1Справа № 335/9324/16-к 1-кс/335/315/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000226, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 19.08.2016 року у кримінальному провадженні № 0000226, а саме: з автомобіля «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить заявникові ОСОБА_4 , посилаючись на те, що підстави для подальшого застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, яке постановою слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області закрито, відсутні, а наявність арешту належного заявникові майна порушує його право власності.

Представник заявника суду подав письмове клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, відповідно до якого вимоги клопотання підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Уповноважений представник СУ ГУНП в Запорізькій області суду подав письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутність, відповідно до якої проти його задоволення не заперечує, суду надав копії матеріалів кримінального провадження, які стосуються вимог клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 18.08.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 19.08.2016 року (№335/9324/16-к, 1-кс/335/5526/2016) за клопотанням слідчого було накладено арешт на автомобіль «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, за наявності на час розгляду клопотання про арешт майна підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 19.12.2016 року було частково скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2016 року (справа № 335/9324/16-к) на автомобіль «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом скасування заборони ОСОБА_4 користуватися та розпоряджатися вказаним автомобілем.

Поданими слідчому судді матеріалами підтверджено, що автомобіль «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить заявникові ОСОБА_4 , відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

З наданих слідчому судді в ході розгляду клопотання матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою слідчого від 05.04.2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 18.08.2016 року, закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи встановлені в ході розгляду клопотання обставини, з огляду на тимчасовий характер заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешту майна, що відповідає положенню ст. 174 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного у клопотанні майна у кримінальному провадженні № 0000226, яке постановою слідчого закрито, відпала, у зв`язку з цим, клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, та слідчий суддя вважає за необхідне повністю скасувати арешт автомобіля «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 107, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000226 задовольнити.

Скасувати повністю арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 18.08.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накладений ухвалою слідчого судді від 19.08.2016 року (№335/9324/16-к, 1-кс/335/5526/2016), а саме: з автомобіля «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1