В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002711 від 27.10.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 03.09.2003 Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України, звільненого від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

2) 16.08.2004 Білоцерківським міськрайонним судом ст.ст. 185 ч. 3, ст. 186 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. 27.02.2007 на підставі постанови Дубненського міського суду Рівненської області з застосуванням ст. 107 КК України, звільненого умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 4 місяці 4 дні;

3) 09.04.2009 Білоцерківським міськрайонним судом за ст. ст. 121 ч.1, 198, 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі, 30.05.2013 на підставі постанови Березанського місцевого суду Київської області з застосування ст. 81 КК України, звільненого умовно-достроково, невідбутий строк на 1 рік 7 місяців 8 днів;

4) 28.02.2014 Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

5) 15.04.2014 Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 190 ч. 2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 22.06.2018 звільнений по відбуттю покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

з укладеною 23.12.2022 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , близько 18 год.00 хв. 26.10.2022, перебував біля кіоску «ФОП ОСОБА_6 » на перехресті вулиці Героїв Небесної Сотні та Бульвару Олександрійського в районі гуртожитку Білоцерківського НАУ, що розташоване за адресою: Бульвар Олександрійський, 6, в м. Біла Церква Київської області, де побачив, що продавець кіоску вийшла, та залишила незачиненими ролети на вікні, в цей час, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , повторно, шляхом вільного доступу, піднявши незачинені ролети та відчинивши незачинене вікно, лівою рукою незаконно проник в середину вищевказаного кіоску, звідки умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, з полиці, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Apple iPhone 8», моделі MQ7V2LL/A1905, сірого кольору, ємністю пам`яті 256 GB, вартістю 7500 грн 00 коп., який належить потерпілій ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 7500 грн 00 коп.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім того, ОСОБА_4 , 27.10.2022 близько 20 год. 00 хв., перебуваючи поряд із магазином «АТБ», що по вул. Ярослава Мудрого, 3, в м. Біла Церква Київської області, познайомився з ОСОБА_7 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Після чого, вони разом пішли в напрямку проживання останньої, що за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, близько 21 години, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проходили неподалік від Білоцерківської дитячо-юнацької спортивної школи №1, по вул. Героїв Небесної Сотні, 46А. м. Біла Церква Київської області, у потерпілої із сумочки, на землю випав телефон марки «Redmi 10», про те ОСОБА_7 це не помітила, та продовжила рух до місця помешкання. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_7 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, не звернула увагу на дії ОСОБА_4 , який умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, із землі, вчинив крадіжку мобільного телефону марки марки «Redmi 10» моделі: 21061119DG, Carbon Gray 4GB RAM 64GB ROM, вартістю 5784 грн 73 коп., який належить потерпілій ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 5784 грн 73 коп.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

23.12.2022 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у одночасно з обвинувальним актом, також до матеріалів провадження долучено письмові заяви-згоди потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явились, подали заяви про надання згоди на укладання угоди про визнання винуватості та розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 можливо призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Також судом встановлено, що потерпілими надано прокурору письмові заяви-згоди на укладення угоди про визнання винуватості, що узгоджується із вимогами ч.4 ст.469 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, має постійне місце проживання, характеристика за місцем проживання відсутня, розлучений, не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку Білоцерківського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області не перебуває. Згідно з довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» №1044 від 04.11.2022 обвинувачений не отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, отримував медичну допомогу у лікаря-нарколога з приводу епізодичного вживання летючих розчинів з 2003 по 2004 роки. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений не належить до осіб з інвалідністю.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, зокрема вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2014 за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки шість місяців; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2014 за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Суд не визнає обставиною, яка зазначена в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, що пом`якшує покарання, яка визначена п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченого з наступних підстав.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ВС ККС від 18 вересня 2019 року у справі №166/1065/18). Так, судом встановлено, що обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, давав показання, свою провину в результаті судового розгляду визнав, але не висловив жаль з приводу учиненого ним та щиро не покаявся.

Проте, обставиною, що пом`якшує покарання, яка не визначена ст.66 КК України, суд визнає визнання вини обвинуваченим. При цьому, суд також враховує, що ОСОБА_4 активно сприяв розкриттю вчинених ним злочинів.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , ані в обвинувальному акті, ані в угоді про визнання винуватості не зазначено. Разом з тим, з вимоги про судимість ОСОБА_4 вбачається, що він був засуджений: 09.04.2009 Білоцерківським міськрайонним судом за ст. ст. 121 ч.1, 198, 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі, 30.05.2013 на підставі постанови Березанського місцевого суду Київської області з застосування ст. 81 КК України, звільненого умовно-достроково, невідбутий строк на 1 рік 7 місяців 8 днів; 28.02.2014 Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 15.04.2014 Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 190 ч. 2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 22.06.2018 звільнений по відбуттю покарання, що свідчить про рецидив злочинів.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не зазначено про наявність обставин, які відповідно до ст.67 КК обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором, у силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати ці обставини, які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, враховуючи данні про особу винного, його ставлення до вчиненого, часткове повернення викраденого майна, позиції потерпілих та їх письмові згоди щодо укладення угоди, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, оскільки суд вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2022 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.02.2023.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.185 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 23 грудня 2022 року у кримінальному провадженні №0002711 від 27.10.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 17 грудня 2022 року.

Речові докази:

-відеозапис, що знаходиться на DVD-R диску, який відповідно до постанови про визнання речовим доказом та його приєднання до матеріалів кримінального провадження від 31.10.2022зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки «Apple iPhone 8» моделі MQ7V2LL/A1905, сірого кольору, ємністю пам`яті 256 GB, який відповідно до постанови про визнання речовим доказом та його передачу на зберігання від 01.11.2022 та розписки ОСОБА_6 від 02.11.2022 передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити власнику ОСОБА_6 ;

-жилетку червоно-чорного кольору, що знаходиться у спеціальному пакеті PSP7129160, яка відповідно до постанови про визнання речовим доказом та його передачу на зберігання від 22.11.2022 та квитанції № 1539 від 08.12.2022 зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити;

-DVD-R диск із записами камер внутрішнього відеоспостереження, який відповідно до постанови про визнання документом та його приєднання до матеріалів кримінального провадження від 27.11.2022 приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: Олег ГРЕБІНЬ