Справа №288/1628/20
УХВАЛА

Іменем України

16.01.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 22.05.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Здвинськ, Новосибірської області, РФ, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_5 ,

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває вказане кримінальне провадження.

Ухвалою колегії суддів від 09.12.2022 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

В ході підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_13 заявила клопотання про повернення обвинувального акту. В обґрунтування клопотання зазначила, що стороною обвинувачення не було встановлено часу вчинення кримінально караного діяння та точного часу подій (хронології подій), що відбувалися 21 травня 2020 року. Крім того, на її думку, обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, передбачених КПК України та є неконкретним, оскільки відсутнє детальне і зрозуміле формулювання обвинувачення, тобто твердження про вчинення обвинуваченим діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, із зазначенням елементів складу кримінального правопорушення, зокрема, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотивів кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення не здійснила формулювання обвинувачення, а відтак не виконала норми п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Також, в обвинувальному акті відсутня печатка відповідної установи, яка мала б скріпити підпис прокурора, що на думку захисника, є порушенням вимог до реквізитів офіційного документа та підставою для повернення обвинувального акту.

Захисники ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні також заявили клопотання про повернення обвинувального акту, з підстав його невідповідності вимогам КПК України. Зокрема, послались на різні дати складання та підписання обвинувального акту слідчим та прокурором, відсутність в акті вказівки на місце його затвердження та підписання прокурором обвинувального акту, в обвинувальному акті в порушення вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України, у ньому не зазначені повні та вірно всі анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_4 , перелік потерпілих зазначений невірно та не у повному обсязі. Крім того, на їх думку, обвинувальний акт не містить конкретного формулювання обвинувачення та ґрунтується на припущеннях, не зазначені обставини, які пом`якшують покарання. Також, в обвинувальному акті відсутня печатка, що на їх думку, є порушенням вимог до реквізитів офіційного документа. Реєстр матеріалів досудового розслідування складений з порушенням вимог ст.109 КПК України, а тому є підставою для повернення обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисників.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо заявлених клопотань захисників про повернення обвинувального акту, пояснив суду, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону та просив призначити справу до судового розгляду.

Представники потерпілих та потерпілі просили відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту щодо повернення обвинувального акту та просили призначити справу до розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акту підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акту вимогам КПК.

Питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, або неповнота досудового розслідування не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Також, судом враховується висновок Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03.07.2019 у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Таким чином, підставою повернення обвинувального акта за п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК є виключно невідповідність вимогам закону обвинувального акта, але не порядок проведення досудового розслідування або незгода із певними фактичними обставинами кримінального правопорушення або їх обсягом, які прокурор вважає встановленими та виклав в обвинувальному акті. Обсяг та зміст фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, є виключною прерогативою та повноваженнями державного обвинувача та суд не права на підготовчому етапі втручатися в їх компетенцію або з цих формальних причин повертати обвинувальний акт.

Суд вважає, що КПК України не дозволяє прокурору зазначати кваліфікацію на власний розсуд, прокурор має робити це з врахуванням того, що зібрані під час досудового розслідування докази визнані ним достатніми для складання обвинувального акту та того, що обов`язок доказування, відповідно до ст. 92 КПК України, лежить саме на прокуророві. В обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 у достатній відповідності із пунктом 5 частини 2 статті 291 КПК України викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого за п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Посилання сторони захисту на те, що прокурором в обвинувальному акті не викладені всі фактичні обставини, не обґрунтовано суб`єктивну сторону злочину, обставини, які пом`якшують покарання, суд не бере до уваги, оскільки вказане спростовується змістом обвинувального акту та на даній стадії кримінального провадження суд не наділений повноваженнями надавати оцінку обсягу та змісту викладеним у обвинувальному акті фактичним обставинам, які підлягають подальшому доведенню, встановленню та дослідженню в ході судового розгляду.

Вказівки захисників про невідповідність певних анкетних даних щодо обвинуваченого (групи інвалідності, назви населеного пункту місця народження обвинуваченого), а також незгода із кількістю потерпілих у справі не є об`єктивною перешкодою для розгляду кримінального провадження та можуть бути уточненні і доповнені в ході судового розгляду справи.

Твердження представників захисту про наявність неправомірних припущень в обвинувальному акті замість викладання фактичних обставин справи не відповідають дійсності, адже із загального змісту обвинувальному акту вбачається чітке викладання в ньому фактичних обставин кримінального правопорушення в стверджувальній формі без застосування здогадок, припущень або гіпотез.

Також не знайшли свого підтвердження посилання захисників на відсутність в обвинувальному акті дати та місця його складання і затвердження, адже як вбачається із обвинувального акту в ньому на першому та останньому аркушах відображено 30 жовтня 2020 року як дату складання та його затвердження, а також місце складання та затвердження - службовий кабінет за певною адресою.

