Справа № 191/1402/22
Провадження № 1-кп/191/103/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000044 від 19.01.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Антонівка, Горностаївського району, Херсонської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

30.08.2012 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік.

14.09.2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік.

19.06.2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 198 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк по вироку від 14.09.2012 року до відбуття строку 1 рік 7 місяців обмеження волі. Звільнений 27.06.2014 умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 10 днів.

07.04.2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 297 КК України до 5 років позбавлення волі. Залік тримання під вартою врахувати з ч.5 ст. 72 КК України з 03.03.2016 до дати вступу в законну силу. Звільнений 11.11.2020 р. по відбуттю строку покарання.

03.01.2023 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.395 КК України до 3 місяців арешту.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, в тому числі за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив тяжкі корисливі злочини проти власності громадян.

28.12.2021 року приблизно о 14 годині 00 хвилин (більш точний час під час досудового слідства встановити не надалося можливим), ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення, а саме до господарського приміщення, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що у вказаному приміщенні перебувають цінні речі, визначив його як об`єкт свого злочинного посягання.

Із метою реалізації свого прямого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_5 , за допомогою сили рук відчинив вхідну хвіртку та таємно проник на територію домоволодіння, розташованого за вище вказаною адресою, де шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що вхідні двері господарського приміщення не зачинені на замок, таємно проник до нього.

Знаходячись у господарському приміщенні, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, переконавшись у тому, що його дії носять таємний характер, викрав велосипед марки «Салют», вартістю 298 гривень 70 копійок та оцинковану сітку рабицю висотою 2 м., довжиною 10 м., вартістю 604 гривні 02 копійки та разом з викраденим майном, покинув територію домоволодіння, та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 902 гривні 72 копійки.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Крім того, 05.01.2022 року приблизно о 20 годині 00 хвилин (більш точний час під час досудового слідства встановити не надалося можливим), ОСОБА_5 , вступивши в попередню змову з ОСОБА_7 , (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження №0000016 та направлено до суду), знаходячись по АДРЕСА_4 , побачили житловий будинок, де у них раптово виник спільний прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

З метою реалізації свого спільного прямого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження та направлено до суду) за допомогою сили рук відчинили хвіртку та таємно проникли на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Реалізуючи спільний прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, впевнившись у тому, що їхні дії носять таємний характер, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження та направлено до суду) шляхом розбиття скла вікна, проникли до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , та намагались викрасти наступне майно, що належить потерплій ОСОБА_8 , а саме: електронасос для відкачування води ГОСТ 26287-84 220 В-50Г 695, вартістю 1300,00 грн. та набір посуду марки «HOFFMAYER», вартістю 1399,00 грн., які вони склали на виході з будинку та приготували до винесення з будинку, але не вчинили усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, а саме залишити місце скоєння злочину, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені на місці вчинення злочину (в приміщенні житлового будинку) потерпілою ОСОБА_8 , яка припинила їх злочинні дії.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 могли спричинити ОСОБА_8 , матеріальний збиток на суму 2699 грн.00 коп. (згідно висновку експерта № 203/22 від 19.01.2021).

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, як викладено в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, претензій матеріального та морального характеру не має, покарання просив призначити згідно чинного законодавства.

Потерпіла ОСОБА_8 надала суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, претензій матеріального характеру не має, покарання просила призначити відповідно до закону.

Враховуючи те, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_5 , в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина ОСОБА_5 в скоєнні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення та за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких, обставини справи та особу ОСОБА_5 - неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, має не зняті і непогашені судимості, негативно характеризується за місцем проживання, не працюючий, дані про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога відсутні.

В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття у вчинені кримінальних правопорушень, як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обставини, що обтяжують покарання у відповідності до ст.. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст.69,69-1,75 КК України відсутні.

Виходячи з положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи, відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення майна, і даних про особу ОСОБА_5 , який не зробив належних висновків, на шлях виправлення не став і маючи не зняту і не погашену судимість вчинив умисні корисні кримінальні правопорушення, віднесені до категорії тяжких, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, за правилами ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

При цьому суд вважає, що оскільки ОСОБА_5 вчинив злочини 28.12.2021 року, 05.01.2022 року, а саме до постановлення вироку Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 03.01.2023 року за яким ОСОБА_5 засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту, який набрав законної сили 03.02.2023 р., то остаточне покарання останньому слід призначити за сукупністю злочинів за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 цього Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.01.2023 року, більш суворим покаранням за цим вироком, у виді позбавлення волі, оскільки призначенням іншого виду покарання не буде досягнуто мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Вирішуючи питання про скасування арешту майна, суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2022 року було накладено арешт до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню №0000044 від 19.01.2022 року на речові докази: велосипед срібно-синього кольору марки «Салют» та оцинковану сітку рабицю висотою 2 м., довжиною 10 м., загальною площею 20 м і передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 частина перша статті 174 КПК України).

Суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина четверта статті 174 КПК України).

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для подальшого арешту майна, а тому вказаний захід забезпечення кримінального провадження слід скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз, які складають 200,00 грн., 160,00 грн., що підтверджуються звітами про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчих експертиз (т.2 а.к.п. 48,115).

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.01.2023 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно до відбуття призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2022 року на велосипед срібно-синього кольору марки «Салют» та оцинковану сітку рабицю висотою 2 м., довжиною 10 м., загальною площею 20 м, які є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000044 від 19.01.2022 року, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз (№723/22 від 18.02.2022 становить 200,00 грн. (двісті) грн. 00 коп., №203/22 від 19.01.2022 року становить 160,00 грн.) у сумі 360,00 грн. (одержувач: ОСОБА_9 р/р КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 ).

Речові докази, а саме: велосипед срібно-синього кольору марки «Салют», оцинковану сітку рабицю висотою 2 м., довжиною 10 м., загальною площею 20 м, залишити за належністю, відповідно до зберігальної розписки, ОСОБА_6 (т. 2 а.к.п.30,37,46).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1