УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 345/318/22

провадження № 51-1701ск23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 13 жовтня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду

від 15 грудня 2022 року,

встановив:

За вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України

до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі частин 1, 4 ст. 70 цього Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного

за вироком Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2022 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України,

суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4 ч. 2 та частин 3, 6 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються найменування суду касаційної інстанції, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та думка особи, яка подає касаційну скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, всупереч вищевказаному захисник ОСОБА_4 зазначених вимог процесуального закону не дотримався.

Зокрема, захисник в порушення вимог кримінального процесуального закону адресує свою касаційну скаргу Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. При цьому, Законом України «Про внесення змін

до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня

2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України

та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Крім того, захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави для скасування оскаржених судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень статей 412, 413 КПК України не наводить.

Окрім цього, захисник, вказуючи на необґрунтованість судових рішень з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, лише формально посилається

на несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання через суворість, при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 КПК України.

До того ж захисник, згадуючи про невмотивованість ухвали апеляційного суду,

не зазначає, які саме доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції

не перевірив та на які з них не надав відповіді у вищевказаному судовому рішенні.

Також захисник, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, не зазначає у скарзі

чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Окрім вказаного, захиснику ОСОБА_4 слід звернути увагу, що з урахуванням вимог, викладених у ч. 6 ст. 427 КПК України, копії оскаржуваних судових рішень,

як доданих до касаційної скарги додатків, він має додати у кількості, необхідній

для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

З огляду на викладене, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України колегія суддів вважає

за необхідне залишити без руху касаційну скаргу захисника, надавши строк для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3