Справа № 629/3708/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 в об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 29.05.2017 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи з умислом, направленим на заволодіння, шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки, грошовими коштами, які знаходяться на банківських картках громадян - мешканців України, вступили в злочинну змову між собою та невстановленою особою.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, у невстановлені дату та час ОСОБА_7 , діючи з ОСОБА_6 та невстановленою особою з умислом, направленим на заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, придбав у раніше знайомого йому ОСОБА_9 банківську кредитну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , імітовану на ім`я ОСОБА_10 для заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, поєднаним з операціями із використанням електронно-обчислювальної техніки

Отримавши у своє користування банківську картку «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_7 , а також невстановленою особою, продовжуючи реалізацію спільного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману, повідомила невстановленій особі всю необхідну інформацію по банківській картці ОСОБА_10 , а саме: пін-код, номер картки та CVV-код картки.

Після чого, отримавши вказану інформацію по вказаній банківській картці ОСОБА_10 , невстановлена особа за допомогою інтернет-банкінга «Приват24» встановила наявність у ОСОБА_10 ще однієї банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , на якій знаходились грошові кошти в сумі 5 000 гривень.

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою та спільно з невстановленою особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, здійснили грошовий переказ коштів з банківської картки № НОМЕР_2 на банківську картку № НОМЕР_1 , яка перебувала у володінні ОСОБА_11 .

Далі, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 зняли з вказаної картки ОСОБА_10 за допомогою банкомату «ПриватБанк», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 4 800 гривень, тим самим таємно викрали грошові кошти останньої, спричинивши їй майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 23.02.2017 року, ОСОБА_6 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , діючи з умислом, направленим на заволодіння, шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки, грошовими коштами, які знаходяться на банківських картках громадян - мешканців України, вступила в злочинну змову з невстановленою особою.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у невстановлені дату та час, ОСОБА_6 придбала у раніше знайомого їй ОСОБА_9 банківську кредитну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_12 для заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, поєднаним з операціями із використанням електронно-обчислювальної техніки, при цьому ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 пін-код від вказаної картки, який йому достовірно був відомий.

Отримавши в своє користування банківську картку «ПриватБанк» та пін-код від неї, яка належить ОСОБА_12 , ОСОБА_6 встановила, що по вказаній кредитній картці можливо змінити кредитний ліміт, збільшивши його та оформити послугу «Миттєва розстрочка», після оформлення якої на банківську картку також зараховуються грошові кошти.

Далі, ОСОБА_6 , на початку жовтня 2017 року, точної дати та часу встановити не виявилось можливим, діючи із умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, використовуючи вказану банківську кредитну картку ОСОБА_12 та пін-код від неї, які вона отримала від ОСОБА_9 , за допомогою банкомату «ПриватБанк» збільшила кредитний ліміт по вказаній кредитній картці, та оформила по ній послугу «Миттєва розстрочка», після чого на картку зарахувались грошові кошти в сумі 5 000 гривень та 3 636 гривень. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, діючи повторно, за допомогою банкоматів «ПриватБанк» розташованих за адресами: АДРЕСА_2 , магазин «Посад», здійснила зняття вказаних грошових коштів з банківської картки ОСОБА_12 на загальну суму 8 636 гривень, чим спричинила останній майнову шкоду на вказану суму.

Потерпілою ОСОБА_12 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 на її користь завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 15 000 грн.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, яке підтримав захисник ОСОБА_5 , про звільнення ОСОБА_13 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за їх обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Клопотання мотивує тим, що інкриміновані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами і з дня їх вчинення минуло п`ять років. Тобто, закінчилися строки давності, передбачені ст. 49 КК України, для притягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вказаними обвинуваченнями, тому вони підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закриттю.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні після роз`яснення їй судом наслідків звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, клопотання захисника підтримала і просила закрити кримінальне провадження відносно неї саме з цієї підстави.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні після роз`яснення йому судом наслідків звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, клопотання захисника підтримав і просив закрити кримінальне провадження відносно нього саме з цієї підстави.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 .

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України належить до нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Тобто, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, які мали місце 31.07.2017 року та на початку жовтня 2017 року. ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, яке мало місце 31.07.2017 року.

Перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої ч. 2 ст.49 КК України, не зупинявся.

При цьому, згідно обвинувальних актів ОСОБА_6 обвинувачується ще у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 КК України, останній епізод за якими мав місце 14.10.2017 року. Тобто, відповідно до ч. 3 ст.49 КК України саме з цієї дати слід рахувати початок перебігу строку давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 185 КК України після його переривання вчиненням злочинів за ч.3 ст.190 КК України. Згідно наявної довідки про судимість ОСОБА_6 , окрім інкримінованого їй обвинувачення за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 190 КК України у цьому кримінальному провадженні, більше до кримінальної відповідальності не притягалася.

Також, ОСОБА_7 згідно обвинувального акту обвинувачується ще у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 КК України, останній епізод за якими мав місце 10.10.2017 року. Тобто, відповідно до ч. 3 ст.49 КК України саме з цієї дати слід рахувати початок перебігу строку давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 185 КК України після його переривання вчиненням злочинів за ч.3 ст.190 КК України. Згідно наявної довідки про судимість ОСОБА_7 , окрім інкримінованого йому обвинувачення за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 190 КК України у цьому кримінальному провадженні, він більше до кримінальної відповідальності не притягався.

Таким чином, на теперішній час п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 185 КК України, як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 , закінчився і обвинувачені не заперечують проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

З`ясувавши позицію обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та впевнившись у їх добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання захисника є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, відповідно до вимог чинного КПК України, цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження, як на досудовому розслідування, так і в суді. За таких обставин, заявлений потерпілою ОСОБА_12 цивільний позов про стягнення моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду, що не перешкоджає його пред`явленню в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.49 КК України, п. 1 ч. 2 ст.284, ст. ст. 286, 314, 370, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1