2022 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Слідчий своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, з метою вчинення злочинів проти власності, не пізніше початку першої декади травня 2022 року (точну дату та час встановити під час досудового розслідування не виявилося можливим) вступив у злочинну змову з вищевказаними особами.

Спільно із зазначеними особами ОСОБА_8 , у період з не пізніше початку першої декади травня 2022 року до моменту його викриття співробітниками правоохоронних органів 15.11.2022, вчинив на території м. Запоріжжя ряд тяжких злочинів, пов`язаних із заволодінням чужого майна шляхом обману та проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки грошовими коштами фізичних осіб.

Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за їх вказівкою та з відома всіх учасників, а відповідно до відведеної їм ролі «звонящий» («квалифаер»), з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, з початку липня 2022 року по 25.07.2022, перебуваючи в орендованому ОСОБА_8 приміщенні, за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою комп`ютерної техніки із встановленим на ній відповідним програмним забезпеченням, даними щодо клієнтів банківських установ та комп`ютерної периферії здійснили дзвінки на номер мобільного телефону, який належить потерпілій ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх відома під час телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_10 , представившись співробітниками банківських установ, виконавчої та казначейської служби під заздалегідь вигаданими анкетними даними, повідомили останній завідомо неправдиві відомості, що призвело до здійснення банківських операції по зарахуванню грошових коштів потерпілої у загальній сумі 1 170 гривень на картковий рахунок підконтрольний ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відкритий у АТ «Ощадбанк», тим самим потерпілій ОСОБА_10 спричинено матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за їх вказівкою та з відома всіх учасників, а відповідно до відведеної їм ролі «звонящий» («квалифаер»), з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, з липня 2022 року по 29.07.2022, перебуваючи в орендованому ОСОБА_8 приміщенні, за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою комп`ютерної техніки із встановленим на ній відповідним програмним забезпеченням, даними щодо клієнтів банківських установ та комп`ютерної периферії здійснили дзвінки на номер мобільного телефону, який належить потерпілому ОСОБА_11 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх відома під час телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_11 , представившись співробітниками банківських установ, виконавчої та казначейської служби під заздалегідь вигаданими анкетними даними, повідомили останній завідомо неправдиві відомості, що призвело до здійснення банківських операції по зарахуванню грошових коштів потерпілої у загальній сумі 4 804 гривень 81 копійка на картковий рахунок підконтрольний ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відкритий у АТ «Ощадбанк», тим самим потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за їх вказівкою та з відома всіх учасників, а відповідно до відведеної їм ролі «звонящий» («квалифаер»), з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, з 11.07.2022 по 27.07.2022, перебуваючи в орендованому ОСОБА_8 приміщенні, за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою комп`ютерної техніки із встановленим на ній відповідним програмним забезпеченням, даними щодо клієнтів банківських установ та комп`ютерної периферії здійснили дзвінки на номер мобільного телефону, який належить потерпілому ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх відома під час телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_12 , представившись співробітниками банківських установ, виконавчої та казначейської служби під заздалегідь вигаданими анкетними даними, повідомили останній завідомо неправдиві відомості, що призвело до здійснення банківських операції по зарахуванню грошових коштів потерпілої у загальній сумі 50 792 гривень на картковий рахунок підконтрольний ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відкритий у АТ «Ощадбанк», тим самим потерпілому ОСОБА_12 спричинено матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Окрім того, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за їх вказівкою та з відома всіх учасників, а відповідно до відведеної їм ролі «звонящий» («квалифаер»), з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, в липні 2022 року, перебуваючи в орендованому ОСОБА_8 приміщенні, за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою комп`ютерної техніки із встановленим на ній відповідним програмним забезпеченням, даними щодо клієнтів банківських установ та комп`ютерної периферії здійснили дзвінки на номер мобільного телефону, який належить потерпілому ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх відома під час телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_13 , представившись співробітниками банківських установ, виконавчої та казначейської служби під заздалегідь вигаданими анкетними даними, повідомили останній завідомо неправдиві відомості, що призвело до здійснення банківських операції по зарахуванню грошових коштів потерпілої у загальній сумі 5 000 гривень на картковий рахунок підконтрольний ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відкритий у АТ «Ощадбанк», тим самим потерпілому ОСОБА_13 спричинено матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, який кваліфікуються як: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; злочини, передбачені ч.3 ст.190 КК України, які кваліфікуються як: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 листопада 2022 року, о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
16 листопада 2022 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,ОСОБА_16 ; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ;протоколом допиту свідка - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2022 за участю свідка ОСОБА_14 ;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2022 за участю свідка ОСОБА_15 ;протоколом обшуку від 05.09.2022 за адресою: АДРЕСА_3 ;протоколом обшуку від 05.09.2022 за адресою: м.Дніпро, вул. Глінки, буд.2, офісне приміщення № 202, розташоване на 7-му поверсі; іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочин, який згідно ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Аналізуючи поведінку підозрюваного, досудове слідство приходить до висновку, що підозрюваний може залякувати свідків, потерпілих або з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органів досудового слідства у тому числі за кордоном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1.Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, перебування ОСОБА_6 на волі та усвідомлення невідворотності покарання за їх вчинення, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

2.ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки знає анкетні дані та їх місця мешкання.

3.ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами слідчого або іншим чином.

4.ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність, у зв`язку з відсутністю стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходів.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистої поруки не встановлено осіб, які є такими що заслуговують на довіру та зможуть забезпечити виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків;

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_6 невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та може продовжити злочинну діяльність.

