ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 621/2833/21

Провадження 1-кп/621/102/22

07 грудня 2022 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисники адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу №621/2833/21 (провадження ЄРДР №0000229 від 08.07.2021), стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця міста Зміїв Харківської області, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.04.1999 року за ч.1 статті 229-6 КК України (1960р) до 1 року позбавлення волі, на підставі ст..46-1 КК з відстрочкою вироку на 1 рік;

- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.08.2002 року за ч.1 статті 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14.11.2002 року за ч.2 статті 309 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений 28.11.2003 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 28 днів згідно ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області;

- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 06.01.2005 року за ч.2 статті 307 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна; звільненого 21.05.2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 11 днів відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова;

- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2015 року за ч.1 статті 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22.12.2016 року за ч.2 статті 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.2019 року за ч.3 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 27.09.2019 року по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став, та знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, 09 червня 2021 року, близько 17:00 години, ОСОБА_7 знаходився в під`їзді житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. В той же день і час, ОСОБА_7 , шляхом підбору ключа відчинив двері та проник до квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_11 . Скориставшись тим, що його дії ніким помічені не будуть, ОСОБА_7 таємно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів з метою наживи, викрав з житлової кімнати вказаної квартири мобільний телефон ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, на 2 сім-карти, бувший у вжитку, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2433/21 від 16.07.2021 року, 1368,45 гривень. Покинувши місце вчинення злочину, ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 , скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, зазначивши, що не погоджується з правовою кваліфікацією своїх дій за частиною третьою ст..185 Кримінального кодексу України, бо не вчиняв протиправне проникнення до квартири, оскільки двері були відчинені.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого пояснив, що давно був знайомим з господарем квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_12 , часто заходив до нього у гості, та навіть знав, що господар залишав ключі від квартири під килимком перед дверима. 09.06.2021 року він дійсно проходив повз вказану квартиру, двері якої були зачинені, але не на ключ, він штовхнув їх та зайшов до квартири. Господаря в цей час не було вдома, але ОСОБА_13 інколи дозволяв йому заходити до квартири поїсти. Туди взагалі заходило часто багато людей, це як притон, і двері завжди відчинені. В кімнаті квартири на столі він, ОСОБА_7 , помітив мобільний телефон, який був включений для підзарядки, та вирішив заволодіти ним. Кому належав цей телефон, на час вчинення крадіжки йому було невідомо. Після заволодіння телефоном він одразу ж покинув квартиру, прикривши двері, після чого вимкнув телефон та сховав у своєму гаражі. Через деякий час до нього прийшли співробітники поліції, яким він розповів про обставини події та повернув викрадений телефон. У вчиненому розкаюється та просив суворо не карати.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованому правопорушенні, його вина повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.

Так, допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 пояснила, що мобільний телефон ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, на 2 сім-карти, був придбаний нею за власні кошти для неповнолітньої доньки ОСОБА_14 , яка 09 червня 2021 року пішла гуляти зі своєю подругою ОСОБА_15 . Того ж дня, близько 19:00 години донька прибігла додому та розповіла, що в неї викрали телефон. Сказала, що під час прогулянки в неї розрядився телефон, і вони вирішили поставити його на зарядку у квартирі батька ОСОБА_16 ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_15 відчинила двері ключем від квартири, який лежав під килимком перед входом і який для неї завжди залишав там її батько. В квартирі нікого не було, і дівчата залишили телефон на зарядці, а самі знову пішли гуляти. Приблизно через пів години вони повернулися, але телефону в квартирі вже не було. Після розповіді доньки, вона, потерпіла разом з донькою пішли до квартири ОСОБА_12 , який тільки прийшов додому і вони всі разом побачили, що в квартирі все перевернуто, а телефон із зарядкою та шнуром відсутні. Вона одразу ж викликала поліцію, і господар квартири розповів співробітникам поліції, що окрім його доньки, про місцезнаходження ключа від вхідних дверей квартири знали громадяни ОСОБА_17 ОСОБА_18 і ОСОБА_19 (ім`я не пам`ятає). Через два тижні поліція повернула їй під зберігальну розписку мобільний телефон, який, як їй стало відомо був виданий ОСОБА_7 . Претензій матеріального й морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє, при призначенні покарання покладалася на розсуд суду.

