Справа № 369/1704/23
Провадження №1-кс/369/373/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000072 від 30.01.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000072 від 30.01.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що сектором дізнання відділення поліції №5 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення зареєстрованого 30.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.01.2023 до ЧЧ ВП №5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, надійшла письмова заява від, гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що громадянин країни агресора ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , впродовж 2020-2023 років щомісячно отримував від заявника грошові кошти у сумі 17400 грн, за завідомо складеним шахрайським шляхом договором лізингу.

У зв`язку із вказаним, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення можливого кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, 31.01.2023 року в період часу з 11 год. 40 хв. по 12 год. 10 хв. було проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В ході огляду виявлено автомобіль «HYUNDAI SONATA» в кузові сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є гр. ОСОБА_6 , а користувачем ОСОБА_5 . В ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено:

1.Транспортний засіб автомобіль марки «HYUNDAI SONATA» в кузові сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

2.Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 видане 01.02.2020 на ім`я ОСОБА_6 .

3.Ключ від автомобіля чорного кольору з наявним маркуванням НОМЕР_4 .

Вилучений автомобіль поміщено до майданчику для тимчасового зберігання вилучених транспортних засобів, що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Макарів, вул. Василя Стуса 37. Вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ від автомобіля було поміщено та упаковано до сейф-пакету НПУ № WAR0056908.

На даний час виникла необхідність у проведенні експертизи вилучених речей.

Вищезазначені вилучені речі у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі предметом вчинення злочину, знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 заперечував щодо клопотання та просив відмовити в його задоволенні.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, відомості про вчинення злочину були внесені до ЄРДР з № 0000072 від 30.01.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Однак, слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити, оскільки прокурор не довів необхідність накладення арешту на автомобіль марки «HYUNDAI SONATA» в кузові сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 видане 01.02.2020 на ім`я ОСОБА_6 ; ключ від автомобіля чорного кольору з наявним маркуванням НОМЕР_4 та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.

Також прокурором не доведено, яке доказове значення матимуть вищевказані предмети у вказаному кримінальному провадженні.

Крім цього, слідча суддя враховує, що посилання прокурора в клопотанні про необхідність накладення арешту на вищезазначені речі лише для збереження речових доказів, не може слугувати підставою для накладення арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000072 від 30.01.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1