Провадження № 1-кп/947/137/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002817 від 07.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, українки, з середньо освітою, одружена, не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.10.2019 року до Київського районного суду міста Одеси скерований обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002817 від 07.08.2019 року, відносно ОСОБА_8 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

В процесі розгляду справи прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 за погодженням з заступником керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 відповідно до ст.ст.338,341 КПК України, змінено обвинувачення у кримінальному провадженні №0002817 від 07.08.2019 року, відносно ОСОБА_8 .

Так, у липні-серпні 2019 року у ОСОБА_8 , із корисливих мотивів виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами банківських установ, шляхом обману, з використанням завідомо підробленого документу.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 01.08.2019, у денний час доби, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні ТЦ «Сіті Центр» (м-н Comfy) по проспекту Небесної Сотні, 2 у м. Одесі, переслідуючи корисливу мету, направлену на незаконне заволодіння грошовими коштами юридичних осіб, звернулась до співробітників торгівельної точки КБ_Comfy_Од3, безпосередньо в кредитну зону, з метою отримання споживчого кредиту. При цьому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , перебуваючи за вказаною адресою, достовірно усвідомлюючи, що вона документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.02.2007 Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області, з метою ідентифікації своєї особи та подальшого заволодіння грошовими коштами, особисто надала співробітнику АТ «УКРСИББАНК» недостовірну інформацію щодо своїх анкетних даних та завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_8 . Однак, виконавши всі зазначені дії, ОСОБА_8 в отриманні споживчого кредиту в розмірі 35 667,10 гривень було відмовлено, у зв`язку із викриттям її шахрайських дій співробітниками банківської установи АТ «УКРСИББАНК», таким чином злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Враховуючи викладене, ОСОБА_8 , в денний період часу 01.08.2019, використовуючи завідомо підроблений офіційний документ, своїми умисними діями, шляхом обману, здійснила замах на незаконне заволодіння чужим майном, у вигляді грошових коштів у сумі 35 667,10 гривень, чим намагалась завдати АТ «УКРСИББАНК» майнової шкоди на зазначену суму.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім того, 01.08.2019, у денний час доби, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні ТЦ «Сіті Центр» (м-н Comfy) по проспекту Небесної Сотні, 2 у м. Одесі, переслідуючи корисливу мету, направлену на незаконне заволодіння грошовими коштами юридичних осіб, звернулась до співробітників торгівельної точки КБ_Comfy_Од3, безпосередньо в кредитну зону, де з метою безпідставного отримання споживчого кредиту, достовірно усвідомлюючи, що вона документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.02.2007 Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області, з метою ідентифікації своєї особи, особисто надала співробітнику АТ «УКРСИББАНК» недостовірну інформацію щодо своїх анкетних даних та завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_8 , в денний період часу 01.08.2019, використала завідомо підроблений офіційний документ, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_8 .

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками використання завідомо підробленого документа.

Захисник ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.2 ст.15, ч.1 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, обґрунтування викладені в письмовому клопотанні.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала клопотання свого захисника про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого ОСОБА_11 надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника АТ «УКРСИББАНК».

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки дійсно закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України.

Обвинуваченій ОСОБА_8 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачена ОСОБА_8 підтримала клопотання заявлене захисником ОСОБА_7 та просила його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд вважає, що заявлене клопотання є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Санкція ч.4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно ч.2 ст. 12 КК України дані злочини відноситься до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Так, відносно обвинуваченої ОСОБА_8 наявні обвинувальні акти щодо притягнення її до кримінальної відповідальності, які перебувають на розгляді в суді.

Суд розглядаючи заявлене клопотання захисника ОСОБА_7 щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.15, ч.1 ст.190, ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховує принцип презумпції невинуватості, закріплений у ратифікованих Верховною Радою України міжнародно-правових актах, зокрема у ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини та у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Також у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві.

Так, у ч. 1 ст. 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Цей конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо у тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК України), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК України). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

Тобто, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Так, об`єднанна палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в своєї постанові від 06.12.2021 року у справі № 521/8873/18 щодо належного застосування положень ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, зазначила наступне.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, та правову позицію Верховного Суду, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Перевіривши законність заявленого клопотання захисником ОСОБА_7 підтриманого обвинуваченою ОСОБА_8 з огляду на те, що злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 скоєні в 2019 році, є кримінальними проступками, після вчинення зазначених кримінальних правопорушень до дати вирішення питання про звільнення останньої від кримінальної відповідальності, минуло три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відносно ОСОБА_8 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002817 від 07.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України - закриттю.

Керуючись ст.ст.286,288,369-372,395 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 підтримане обвинуваченою ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за № 0002817 від 07.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.15, ч.1 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002817 від 07.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1