Допитана в якості свідка в присутності законного представника ОСОБА_6 неповнолітня ОСОБА_20 пояснила, що в грудні 2020 року її мати ОСОБА_6 придбала їй мобільний телефон ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, на 2 сім-карти. 09 червня 2021 року, близько 16:00 години вона пішла гуляти зі своєю подругою ОСОБА_15 . Під час прогулянки в неї розрядився телефон, і вони вирішили поставити його на зарядку у квартирі батька ОСОБА_16 ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_15 відчинила двері ключем від квартири, який лежав під килимком перед входом сусідньої квартири, і який для неї завжди залишав там її батько. Сама ОСОБА_16 з батьком постійно не живе, бо батьки розлучилися, а ключі від квартири батька ОСОБА_16 постійно губила, тому він їх залишав в умовному місці. В квартирі нікого не було, і дівчата залишили телефон на зарядці, а самі знову пішли гуляти. Приблизно через пів години вони повернулися, знову відчинили двері ключем, але телефону в квартирі вже не було. Спочатку вона подумала, що десь в іншому місці квартири знаходиться телефон, але вони з подругою оглянули всю квартиру, але телефону не знайшли. Тоді вона прийшла додому, де розповіла все мамі, з якою знову повернулися до квартири ОСОБА_11 та викликали поліцію. В цей час, знаходячись біля під`їзду багатоквартирного будинку, вони всі бачили ОСОБА_7 , який йшов зі сторони іншого під`їзду, але на питання працівників поліції він відповів, що нічого не знає про телефон. Через два тижні поліція повернула мобільний телефон, який, як їй стало відомо, був виданий ОСОБА_7 .

Допитана в якості свідка в присутності законного представника ОСОБА_21 неповнолітня ОСОБА_22 пояснила, що 09 червня 2021 року, близько 16:00 години вона пішла гуляти зі своєю подругою ОСОБА_23 . Під час прогулянки в подруги розрядився телефон, і вони вирішили поставити його на зарядку у квартирі батька ОСОБА_16 ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 . Вона відчинила двері ключем від квартири, який лежав під килимком перед входом сусідньої квартири, і який для неї завжди залишав там її батько. Сама ОСОБА_16 з батьком постійно не живе, бо батьки розлучилися, а ключі від квартири батька ОСОБА_16 постійно губила, тому він їх залишав в умовному місці. В квартирі нікого не було, і дівчата залишили телефон на зарядці, а самі знову пішли гуляти. Приблизно через пів години вони повернулися, знову відчинили двері ключем, але телефону в квартирі вже не було. Спочатку вона подумала, що десь в іншому місці квартири знаходиться телефон, але вони з подругою оглянули всю квартиру, але телефону не знайшли. З Шемегоном ОСОБА_18 вона знайома, бо це знайомий її батька і часто бував в цій квартирі, але ніколи не жив там постійно, і квартира батька не є притоном. Батько ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В той день, 09.06.2021 року він був на роботі, а ОСОБА_24 вони з ОСОБА_25 бачили зі сторони іншого під`їзду, але на питання працівників поліції він відповів, що нічого не знає про телефон.

В судовому засіданні прокурор повідомив про неможливість допиту свідка ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від допиту свідка ОСОБА_26 відмовився, вказавши, що останній не є безпосереднім свідком події.

Окрім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні № 0000229 від 08.07.2021 року про те, що 09.06.2021 року невстановлена особа проникла до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки вчинила крадіжку мобільного телефону. Попередня правова кваліфікація ч.3 статті 185 КК України (а.с.49);

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.07.2021 року потерпілої ОСОБА_6 (а.с.54);

-Протоколом огляду місця події від 09.06.2021 року, яким оглянуто квартиру АДРЕСА_3 в присутності власника ОСОБА_11 та зафіксовано обстановку на місці події (а.с.55-56);

-Протоколом огляду місця події від 15.07.2021 року, під час якого ОСОБА_7 видав співробітникам поліції мобільний телефон ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, на 2 сім-карти, синьо-фіолетового кольору та фото таблицею до протоколу (а.с.57- 59);

-Постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 15.07.2021 року, згідно якої виданий ОСОБА_7 мобільний телефон ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, на 2 сім-карти, синьо-фіолетового кольору, визнано речовим доказом по справі та передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 (а.с.60-61)

-Зберігальною розпискою потерпілої ОСОБА_6 , яка отримала належний їй телефон (а.с.62);

-Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.07.2021 року накладено арешт на мобільний телефон ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, на 2 сім-карти, синьо-фіолетового кольору, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000229 (а.с.63-64)

-Висновком судово-товарознавчої експертизи № 2433/21 від 16.07.2021 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, бувшого у вжитку, без ушкоджень, станом на червень 2021 року становила 1368,45 (одна тисяча триста шістдесят вісім гривень 45 коп) гривень (а.с.65-69)

Таким чином, аналіз кожного доказу окремо та в їх сукупності, дає суду підстави дійти висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів з метою наживи таємне викрав чуже майно мобільний телефон, а отже скоїв крадіжку, вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло.

Твердження обвинуваченого про здійснення вказаної крадіжки шляхом вільного доступу без ознак проникнення спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_27 , які зазначили, що відчиняли двері ключем перед тим, як поставити телефон на зарядку, після чого зачинили двері і залишили ключ у відповідному місці. В момент виявлення крадіжки ОСОБА_22 також відчиняла двері ключем.

Європейський Суд з прав людини у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Оцінивши зазначені вище докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є винуватим в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, уродженец міста Зміїв Харківської області, освіта середня, одружений, не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , скарг на його поведінку за місцем проживання не надходило, раніше неодноразово судимого, в тому числі за корисливі злочини, в останнє вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.2019 року за ч.3 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 27.09.2019 року по відбуттю строку покарання.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до статті 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 66 Кримінального кодексу України визначено перелік обставин, які пом`якшують покарання, серед яких є щире каяття, про що наголосив обвинувачений під час судових дебатів.

Однак суд критично ставиться до можливості застосування вказаної пом`якшуючої обставини, оскільки згідно послідовної практики Верховного Суду, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди. (Постанова ККС Верховного Суду № 199/6365/19)

Обвинувачений ОСОБА_28 в ході судового розгляду не переконав суд у щирому розкаянні й відвертому осуді своєї протиправної поведінки, у прагненні більше не вчиняти злочинів, в зв`язку з чим суд не вбачає наявності підстав, що пом`якшують покарання.

В якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до положень статті 67 Кримінального кодексу України, прокурором зазначено вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, однак доказів на підтвердження вказаної обставини судом не встановлено.

Отже, при призначенні покарання, відповідно до статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином;

- відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до статей 66, 67 Кримінального кодексу України;

- відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого майна та відсутність претензій з боку потерпілої;

- особу обвинуваченого.

З урахуванням сукупності зазначених відомостей суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень загальної частини Кримінального кодексу України.

При цьому, суд не вважає за доцільне застосувати положення статті 75 Кримінального кодексу України, про які просила сторона захисту, оскільки можливість виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання та ізоляції від суспільства, з огляду на встановлені судом обставини, є сумнівною та не сприятиме виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

З метою забезпечення виконання вироку до набрання ним законної сили, належить застосувати у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взяти його під варту із зали суду та з цього часу рахувати строк відбуття покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт на тимчасово вилучене майно - мобільний телефон ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, на 2 сім-карти, синьо-фіолетового кольору, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.07.2021 року у кримінальному провадженні №0000229 - скасувати

Речові докази по справі, а саме мобільний телефон ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, на 2 сім-карти, синьо-фіолетового кольору,- вважати повернути потерпілій ОСОБА_6 ..

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 2433/21 від 16.07.2021 року, в сумі 320,00 гривень, відповідно до вимог статті 124 КПК України, належить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

До набрання вироком законної сили застосувати у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взявши його під варту з зали суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 07 грудня 2022 року.
Доручити співробітникам відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області направити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №2433/21 від 19.07.2021 року, в сумі 320,00 (триста двадцять) гривень.

Арешт на тимчасово вилучене майно - мобільний телефон ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, на 2 сім-карти, синьо-фіолетового кольору, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.07.2021 року у кримінальному провадженні №0000229 - скасувати

Речові докази по справі, а саме мобільний телефон ТМ «ТЕСNО», моделі B1F, на 2 сім-карти, синьо-фіолетового кольору,- вважати повернути потерпілій ОСОБА_6 ..

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 07.12.2022

Суддя ОСОБА_29