УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 461/1086/22

провадження № 51-1082ска23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5

на постанови Галицького районного суду м. Львова від 14 липня 2022 року

та Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року щодо нього,

встановив:

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 14 липня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого

ч. 6 ст. 481 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 170 000 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року вищевказане судове рішення щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

У касаційній скарзі адвокат порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та копії оскаржуваних судових рішень, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Так, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі

про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається КУпАП та іншими законами України.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Так, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення,

є остаточною й оскарженню не підлягає (частини 2, 10 ст. 294 КУпАП).

Тобто обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції

у справах про адміністративні правопорушення, встановлене у ст. 294 цього Кодексу, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України,

є пропорційним та обґрунтованим.

Даний висновок узгоджується з міжнародними актами та практикою Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів, керуючись принципом верховенства права при здійсненні правосуддя та виходячи

з основних засад судочинства, вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

Враховуючи викладене і керуючись п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, Верховний Суд

постановив:

Відмовити адвокату ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження

за її касаційною скаргою на постанови Галицького районного суду м. Львова

від 14 липня 2022 року та Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3