Справа № 524/6149/22
Провадження № 1-кп/524/584/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого по справі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000245, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Північна Осетія, громадянина України, освіта вища, одруженого, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем у званні старшого солдата, який проходить військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді стрільця-снайпера взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , 18 травня 2022 року реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для нез`явлення вчасно на службу до військової частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза ї межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

30.07.2022 старший солдат ОСОБА_3 добровільно та з власної ініціативи прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 та повідомив про себе і вчинений злочин.

Таким чином, 18 травня 2022 року стрілець-снайпер взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_3 , умисно, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 30 липня 2022 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.5 ст. 407 КК України.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно 18 травня 2022 року, його як військовослужбовця зняли з зони проведення військових дій та перевезли до місця дислокації у м. Кременчук у зв`язку з зникненням безвісти у зоні бойових дій йог осина ОСОБА_5 . По приїзду до м. Кременчука він не з`явився до військової частини та більше чи м 60 днів проживав у гуртожитку за місцем реєстрації так як був у дуже тяжкому психологічному стані. Після розуміння невідворотності події він зателефонував до військової частини і за ним приїхав представник. У скоєному розкаюється.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 крім власного визнання своєї провини у скоєному доводиться змістом наданих суду доказів.

Так відповідно до Закону України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року № 64/2022 та продовженого Законом України від 22.05.2022 року № 2263-ІХ « Про затвердження Указу Президента України « Про продовження строку дії воєнного стану в Україні « від 17.05.2022 року № 341/2022 в Країні введено воєнний стан, який діє на час постановлення вироку.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.06.2021 № 148, старшого солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 42-рс від 23 червня 2021 року на посаду стрільця-снайпера взводу охорони роти охорони, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 23 червня 2021 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення (обідами) з 24 червня 2021 року. Вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.05.2022 № 133, старший солдат ОСОБА_3 , стрілець-снайпер роти охорони військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що прибув та приступив до виконання обов`язків з Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил 18 травня 2022 року. Зарахований на котлове забезпечення частини 19 травня 2022 року.

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, старший солдат ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують старшого солдата ОСОБА_3 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, старший солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України у ході судового розгляду постановлено ухвалу про, визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З`ясовано у обвинуваченого про розуміння ним змісту цих обставин, та відсутність сумнівів у добровільності його позиції. Роз`яснено йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані за справою письмові докази, покази обвинуваченого, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, що вірно кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті скоєного ним кримінального правопорушення, наявність у обвинуваченого державних нагород за проходження військової служби у період воєнного стану. Крім того, суд вважає обставиною що пом`якшує вину обвинуваченого тяжкі сімейні обставини які склалися у зв`язку із зникненням безвісти його сина ОСОБА_5 під час виконання бойового завдання, що підтверджується відповідними письмовими доказами у період який співпадає з періодом скоєння злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, проходить службу у збройних силах України та виконує бойові завдання, є спеціалістом у військовій сфері.

Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до переконання про необхідність призначення йому міри покарання із застосуванням ст. 69 КК України з можливістю переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції статті особливої частини КК України за вказане кримінальне правопорушення у виді службового обмеження для військовослужбовця з відрахуванням 10% суми грошового забезпечення у дохід держави на строк у межах зазначених ч.1 ст.58 КК України, що буде на думку суду, достатнім та необхідним для його виправлення.

Речові докази за кримінальним провадженням відсутні.

Цивільний позов за кримінальним провадженням не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370,373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, застосувати більш м`яке покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на один рік з відрахуванням 10% грошового забезпечення у дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6