ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві об`єднане кримінальне провадження (№0002445 від 14.07.2021 та №0002249 від 05.10.2022) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, зареєстрованого та жителя цього АДРЕСА_1 , такого, що має середню освіту, офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого:

- вироком Печерського районного суду міста Києва від 16.08.2011 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки на підставі ст. 75 КК України (справа №1-762/11);

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 15.03.2013 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць (справа №756/3381/13-к). 16.06.2014 звільненого на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2014 про звільнення від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»;

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 16.08.2017 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, зі змінами внесеними вироком Апеляційного суду міста Києва від 18.01.2018, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців (справа №756/18220/14-к). 29.05.2019 звільненого по відбуттю покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

13.07.2021 приблизно о 10:00 ОСОБА_3 перебував у приміщенні магазину одягу «ХАУС», що знаходиться у ТРЦ «ДРІМ ТАУН №1» за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 1б, де в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Надалі, реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи повторно умисно з метою особистого матеріального збагачення, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, тобто в тому, що він діє таємно, взяв з прилавку в приміщенні торгівельного залу вищевказаного магазину товар, що належить ДЧ «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» (), а саме теніску чоловічу (арт. 6317Е-01Х-ХХL), вартістю 239,2 грн (без урахування ПДВ) та теніску чоловічу (арт. 6317У-01Х-ХL) вартістю 239,2 грн (без урахування ПДВ) та, поклавши вказаний товар під футболку, в яку був одягнений того дня, направився на вихід з торгівельного залу магазину.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, останній, маючи при собі неоплачений вищевказаний товар, що належить ДЧ «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП», на загальну суму 478,4 грн (без урахування ПДВ), перетнув лінію кас магазину та направився до виходу з нього, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як був зупинений працівниками охорони магазину.

Внаслідок вчинення злочину в разі доведення його до кінця ОСОБА_3 міг спричинити майнової шкоди ДЧ «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» () на загальну суму 478,4 грн (без урахування ПДВ).

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022 та 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 23.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб.

Водночас, судом установлено, що 05.10.2022 приблизно о 15:30 ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, прийшов до магазину «КРОП» за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 1б.

Надалі, реалізуючи свій вищевказаний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, того ж дня в той же час, ОСОБА_3 , переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, тобто в тому, що він діє таємно, шляхом вільного доступу умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення взяв з вітрини магазину наступний товар, що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» (), а саме: плащ чоловічий (арт. 7322-М-97Х), вартістю 1 665,83 грн (без урахування ПДВ), який одягнув на себе.

У подальшому ОСОБА_3 , не розрахувавшись за вказаний товар, вийшов за межі магазину «КРОП» та зник із місця вчинення злочину, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном.

Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 спричинив ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» () матеріальну шкоду на загальну суму 1 665,83 грн (без урахування ПДВ).

Представники потерпілого ДЧ «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду кримінального провадження, у судове засідання не з`явились. При цьому, до суду від останніх, кожного окремо, надійшли заяви, в яких представники просять проводити розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в учиненні злочинів визнав повністю, щиро покаявся, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема те, що він, будучи неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, востаннє у 2018 році до покарання у виді позбавлення волі, яке відбував реально, в липні 2021 року, перебуваючи в магазині «ХАУС» в ТРЦ «ДРІМ ТАУН» в Оболонському районі міста Києва, вирішив вкрасти дві теніски. Взявши з торгівельної полиці дві теніски, помістив під свою футболку та, немаючи грошей на їх оплату, перетнув лінію кас, направившись до виходу з магазину, однак був зупинений охоронцем. На запитання останнього про наявність у нього неоплаченого товару, ОСОБА_3 добровільно повідомив, що має. Крім того, в жовтні місяці 2022 року приблизно в обідній час він зайшов у магазин «КРОП» в ТРЦ «ДРІМ ТАУН» поблизу метро «Мінська», де, перебуваючи в торгівельній залі, впевнившись у тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, взяв чоловічий плащ-куртку, одягнув на себе та, не маючи грошей на оплату товару, не сплативши за товар, вийшов із магазину. В подальшому був затриманий працівниками поліції, котрі виявили та вилучили в нього плащ-куртку, який він взяв у магазині.

При цьому, ОСОБА_3 , висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, свою вину в учиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, щиро покаявся та просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_3 винуватості у вчиненому, враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і судом було встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням процесуальних рішень, що стосуються долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, розглянувши об`єднане кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що за результатами судового розгляду повністю доведено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно (за епізодом від 13.07.2021);

- за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану (за епізодом від 05.10.2022).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 цього Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів з огляду на положення ст. 12 КК України, з яких ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 цього Кодексу - є нетяжким, а ч. 4 ст. 185 КК України - тяжким. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив. Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свої вчинки і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Зважив суд і на дані про особу винного, котрий має середню освіту, неодружений, офіційно непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується формально посередньо та негативно характеризується за останнім місцем відбування покарання, за даними наявної документації на спеціальних обліках у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимості незняті і непогашені у встановленому законом порядку, останнього разу до покарання у виді позбавлення волі, яке відбував реально, однак, звільнившись 29.05.2019 по відбуттю строку покарання, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливі злочини різного ступеню тяжкості.

З огляду на викладене, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, а також мотиви, характер і спосіб вчинення злочинів, які відносяться до різної категорії тяжкості, в сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого та розміром матеріальної шкоди, зваживши на особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норм закону, що передбачає відповідальність за вчинене, з його реальним відбуванням, оскільки вважає, що саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому суд не вбачає правових підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням статей 69, 691 КК України, як і не вбачає таких для звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 цього Кодексу, оскільки вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в разі реального відбування покарання.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Приймаючи рішення щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, враховуючи те, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 основного покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, з огляду на положення статей 177, 178 КПК України, дані про його особу, суд вважає правильним запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.

Інші заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.

Залік досудового тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись положеннями статей 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_3 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 05.10.2022 (момент фактичного затримання) по 07.10.2022 та з 12.12.2022 (момент затримання на підставі ухвали слідчого судді від 29.11.2022 №756/11000/22) по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- теніски чоловічі (арт. 6317Е-01Х-ХХL та арт. 6317У-01Х-ХL) в кількості 2 шт, які було передано представнику потерпілого на відповідальне зберігання, - залишити потерпілому за належністю;

- плащ чоловічий (арт. 7322-М-97Х) в кількості 1 шт, який було передано представнику потерпілого на відповідальне зберігання, - залишити потерпілому за належністю;

- DVD-R диск із відеозаписом подій 05.10.2022 із торгівельної зали магазину «КРОП» у місті Києві (просп. Оболонський, 1б), - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1