Справа №639/3682/22
Провадження №1-в/639/268/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_4 про приведення судових рішень до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить привести вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 04.04.2016 року у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, після чого прийняти аналогічні рішення щодо вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 5 грудня 2018 року та вироку Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року, який був змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 р., якою змінено вирок Зміївського районного суду Харківської області щодо ОСОБА_4 .

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та просив його задовольнити, визначити остаточне покарання за всіма вироками в межах, встановлених діючим законодавством, врахувати при призначенні остаточного покарання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.05.2021 р., 15.09.2021 р., якими приведено у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, відповідно вироки суду від 05.12.2018 р. та 04.04.2018 р. щодо нього, а також призначити остаточне покарання за останнім вироком суду не за правилами ст. 71, а за правилами ст. 70 КК України та вважати його таким, що підлягає звільненню з-під варти у зв`язку з повним відбуттям покарання. Також виразив незгоду з ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 р. та пояснив, що не розуміє, чому до призначеного апеляційним судом покарання було в порядку ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за минулим вироком суду від 05.12.2018 р. не в розмірі 1 місяця, як постановив суд першої інстанції у вироку від 21.04.2021 р., а у більшому розмірі, що призвело до фактичного залишення без змін остаточного покарання щодо ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що вироки Балаклійського районного суду Харківської області від 04.04.2016 р. та 05.12.2016 р. вже приведені у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, підстав же для зміни покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 р. не вбачається, покарання призначене за правилами ст. 71 КК України, зазначені судові рішення набрали законної сили.

Суд, вислухавши думку прокурора, засудженого, перевіривши матеріали особової справи засудженого, доходить висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частинами 2,3 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено наступне.

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04.04.2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 05.05.2016 р.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.09.2021 р. вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 04.04.2016 р. приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року.

Визнано ОСОБА_4 таким, що засуджений даним вироком за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі. В іншій частині вирок залишено без змін.

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 5 грудня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04.04.2016 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 5 грудня 2018 року набрав законної сили 22.09.2020 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.05.2021 вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 05.12.2018 р. приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року.

Визнано ОСОБА_4 таким, що засуджений даним вироком за ч. 1 ст. 309 КК України до 5 років обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04.04.2016 року у виді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно визначено ОСОБА_4 , за правилами ст. 72 КК України, покарання у виді 3 років одного місяця позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін.

В подальшому ОСОБА_4 був засуджений вироком Зміївського районного суду м. Харкова від 21.04.2021 р. за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 05.12.2016 року у виді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 р. змінено вирок Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року щодо ОСОБА_4 . На підставі ст.69-1 КК України зменшено ОСОБА_4 розмір покарання за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 05.12.2018 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Суд зазначає, що питання про приведення раніше постановлених вироків суду відносно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року вже було вирішено ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.05.2021 та 15.09.2021 р.

Зазначені судові рішення набрали законної сили.

Вимоги засудженого про повторний розгляд такого питання не можна вважати такими, що грунтуються на законі.

Що стосується вимог клопотання про належне врахування при призначенні покарання за вироком Зміївського районного суду м. Харкова від 21.04.2021 р. та ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 р. зазначених вище ухвал Жовтневого районного суду м. Харкова, то слід зазначити, що питання зміни порядку призначення остаточного покарання виходить за межі компетенції суду при вирішенні питання в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України.

Незгода засудженого з призначеним апеляційним судом покаранням та порядком його призначення не є підставою для його перегляду Жовтневим районним судом м. Харкова, який не розглядав по суті кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 .

Крім того, в судовому засіданні засуджений пояснив, що вказані судові рішення були предметом касаційного оскарження та залишені без змін, що підтверджується наявною у Єдиному реєстрі судових рішень ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.01.2022 р. про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 р. щодо останнього.

За таких обставин суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Доводи ж ОСОБА_4 , що йому незрозумілі підстави призначення покарання ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 р. за правилами ст. 71 КК України, через що він просив роз`яснити зазначене судове рішення, також не можуть бути взяті до уваги Жовтневим районним судом м. Харкова. Питання роз`яснення судового рішення КПК України покладається на суд, який його ухвалив (ст. 380 КПК України).

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення судових рішень до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_7