Враховуючи, що злочини, в яких підозрюється ОСОБА_6 є тяжкими злочинами, не пов`язані із застосуванням насильства, не спричинив загибелі людей, однак враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 та розмір завданих збитків потерпілим у кримінальному провадженні, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, на підставі ч. 5 ст. 183 КПК України необхідно визначити заставу у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 780 000 (сімсот вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_6 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на підозрюваного ОСОБА_6 покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, не відлучатися з м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Тому слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, вважає необхідним обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки є наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України , у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити новий злочин або перешкоджати здійсненню розгляду кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,оскільки клопотання не обґрунтоване, ризики, на які посилається прокурор та чому не можна застосувати більш м`які запобіжні заходи не мають належного обґрунтування та є безпідставними. Прохав суд відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно підозрюваного домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_6 повністю підтримав думку захисника, прохав відмовити у задоволенні клопотанні прокурора.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини одним із критеріїв для визначення наявності обґрунтованої підозри вважає наявність фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого її (особу) підозрюють . Доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати стандарту «розумна підозра» (див. Рішення у справі «ОХара проти Сполученого Королівства»), тобто наявності фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме ця особа могла вчинити кримінальне правопорушення (див. Рішення у справі «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Сполученого Королівства»). КПК України також зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення (пункт 1 частини першої статті 178 КПК України).

Хоча наявні на момент вирішення питання про утримання під вартою докази і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було встановити винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, з точки зору належності, допустимості та достовірності, і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям.

Судом встановлено, що 15 листопада 2022 року, о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
16 листопада 2022 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,ОСОБА_16 ; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ;протоколом допиту свідка - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2022 за участю свідка ОСОБА_14 ;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2022 за участю свідка ОСОБА_15 ;протоколом обшуку від 05.09.2022 за адресою: АДРЕСА_3 ;протоколом обшуку від 05.09.2022 за адресою: м.Дніпро, вул. Глінки, буд.2, офісне приміщення № 202, розташоване на 7-му поверсі;іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень достатніми.
При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.
Таким чином, дослідженими в судовому зсіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів. Питання про те, чи утворюють такі дії склад злочинів та чи правильно вони кваліфіковані за ст.190 КК України знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.
Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні № 0000139 від 11.05.2022 стосовноОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Ризик переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (зокрема злочин передбачений ч.3 ст.190 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у виді позбавлення волі до восьми років). Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Водночас, встановлюючи існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, його сімейний стан, спосіб життя, тяжкість злочинів, у вчинення яких підозрюється особа та тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі встановлення вини особи. До того ж вартим уваги є те, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, ніде не працює і законного джерела доходів не має, підозрюється у вчиненні кількох епізодів аналогічних злочинів.

Таким чином слідчим суддею не було встановлено наявності у підозрюваного ОСОБА_6 родинних стосунків та міцних соціальних зав`язків, які б могли гарантувати неможливість переїзд підозрюваного за межі населеного пункту чи за межі території України.
При вирішенні питання про наявність даного ризику слідчий суддя враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, слід виходити із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, а тому ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Визнаючи наявність вказаного ризику, слідчий суддя також враховує ознайомлення підозрюваногоз протоколами допиту свідків, потерпілих, що дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість впливу на останніх.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК УК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).
У свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань, зокрема, внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.
Так, ризик здійснення ОСОБА_6 впливу на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні обумовлений, серед іншого, тим, що покази свідків щодо обставин вчинення злочину, як і покази потерпілих у цьому кримінальному провадженні, мають значення для даного кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_6 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 наділений потенційною можливістю впливати на свідків/потерпілих у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання в ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.
Підтвердженням існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення полягають у тому, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні чотирьох кримінальних правопорушень , передбачених ч.3 ст.190 КК України, вчинених за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , досудове слідство триває.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженими наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення у зв`язку з відсутністю постійного джерела доходів.
Таким чином тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у сукупності з іншими даними про обставини вчинення кримінального правопорушення та особу останнього спростовує доводи сторони захисту про недоведеність ризиків у кримінальному провадженні. Наявність у підозрюваного постійного місця проживання суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшує.
Окрім цього, адвокатом не надано будь-яких даних, які б свідчили про позитивну характеристику ОСОБА_6 , про міцні соціальні зв`язки та працевлаштування.
Слідчим суддею беруться до уваги відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності та має постійне місце проживання.
Проте такі обставини, в світлі наведених вище фактичних даних, не є настільки переконливими та вагомими, щоб повністю виключити встановлені слідчим суддею ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування, впливати незаконно на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з наявними матеріалами провадження, у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, ніде не працює і законного джерела доходів не має, підозрюється у вчиненні кількох епізодів аналогічних злочинів.

Згідно п.4 ч.2 ст.183КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

З урахуванням викладеного та фактичних обставин справи, тяжкості інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, суворості можливого покарання та відомостей про особу ОСОБА_6 у сукупності, слідчий суддя вважає про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Відомостей про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає та під час розгляду клопотання таких відомостей теж не надано.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_6 підозрюється, вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.202КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави,визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення,під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,184,395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюу кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 11.05.2022 стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України-задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 встановити терміном на 60 (шістдесят) діб, які обчислювати з 18.11.2022 року до 16.01.2023 року включно.

Одночасно визначити розмір застави у межах 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 208 000 (двісті вісім) гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці,яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою(заставодавцем) на депозитний рахунок: реквізити для внесення застави - отримувач ТУ ДСА України в Запорізькій області, , № UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172.В призначенні платежу необхідно вказувати: - вид платежу (застава, вартість частки майна тощо); П.І.Б. особи, за яку вноситься застава.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися з м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 16 січня 2023 року (включно).

Підозрюваний негайно звільняється з-під варти після внесення застави.
Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1