справа № 361/2456/22
провадження № 1-кп/361/825/22
УХВАЛА
Іменем України
25 жовтня 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000380 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №0000380 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 27 жовтня 2022 року та на переконання прокурора, підстави для застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, оскільки наявні визначені ст. 177 КПК України ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.

Обвинувачений та його захисник прохали застосувати до обвинуваченого більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт, посилаючись на те, що підстав для клопотання прокурора немає, оскільки відсутні ризики, на які вказує прокурор. Намірів у обвинуваченого впливати на потерпілого та свідків, а також ухилятися від суду немає. Також надали суду заяву брата обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 , в якій зазначає, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно проживає обвинувачений, суттєво пошкоджено внаслідок бойових дій та потребує відновлення. В разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому буде докладати зусиль щодо пошуку роботи ОСОБА_4 та допомагати у відновленні зруйнованого будинку.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді триманні під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатнім, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Оцінюючи наявність ризиків, на які посилається у своєму клопотанні прокурор, суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Аналізуючи ризик переховуванням від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Тому, аналізуючи даний ризик, суд звертає увагу, що обвинувачений має визначене, постійне місце проживання, раніше не судимий, не залишив місце скоєння злочину, а відтак прокурором даний ризик не доведено.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема впливу на потерпілого та свідків, які проживають з обвинуваченим в одному населеному пункті, та може помститися за свідчення, які надали потерпілий та свідки, суд вважає даний ризик не доведеним прокурором.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ);

- зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Суд вважає, що в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому вважає за можливе застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість та обставини кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 , а також його особу, який раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , запевнив суд що у разі зміни йому запобіжного заходу буде докладати зусиль щодо пошуку роботи та відновлювати будинок, який зазнав суттєвих пошкоджень внаслідок бойових дій, наміру ухилятися від суду обвинувачений не має.

З урахуванням того, що обвинувачений проживає в смт Велика Димерка Броварського району Київської області, де Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану» запроваджено комендантську годину в умовах оголошеного воєнного стану, вважаю за обґрунтованим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, а саме в період часу з 23 год 00 хв. до 05 год. 00 хв., строком на 60 днів, з одночасним покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , 1987 р.н. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, а саме: з 23 год 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступної доби за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, тобто до 23 грудня 2022 року включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , 1987 р.н. з під варти негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , 1987 р.н. наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;

- не відлучатися за територію Броварського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- заборонити спілкування із потерпілими та свідками у зазначеному кримінальному провадженні на час дії цього запобіжного заходу;

- здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 та інші документи, що дають право на виїзд з України у разі наявності таких документів.

Контроль за виконанням ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_4 , 1987 р.н. покласти на органи внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Строк дії ухвали вважати два місця з дати її постановлення, а саме по 23.12.2022 року (включно).

Ухвала щодо зміни запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1