На виконання приписів частини 4 статті 291 КПК України до обвинувального акту доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, який містить всі необхідні реквізити, встановлені частиною 2 статті 109 КПК України, письмове роз`яснення (пам`ятка) на право та особливості розгляду справи судом присяжних із доказами вручення обвинуваченому ОСОБА_4 .

Доводи сторони захисту щодо не скріплення обвинувального акту печаткою суд відхиляє, оскільки статтею 291 КПК України не висунуто таких вимог до обвинувального акту та прокурор, який затверджує обвинувальний акт, не має власної печатки.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту не є обґрунтованими та не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з цим заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

Підстав для закриття кримінального провадження або його призупинення не вбачається. Обвинувальний акт складений відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Дане кримінальне провадження підсудне Богунському районному суду м. Житомира.

Судовий розгляд зазначеного кримінального провадження має проводитися у відкритому судовому засіданні з викликом прокурора, потерпілих, цивільного позивача, їх представників, обвинуваченого та його захисників.

Крім того, в матеріалах справи маються цивільні позови, подані потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 2000000,00 грн.

Також 11.01.2023 року адвокатом ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_18 , до суду наданий цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_19 моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 2000000,00 грн., оскільки загиблий ОСОБА_20 , був його батьком.

Так, відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Процесуальні питання щодо прийняття позовної заяви до розгляду у кримінальному провадженні нормами КПК України не врегульовані, а тому для вирішення зазначеного питання судом застосовуються положення цивільного процесуального законодавства.

Ознайомившись з цивільним позовом, суд дійшов висновку, що позовна заява відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України, підстави, визначені статтями 185-186 ЦПК України, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні, а тому суд вважає за необхідне прийняти цивільні позови до розгляду з кримінальним провадженням, що відповідає вимогам ст.127 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи, що потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_18 мають до обвинуваченого претензії морального характеру, про що звернулися з цивільними позовами, які подані до початку судового розгляду, суд вважає за необхідне прийняти їх цивільні позови, а також визнати у даному кримінальному провадженні ОСОБА_18 цивільним позивачем, що узгоджується із положеннями ст. 61 КПК України.

Крім того, прокурором подане клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи свою позицію, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати, зокрема, вплив на потерпілого, свідків, експерта, та застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Прокурор в судовому засіданні підтримав раніше подане ним клопотання.

Потерпілі та представники потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора та просили задовольнити.

Обвинувачений та його захисники просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора. На їх переконання, ризики у кримінальному провадженні є необґрунтованими, ґрунтуються на припущеннях.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що вперше ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 27.07.2022 року було задоволено клопотання сторони захисту та змінено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 діб до 24.09.2022 року. Підставою для прийняття даної ухвали був незадовільний стан здоров`я обвинуваченого та потреба в лікуванні. Ухвалю Богунського районного суду м. Житомира від 11.11.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком до 09.01.2023 року, з покладанням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строк дії якого на даний час закінчився.

Будь-яких обґрунтованих та достовірних даних про недотримання обвинуваченим ОСОБА_4 раніше обраних йому запобіжних заходів у виді домашнього арешту або невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, що мають значення для вирішення даного питання.

Згідно п.36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та фактичне місце проживання, раніше не судимий, з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого, який має захворювання серця та другу групу інвалідності, та відсутності даних про порушення ним раніше обраного запобіжного заходу, враховуючи, що ризики, передбачені п.п. 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати, зокрема, ризик переховування від суду, з огляду на суворість можливого покарання, що є суттєвим елементом при оцінюванні дійсності ризику та відсутність достатніх стримуючих факторів, а також існує значний ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих, оскільки на даному етапі ще не встановлені всі суттєві обставини кримінального правопорушення, не допитані потерпілі, свідки та інші особи у кримінальному провадженні в новому складі суду, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 без застосування електронного засобу контролю.

Керуючись ст.ст. 61, 177, 314-316, 331, 372, 392, 181, 183, 184 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про повернення обвинувального акту в рамках кримінального провадження №0000250 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України відмовити.

Кримінальне провадження №0000250 від 22.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду 4Б4 м. Житомира на 23 січня 2023 року на 12 годину 30 хвилин.

Розгляд кримінального провадження здійснювати колегією суддів.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження: прокурора, потерпілих, їх представників, обвинуваченого та захисників.

Прийняти заявлені потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_18 цивільні позови до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, до провадження з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Визнати потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_18 цивільними позивачами, а обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 права цивільного позивача відповідно до ст. 61 КПК України, а обвинуваченому ОСОБА_4 - права цивільного відповідача, відповідно до ст. 62 КПК України.

Визначити цивільному відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів цивільний відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує цивільний позов за наявними матеріалами.

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, тобто до 16 березня 2023 року включно, в період часу доби з 22:00 години до 06:00 години.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до суду,

- повідомляти суд про зміну місця проживання,

- уникати спілкування з потерпілими, свідками, експертами по цій справі,

- не виїжджати за межі України без дозволу суду;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Виконання ухвали суду та контроль за його поведінкою покласти на уповноважену службову особу Відділення поліції №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_1