Справа № 642/813/23
Провадження № 1-кс/642/1094/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Ленінським районним судом м. Харкова та ДУ "Харківській слідчий ізолятор" клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

встановив:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування клопотання прокурор послалася на те, що Харківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони здійснюється підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні за № 0000315 від 01.11.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.08.2022 №64-рс військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 .

Встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.06.2022 №125 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який згодом неодноразово продовжувався та триває досі.

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби за мобілізацією, 18 жовтня 2022 року в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та ухилитися від військової служби в умовах воєнного стану, залишив постійне місце дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді - номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно, ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 18.10.2022 самовільно залишив пункт постійної дислокації гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 та до 17.02.2023 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

17.02.2023 о 10 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 208 КПК України.

17.02.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

20.02.2023 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

06.04.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: заява про вчинення кримінального правопорушення, що надійшло з військової частини згідно якого номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 самовільно залишив місце проходження служби; Рапортом про виявлення відсутності військовослужбовця ОСОБА_4 ; Актом службового розслідування від 29.10.2022, згідно якого факт залишення місця служби ОСОБА_4 з 18.10.2022 знайшов своє підтвердження; допитами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у кримінальному провадженні; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Продовження строку запобіжного заходу обгрунтовується наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування ОСОБА_4 від суду, обґрунтовується наступним: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_4 з метою уникнення від даного покарання буде переховуватись від суду. Вказана обставина створює передумову уникнути обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальної відповідальності та переховуватися від суду. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі обвинуваченого будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Також про наявність вказаного ризику свідчить той факт, що ОСОБА_4 самовільно без дозволу командирів самовільно залив місце несення служби в умовах воєнного стану з метою ухилення від військової служби та про своє місце перебування нікого не повідомляв, що свідчить про те, що останній у разі обрання іншого запобіжного заходу може переховуватись від суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Може незаконно впливати на свідків, колишніх співслужбовців, у кримінальному провадженні шляхом їх вмовлянь з метою давати показання на свою користь, так як більшість із свідків є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , Збройних Сил України та разом проходили військову службу в одній і тій же військовій частині разом з обвинуваченим.

Враховуючи викладене, прокурор просила продовжити строк запобіжного заходу на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Обвинувачений не заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник підтримала позицію свого підзахисного.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, та надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Харківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони здійснюється підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні за № 0000315 від 01.11.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

17.02.2023 о 10 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 208 КПК України.

17.02.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

20.02.2023 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», до 16.04.2023.

06.04.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на свідків.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що подане клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176-178, 183,193-194, 196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя-

постановив:

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 11.06.2023 включно.

Строк дії ухвали до 11.06.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя