Справа № 461/5773/22
Провадження № 1-кс/461/4930/22
УХВАЛА
01.11.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000680 від 13.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що Група осіб на території Львівської та Чернівецької областей, всупереч вимогам закону України «Про охорону знаків на товари та послуг», а також міжнародного законодавства ратифікованого Україною, здійснюють діяльність пов`язану зі виготовленням, зберіганням з метою збуту та збут контрафактної продукції із незаконним використанням знаку для товарів та послуг The Procter & Gamble Company, Unilever IP Holdings B. V. та Henkel AG&Co. KGaA, без їхнього дозволу.
Встановлено, що компанія The Procter & Gamble Company є власником об`єктів інтелектуальної власності, в тому числі таких знаків для товарів і послуг, як: «ACTILIFT», свідоцтво України на торговельну марку № 220590 від 26.12.2016; «ARIEL», свідоцтво України на торговельну марку № 15892 від 15.09.2000; «FAIRY», свідоцтво України на торговельну марку № 9074 від 31.10.1997, № 188456 від 10.07.2014; «FEBREZE», свідоцтво України на торговельну марку №17224 від 15.11.2000; «GALA», свідоцтво України на торговельну марку № 40250 від 15.06.2004; «HEAD & SHOULDERS», свідоцтво України на торговельну марку № 3551 від 27.12.1994; «LENOR», свідоцтво України на торговельну марку № 26024 від 15.07.2002; «MR PROPER», «LENOR», свідоцтво України на торговельну марку № 9851 від 30.06.1998, №80257 від 10.08.2007; «PANTENE», свідоцтво України на торговельну марку № 4155 від 27.12.1994; «TIDE», свідоцтво України на торговельну марку № 15939 від 15.09.2000; «VIZIR», свідоцтво України на торговельну марку № 29043 від 15.01.2003 та інших.
Крім цього, компанія The Procter & Gamble Company надала право на використання торговельних марок компанії в Україні ТзОВ з іноземними інвестиціями «Прогктер енд Гембл Україна» (розташоване: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Заводська, 2). Безпосереднє виробництво товарів, зокрема, мийних засобів, під торговельними марками The Procter & Gamble Company здійснюється на потужностях, розташованих за адресою: Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Уральська, 1-А.
Встановлено, що компанія Unilever IP ОСОБА_4 є власником об`єктів інтелектуальної власності, в тому числі таких знаків для товарів і послуг, як: «COCCOLINO», свідоцтво України на торговельну марку № 20157 від 16.07.2001, №57296 від 15.12.2005; «DOMESTOS», свідоцтво України на торговельну марку № 49897 від 16.05.2005; «ОМО», свідоцтво України на торговельну марку № 25263 від 15.05.2002, № 239665 від 26.03.2018 та інших.
Встановлено, що компанія Henkel AG&Co. KGaA є власником об`єктів інтелектуальної власності, в тому числі таких знаків для товарів і послуг, як: «PERSIL», свідоцтво України на торговельну марку № НОМЕР_1 від 26.12.1994 та інших.
Крім цього, компанія Henkel AG&Co. KGaA не виробляє продукцію ТМ Persil на території України, вся продукція імпортується в Україну з країн Європейського Союзу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 організувала незаконне виробництво, зберігання та збут підробленої (контрафактної) продукції, а саме мийних засобів із незаконним використанням знаків для товарів та послуг ІНФОРМАЦІЯ_1 та Henkel AG&Co. KGaA, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . А саме шляхом насипання сипучої сировини в поліетиленові та картонні упаковки з позначеннями торгівельних марок належних The Procter & Gamble Company, Unilever IP Holdings B. V. та Henkel AG&Co. KGaA, склеювання упаковок, фасування готової контрафактної (підробленої) продукції. До своєї злочинної діяльності ОСОБА_5 залучила: ОСОБА_6 (чоловіка), ОСОБА_7 .
ОСОБА_6 будучи залучений до незаконної діяльності пов`язаної з виробництвом, зберіганням та збутом підробленої (контрафактної) продукції, а саме мийних засобів із незаконним використанням знаків для товарів та послуг The Procter & Gamble Company, Unilever IP Holdings B. V. та Henkel AG&Co. KGaA, в його обов`язки входить, ведення фінансової діяльності, отримання замовлень та виготовлення необхідної контрафактної (підробленої) продукції, формування замовлення, доставка контрафактної (підробленої) продукції до поштового відділення, відправлення замовникам продукції, контроль виробничого процесу на підпільному цеху, приймає сировину, тару, етикетки, контр-етикетки.
ОСОБА_7 будучи залучений до незаконної діяльності пов`язаної з виробництвом, зберіганням та збутом підробленої (контрафактної) продукції, а саме мийних засобів із незаконним використанням знаків для товарів та послуг The Procter & Gamble Company, Unilever IP Holdings B. V. та Henkel AG&Co. KGaA, в його обов`язки входить, виготовлення контрафактної (підробленої) продукції, а саме шляхом насипання сипучої сировини в поліетиленові та картонні упаковки з позначеннями торгівельних марок належних The Procter & Gamble Company, Unilever IP Holdings B. V. та Henkel AG&Co. KGaA, склеювання упаковок, фасування готової контрафактної (підробленої) продукції, формування замовлення, загрузка, вигризки, контрафактної (підробленої) продукції, сировини, тари, етикеток, контр-етикеток, доставка контрафактної (підробленої) продукції до поштового відділення.
Продаж незаконно виготовленої контрафактної продукції здійснюють через ФОП « ОСОБА_6 ».
Реклама та реалізація незаконної контрафактної продукції здійснюється через закриту спільноту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в онлайн-додатку «VIBER» (доступ за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3
Крім цього, ОСОБА_5 закупляє певні види контрафактної продукції в ОСОБА_8 , для подальшої їх реалізації. Вказані дії містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , у якому проживає ОСОБА_7 було виявлено та вилучено речі та документи.
Слідчий вказує, що вилучені речі та предмети в сукупності з іншими доказами мають важливе значення для доказування у даному кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів просить накласти арешт на вказане вилучене майно.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі та без повідомлення володільців майна.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000680 від 13.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.
27.10.2022 слідчим у вищевказаному кримінальному провадженні винесено постанову про визнання вилучених предметів речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження.
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було 26.10.2022 виявлено та вилучено під час проведення обшуку у будинку АДРЕСА_1 , у якому проживає ОСОБА_7 , а саме на:
-мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A31» s/n: НОМЕР_2 imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , з сім картою НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 ;
-мобільний телефон марки «Iphone X11» imei: НОМЕР_6 , s/n: НОМЕР_7 з сім картою НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_9 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1