Справа №333/356/23
Провадження №1-кс/333/251/23
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2023 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000010 та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 409 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2023 року слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000010, відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ( по стройовій частині) від 10.03.2022 № 42, з 10 березня 2022 року вважати призваним на військову службу у Збройні Сили України за мобілізацією старшого солдата ОСОБА_6 та призначено на посаду стрільця третього відділення охорони другого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 31.03.2022 № 63 старшого солдата ОСОБА_6 призначено на посаду старшого стрільця першого відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по особовому складу від 11 січня 2023 року № 5-рс, старшого солдата ОСОБА_6 , старшого стрільця першого відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 міста Запоріжжя ЗВІЛЬНЕНО з займаної посади та ЗАРАХОВАНО в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . На підставі зазначеного наказу, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) виданий наказ від 12.01.2023 № 12 відповідно до якого старшого солдата ОСОБА_6 , старшого стрільця першого відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 11 січня 2023 року № 5-рс в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. Згідно цього ж наказу старшого солдата ОСОБА_6 з 12 січня 2023 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та всіх видів забезпечення.

Таким чином, у відповідності до вищевказаних наказів, старший солдат ОСОБА_6 з 13.01.2022 вступив у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та повинен був виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби.

13.01.2023 близько 07 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_6 прибув на територію ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в подальшому близько 10 год. 00 хв. цього ж числа отримав для ознайомлення повідомлення про прийняття кадрових рішень з наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 11 січня 2023 року № 5-рс та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 12.01.2023 № 12.

Старший солдат ОСОБА_6 ознайомився зі змістом вищевказаних наказів та, діючи із прямим умислом, маючи намір відмовитись від несення обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, в категоричній формі відкрито відмовився прибувати до пункту дислокації зазначеної військової частини для виконання обов`язків військової служби.

Крім того, старшому солдату ОСОБА_6 , після оголошення йому вище вказаних наказів, оголосили припис № К/241/2 від 12.01.2023, згідно котрого останній мав прибути до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби. Проте, старший солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством та нормативно-правовими актами, які регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо, в категоричній формі відмовився від отримання зазначеного припису.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_6 , відмовився виконувати доведені йому наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 11 січня 2023 року № 5-рс та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 12.01.2023 № 12, отримувати припис, а також виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені законодавством та нормативно-правовими актами, які регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, а саме прибути до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Відтак, старший солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та нормативно-правовими актами, які регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин в умовах воєнного стану, передбачений ч.4 ст.409 КК України.

18 січня 2023 року старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі підполковником Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, а саме відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме:

- повідомленням про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення від 13.01.2023, яке надійшло до ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 т.в.о. позаштатного юрисконсульта ІНФОРМАЦІЯ_7 , який повністю підтвердив вищевикладені показання ОСОБА_7

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 , який повністю підтвердив вищевикладені показання ОСОБА_7

- довідкою військово-лікарської комісії від 14.01.2023, виданою комісією Запорізького військового шпиталю (військова частина НОМЕР_3 ), відповідно до якої старший солдат ОСОБА_6 на підставі статей 83-б, 23-г, 64-г графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби.

- іншими матеріалами досудового розслідування у даному кримінальному провадженні в їх сукупності.

Таким чином під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 409 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_6 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме відмову від несення обов`язків військової служби, демонстративно ігноруючи встановлений порядок несення служби та відкрито відмовляючись підкорятися наказам командирів. При цьому ОСОБА_6 службу проходить у місці тимчасової дислокації підрозділу смт.Новомиколаївка Запорізької області, що дає можливість останньому, ігноруючи накази командирів, з метою уникнення кримінальної відповідальності - безперешкодно покинути тимчасове місце дислокації підрозділу та переховуватись в подальшому від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, солдат ОСОБА_6 під час оголошення та ознайомлення з відповідним наказом, поводився зверхньо, виказуючи явну неповагу по відношенню до командування та співробітників правоохоронного органу, що також свідчить про життєву позицію ОСОБА_6 , його небажання проходити військову службу та виконувати накази командирів, а отже, і про бажання переховування від органу досудового розслідування і суду з метою уникнення відповідальності.

Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції задля нівелювання ризику можливості переховуватися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 буде саме тримання під вартою.

Водночас, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення у період воєнного стану, у вчиненні якого він підозрюється, є тяжким та вчинене в той час коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, подає негативний приклад для інших військовослужбовців підрозділу, створює враження безкарності у бойовому підрозділі, підриває авторитет командирів, що безпосередньо впливає на стан військової дисципліни та боєздатність підрозділу в цілому умовах воєнного стану, який безпосередньо залучений до виконання бойових завдань, а також створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних силах України, сторона обвинувачення вважає, що слідчим суддею необхідно визначити максимальний розмір застави ОСОБА_6 , передбачений ч.5 ст.182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, а саме у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сума застави у межах, менше ніж максимальний її розмір, передбачений положенням ст.182 КПК України для тяжких злочинів, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде стримуючим засобом до не порушення підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Крім того, ОСОБА_6 необхідно обрати максимальний строк тримання під вартою 60 (шістдесят) днів, оскільки складність провадження не дозволяє завершити досудове розслідування у менший строк.

У судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання у повному обсязі та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_6 , після роз`яснення йому слідчим суддею прав, передбачених ч.2 ст.193 КПК України, пояснив, що бажає, щоб його інтереси представляла адвокат ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Відмову від виконання наказу пояснив незадовільним станом здоров`я і важким морально-психологічним станом.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначав про необґрунтованість підозри і відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 13.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.4 ст.409 КК України (кримінальне провадження №0000010).

Клопотання слідчого погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України у повному обсязі.

18.01.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У рішенні по справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).

Згідно з п.1 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, підтверджується, зокрема, даними, що містяться у повідомленні про кримінальне правопорушення, протоколах допиту свідків, іншими матеріалами досудового розслідування у даному кримінальному провадженні в їх сукупності. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.409 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також оцінює в сукупності такі обставини: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці проживання - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовець, раніше не судимий.

На думку слідчого судді, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного, а саме те, що останній до відмови від виконання наказу зі скаргами на стан здоров`я не звертався, скоїв тяжкий злочин в період військового стану, конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, зокрема, відкрито відмовляючись підкорятися наказам командирів ставив під сумнів авторитет Держави в особі Збройних Сул України, свідчить про існування з боку підозрюваної особи наступних ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення (адже дотепер не виконав наказ щодо прибуття у розташування військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби). Крім того, суд враховує, що згідно довідки військово-лікарської комісії ОСОБА_6 придатний до військової служби (а.с.60).

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

Згідно з положеннями Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, слідчий суддя вбачає, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити і застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.

Враховуючи ненадання стороною захисту доказів на підтвердження мешкання ОСОБА_6 на час розгляду клопотання за певною адресою, і даних про осіб, що можуть виступати поручителями, суд не знаходить можливим застосування до обвинуваченого менш суворих запобіжних заходів, зокрема, у вигляді домашнього арешту або особистої поруки.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, вбачається за можливе визначити альтернативний запобіжний захід, а саме заставу, виходячи із вимог ч.2 ст.182 КПК України.

Приймаючи до уваги вимоги ч.5 ст.182 КПК України, та той факт, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_6 є тяжким, та не підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням майнового стану підозрюваного, розмір завданої матеріальної шкоди, визначається можливість застосування застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 гривень.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_6 покладаються обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись, ст.ст.3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 198 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000010 задовольнити повністю.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» до 19 березня 2023 року включно.

Строк тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою по цьому кримінальному провадженню рахувати з моменту оголошення ухвали суду, а саме з 19.01.2023 року.

Визначити одночасно щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. ОСОБА_6 , або заставодавець (інша фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень 00 копійок на депозитний рахунок місцевих загальних судів (отримувач платежу ТУ ДСАУ в Запорізькій області, ідентифікаційний код за , рахунок № UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа).

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, який здійснюють досудове розслідування даного кримінального провадження, прокурора, суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (несення військової служби);

3) не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, а у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Виконання ухвали доручити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор». Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1