Єдиний унікальний номер 317/2748/22
Провадження номер 1-в/317/280/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК № 99 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котляревське Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по даній справі засуджений: 19.02.2014 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11.02.2016 згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк з 24.02.2013 по 24.09.2014 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , в якому засуджений просив суд розглянути можливість застосування до нього пільгу, передбачену ст. 81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав своє клопотання, вважає що виправився.

У судовому засіданні представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» заперечував проти задоволення клопотання засудженого, зазначив що, на його думку, засуджений на шлях виправлення не став.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого, представника адміністрації колонії та прокурора, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно з наданою суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС ДУ «Біленьківської ВК (№ 99)», узгодженої з заступником начальника колонії із соціально-психологічної та виховної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.03.2013.

Під час тримання в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4», порушень режиму тримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.

З 06.10.2014 відбував покарання в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія № 26», допустив одне порушення режиму відбування покарання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення погашене в законному порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці шістнадцять разів заохочувався правами начальника установи.

З 08.12.2020 відбуває покарання в Державній установі «Біленьківська виправна колонія № 99), порушень режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. За сумлінну поведінку та стимулювання до праці один раз заохочувався правами начальника установи.

На даний час на виробництві установи не працює і намірів не виявляє. Працює та добровільній безоплатній основі в їдальні для засуджених, різноробочим. До праці ставлення посереднє. В життєдіяльності відділення участі не приймає. Ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи посереднє. Ініціативи до виконання робіт із благоустрою установи не проявляє. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує стосунки із засудженими, як позитивної так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, але недостатньо.

На даний час участі у програмах диференційованого-виховного впливу та у секціях самодіяльної організації не приймає, бажання не виявляє. На заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо. Бібліотеку в установі не відвідує. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки. За характером спокійний та врівноважений, у відношенні до засуджених не конфліктний.

У скоєному злочині вину свою визнає, розкаюється, але робить це виключно в своїх корисливих цілях. На даний час засуджений на профілактичному обліку не перебуває.

Комісією Жовтоводської виправної колонії (№ 26) від 24.01.2019 відмовлено в переведенні на дільницю соціальної реабілітації.

Комісією Біленьківської виправної колонії (№ 99) від 29.07.2021 відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким.

Комісією державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» від 27.10.2022 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Вищевказане, у тому числі наявність стягнення, враховується судом як характеристика нестабільної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Також суд враховує, що згідно з довідкою, засуджений на виробництві колонії не працює з травня 2021 року.

Суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Наразі суд вважає, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на засудженого ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 153, 154 КВК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 336, 369-372, 376, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1