У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-
В С Т А Н О В И В:

30.11.2022 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в якому останній просить скасувати арешт на автомобіль Renault Magnum 480 ЕТ д.н.з. НОМЕР_1 накладений ухвалою Октябрського районного суду від 28.10.2022 року, що належить ОСОБА_5 .
На обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ ВРЗССТ СУ ГУНП в Полтавській області знаходиться кримінальне провадження № 0000507 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
28.10.2022 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави накладено арешт на автомобіль Renault Magnum 480 ЕТ д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого ВРЕР-6 УДАІ в м. Києві 13.04.2010 року, належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, користування та проведення ремонтних робіт з ним, визначити місцем зберігання охороняєму територію АТЛ за адресою: Полтавська область, м. Решетилівка, вул. Полтавська, 100-А, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
З моменту вилучення автомобіля минуло більше місяця, крім цього експертизи, які призначалися по ДТП проведені, тому підстав для подальшого утримання майна ОСОБА_5 на даний час не існує.

Вважає, що у арешті майна відпала потреба, а тому просить його скасувати.

Представник заявника ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі та без участі заявника, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти скасування арешту не заперечував, оскільки у ході досудового розслідування проведено дослідження даного транспортного засобу на технічний стан, а також проведено слідчий експеримент.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у відповідності до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 28.10.2022 року клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000507 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задоволено. Накладено арешт на автомобіль Renault Magnum 480 ЕТ д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого ВРЕР-6 УДАІ в м. Києві 13.04.2010 року, належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, користування та проведення ремонтних робіт з ним, визначити місцем зберігання охороняєму територію АТЛ за адресою: Полтавська область, м. Решетилівка, вул. Полтавська, 100-А, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено для реалізації викладеної мети відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, оскільки автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, зокрема має статус речового доказу у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
В даному випадку застосовувалась підстава, обумовлена вимогами ч.1, ч.2 ст.170 КПК України за змістом якої арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Щодо інших підстав для накладення арешту, то обов`язковими передумовами вирішення питання для накладення арешту на майно в порядку ст. 170 КПК України є наявність у кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках також особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети - забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно зі ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.
Згідно клопотання підозра жодній особі не пред`явлена.
Статтею 174 КПК України передбачені умови та підстави для скасування арешту, зокрема, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що арешт на автомобіль накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя враховує, що арешт на автомобільнакладено шляхом заборони права відчуження, розпорядження, користування та проведення ремонтних робіт до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Також у судовому засіданні встановлено, що слідчий не заперечував проти скасування арешту на майно.
З огляду на викладене, враховуючи співмірність накладення арешту із потребами досудового розслідування та наслідками, які можуть настати для власника, у зв`язку із позбавленням власника використовувати належне йому майно за призначенням, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170,174 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28.10.2022 року по внесеному до ЄРДР кримінальному провадженню №0000507 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з автомобіля Renault Magnum 480 ЕТ д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого ВРЕР-6 УДАІ в м. Києві 13.04.2010 року, належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1