Справа№ 953/888/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2022 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001779 від 29.10.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше судимого, не одруженого, не маючого на утриманні непрацездатних осіб, не працюючого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 304 КК України,

В С Т А Н О В И В :
28.10.2021 року, близько 13:00, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу домоволодіння № 16 по вул. Наумівській у м. Харкові разом зі своїм малолітнім знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ввів в оману останнього, користуючись тим, що останній не розумів наслідків скоєних дій, завідомо повідомивши, що будівельні металеві ліса належать йому, через паркан проникли до подвір`я вищевказаного домоволодіння та скориставшись тим, що нікого вдома не було, таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_7 будівельні металеві ліса, які складаються з двох частин, вартістю -310 грн, які знаходилися на території вказаного домоволодіння, на задньому дворі за приміщенням будинку. Після чого, ОСОБА_5 та малолітній ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли разом з викраденим та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. З ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Крім того, 28.10.2021 року, близько 13:00, ОСОБА_5 , маючи умисел на втягнення малолітнього у протиправну діяльність, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітнім, перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 разом з останнім, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ввів в оману останнього, користуючись тим, що останній не розумів наслідків скоєних дій, завідомо повідомивши, що будівельні металеві ліса належать йому, через паркан проникли до подвір`я вищевказаного домоволодіння та скориставшись тим, що нікого вдома не було, таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_7 будівельні металеві ліса, які складаються з двох частин, вартістю -310 грн, які знаходилися на території вказаного домоволодіння, на задньому дворі за приміщенням будинку. Після чого, ОСОБА_5 та малолітній ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли разом з викраденим та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 304 КК України, тобто втягнення малолітнього у протиправну діяльність.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 304 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочини, які йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочинів не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. Зазначав, що належні висновки для себе зробив і просив його простити.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обстави н та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 304 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_8 кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, та за ч. 2 ст. 304 КК України, як втягнення малолітнього у протиправну діяльність.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані по особі обвинуваченого.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, останній раз за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 року за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.01.2022 року покарання замінено на 50 годин громадських робіт. (покарання не відбуте).
Також, судом за представленими даними встановлено, що ОСОБА_5 на обліку у лікаря - нарколога не перебуває, не одружений, осіб на утриманні немає, проживає та зареєстрований в м. Харкові, за місцем мешкання характеризується негативно, не працевлаштований, непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у військовий час.
За представленими даними, ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 1984 року, згідно висновку судово - психіатричної експертизи № 639 від 07.12.2021 року ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі легкої розумової відсталості з розладами поведінки та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини, встановлені судом, та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкцій інкримінованих статей, а саме у вигляді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.ст. 70, 71,72 КК України, з врахуванням того, що покарання, призначене за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 року за ч.1 ст. 125 КК України обвинувачений не відбув.
Остаточне призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання із застосуванням вимог ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, враховуючі обставини вчинення злочину, в тому числі із малолітнім, даних по особі обвинуваченого, який ніде не працює, негативно характеризується, офіційних джерел прибутку не має, неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини, та не відбув попереднє покарання.
Клопотання прокурором щодо міри запобіжного заходу заявлено не було.
Витрат по справі немає, цивільний позов не заявлено. Речові докази повернуті потерпілому.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 304 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст. 185 КК України - у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 304 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі;
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання покарання менш суворого більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків призначити покарання шляхом часткового приєднання до новопризначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 року (з врахуванням ухвали Київського районного суду м. Харкова від 05.01.2022 року покарання у вигляді 50 годин громадських робіт), виходячи із співвідношення 8 годин громадських робіт 1 дню позбавлення волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 4 років 3 днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту фактичного виконання вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_5 в межах кримінального провадження не обирався.

Повернуті потерпілому речові докази - залишити у користуванні та власності потерпілого.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1