Справа № 744/1600/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/116/23
Категорія - про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його . Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

05 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно режимі відео конференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29)» матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення у відповідність до вимог діючого законодавства вироку Октябрського районного суду міста Бєлгорода від 16 травня 2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 11 квітня 2018 року, шляхом внесення змін до ухвали Семенівського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2018 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд вказав на те, що вирок Октябрського районного суду міста Бєлгорода від 16 травня 2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 11 квітня 2018 року, вже був приведений у відповідність до вимог законодавства України, а кримінальним процесуальним законодавством України суд не наділений повноваженнями щодо внесення змін до судових рішень, які набрали законної сили, як не передбачене і повторне приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України. Звернув увагу на те, що у порядку ст. 610 КПК України, засуджені не наділені правом на звернення до суду із клопотанням про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та прийняти рішення, яким подане ним клопотання задовольнити, оскільки під час приведення вироку Октябрського районного суду міста Бєлгорода від 16 травня 2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 11 квітня 2018 року, у відповідність до законодавства України, судом було повністю проігноровані вимоги ст. 610 КПК України, положення якої спрямовані на максимальне врахування інтересів засудженого при обранні покарання в результаті приведення у відповідність вироку іноземної держави до законодавства України.

Вироком іноземної держави йому було призначене покарання у виді 13 років позбавлення волі, в той же час, кваліфікація його дій у відповідності до вимог Кримінального Кодексу України відповідає ч. 3 ст. 307, якою передбачене покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі.

За таких умов, приводячи вирок у відповідність при визначенні остаточного покарання Семенівський районний суд мав обмежитись максимально можливим покаранням, встановленим ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у виді 12 років позбавлення волі.

Призначивши йому остаточне покарання більше ніж передбачено санкцією ч. 3 ст. 307 КК України, суд грубо порушив його права, що є підставою для повторного приведення вироку суду у відповідність до законодавства України.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту, звернув увагу на призначення покарання за сукупністю тяжких злочинів шляхом складання покарання, а не шляхом поглинення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів судового провадження, засудженому ОСОБА_6 на підставі вироку Октябрського районного суду міста Бєлгорода від 16 травня 2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 11 квітня 2018 року, було визначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України (кримінальне правопорушення від 06 серпня 2015 року) у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст. 307 КК України (епізод збуту ОСОБА_9 06 серпня 2015 року) у виді 11 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст. 307 КК України (епізод збуту Келиму 07 серпня 2015 року) у виді 11 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України (кримінальне правопорушення від 10 серпня 2015 року) у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України (кримінальне правопорушення від 13 серпня 2015 року) у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі. 1 та ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, остаточно ОСОБА_6 було визначене покарання у виді 13 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з 17 травня 2017 року. У строк відбуття покарання зарахований строк його попереднього ув`язнення з 14 серпня 2015 року по 04 серпня 2017 року включно та з 01 березня 2018 року по 11 квітня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, передбачений статтею 610 КПК України, згідно з якою, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

Згідно зі статтею 612 КПК України, будь-які питання, пов`язані з переглядом вироку суду іноземної держави, вирішуються судом держави, в якій ухвалено вирок, а у разі зміни або скасування судом іноземної держави вироку питання про виконання такого рішення розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, питання приведення вироку іноземної держави у відповідність до вимог законодавства України вже було вирішене за зверненням компетентного органу. Рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання.

У той же час, ОСОБА_6 не наділений, відповідно до викладених вище вимог законодавства, правом ініціювати перед судом питання про приведення вироку російської федерації у відповідність із законодавством України.

Доводи клопотання засудженого та зміст його апеляційної скарги зводяться до незгоди з остаточно визначеною мірою покарання, яку він вважає такою,що перевищує максимальну межу санкції найтяжчої статті,за якою він обвинувачується.

Частиною 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином змінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно із положенням статті 11.

Відповідно до ст.ст. 10,11 цієї Конвенції, покарання за своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Положеннями ч. 3 ст. 68 КК України передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вказаних вимог законодавства суд дотримався, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України покарання у виді 8 років позбавлення волі. Так само суд вірно призначив засудженому покарання за ч. 3 ст. 307 КК України 11років позбавлення волі, що не перевищує максимальну межу санкції частини цієї статті, яка становить 12 років позбавлення волі.

Однак, остаточно міра покарання була визначена судом за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 70 КК України, у виді 13 років позбавлення волі, що відповідає вимогам кримінального законодавства України та її міжнародним зобов`язанням.

Так, за змістом ч. 2 ст. 70 КК України, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в загальній частині цього Кодексу.

Доводи засудженого, який є дипломованим юристом, про відсутність у вироку іноземної держави сукупності злочинів, оскільки в України не передбачені кваліфікація злочинів та призначення покарання по кожному епізоду, не заслуговують на увагу.

При приведенні у відповідність із законодавством України вироку Октябрського районного суду міста Бєлгорода від 16 травня 2017 року, суд першої інстанції врахував, що дії засудженого ОСОБА_6 утворюють сукупність злочинів: закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, предметом якого були наркотичні засоби у великих розмірах - ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України та незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, предметом якого були наркотичні засоби у великих розмірах - ч. 3 ст. 307 КК України і за закінчений злочин та замах на нього визначив остаточне покарання за принципом часткового складання покарань, за тим принципом, який визначив суд іноземної держави, що не є порушенням законодавства України та узгоджується з правилами складання покарань, визначеними у ч. 2 ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у разі продовження виконання вироку держава дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Покарання за своїм характером і тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Отже, остаточно визначена ОСОБА_6 міра покарання у виді 13 років позбавлення волі, без конфіскації майна, відповідає розміру покаранню, призначеному вироком російської федерації за принципом складання покарання, який місцевий суд не мав права самостійно змінювати на принцип поглинення покарання, остаточне покарання засудженому визначено шляхом часткового складання покарань у межах, що не перевищує максимальні строки позбавлення волі, визначені у ч.2 ст. 63 КК України ( 15 років позбавлення волі).

Таким чином, для повторного приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України, відсутні будь-які правові підстави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 602-604, 610 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2022 року про відмову у приведенні вироку Октябрського районного суду міста Бєлгорода від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 у відповідність до законодавства України, без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12