Справа № 636/499/19
провадження № 1-кп/527/233/22
УХВАЛА
10 листопада 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
в режимі відеоконференції прокурора ОСОБА_3 ,

в режимі відеоконференції обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції адвоката ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.357, ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Глобинського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.357, ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про застосування обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що у ході досудового розслідування для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених встановлено наявність ризиків: обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання на строк від семи до десяти років позбавлення волі, можуть незаконно впливати на потерпілих осіб та свідків, а тому можуть мати намір переховуватися від слідства та суду, можуть продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.
На даний час вище вказані ризики, на думку прокурора, не зменшилися.
Станом на цей час існує необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може їм запобігти. У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним вище ризикам, прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 2 місяці.
Обвинувачені та їх захисники заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання встановив таке.
Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно п.1, п. 3, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (Бекчиєв проти Молдови §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (Ідалов проти Росії , Гарицьки проти Польщі , Храїді проти Німеччини , Ілійков проти Болгарії ).

Суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Відносно обвинувачених судом застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.11.2022 року.

До зазначеного часу судовий розгляд у даному кримінальному провадженні закінчений не буде. У зв`язку із цим у судовому засіданні виникло питання про доцільність обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги те, що на час розгляду клопотання продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснювати тиск на потерпілих та свідків, а також переховуватись від суду.

З врахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подальше існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, та які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою, відпала, - не встановлено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно продовжити строком на шістдесят днів.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, суд вважає за неможливе встановити заставу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 183, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання прокурора про застосування обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 08 січня 2023 року включно без визначення застави.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали направити начальнику ДУ "Харківський слідчий ізолятор" - для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1