Дата документу 15.02.2023 Справа № 320/5653/15-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 320/5653/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/227/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 15 лютого 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2021 року, якою залишено без задоволення заяву адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про перегляд вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.03.2016 року по справі № 320/5653/15-к у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.03.2016 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 3, 15 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 (трьох) років 6 (місяців) позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання, якщо протягом 3 років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вироком апеляційного суду Запорізької області від 10.06.2016 року вирок Мелітопольського міськрайонного суду від 16.03.2016 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасовано, ОСОБА_7 призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185КК України - 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 01.12.2016 року вирок Апеляційного суду Запорізької області від 10.06.2016 року залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 10.06.2016 року.

Адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до суду з заявою, в якій просив переглянути вирок по справі № 320/5653/15-к за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що злочини, які були інкриміновані ОСОБА_7 та у вчиненні яких ОСОБА_7 визнано винним, вчинено ним під впливом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, на початку травня 2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виникли боргові зобов`язання. ОСОБА_9 було надано у борг ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 1000 доларів США, який останній зобов`язався повернути у строк 2 дні. Проте, станом до вечора 25.05.2015 року борг ОСОБА_10 повернено не було, у зв`язку з відсутністю можливості його повернення.

25.05.2015 року у вечірній час ОСОБА_12 та ОСОБА_9 перебували у м. Мелітополь, біля території стадіону «ім. О.Олексенко», розташованого по вулиці Шмідта у м. Мелітополі, де між останніми виникла сварка на ґрунті неповернення боргу ОСОБА_10 .

В ході сварки ОСОБА_9 наніс декілька ударів по тулубу ОСОБА_11 та почав погрожувати йому у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень під час кожної їхньої зустрічі у вигляді переломів рук та ніг, при цьому зазначив, що ОСОБА_12 може повернути йому борг, якщо вчинить крадіжку з квартир, ключі від яких ОСОБА_9 продемонстрував ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_9 повідомив, що ключі він викрав приблизно 10 хвилин тому неподалік від місця їхньої зустрічі, як пізніше ОСОБА_12 дізнався, з автомобілю «Hyundae Santa Fe».

Після цього ОСОБА_9 зазначив, що не буде мати до ОСОБА_13 будь-яких претензій, якщо останній вчинить крадіжки з квартир, ключі від яких знаходились серед викрадених речей, на що ОСОБА_12 категорично відмовився.

У свою чергу ОСОБА_9 зазначив, що він зламає ОСОБА_11 одну з рук у той самий час. ОСОБА_12 , розуміючи, що ОСОБА_9 дійсно може вчинити відносно нього такі дії, погодився, та вони разом направилися до першої квартири, а потім і до другої квартири.

Крім того, ОСОБА_9 , під час погроз ОСОБА_11 , прямо говорив про його міцні зв`язки в правоохоронних органах та що в разі звернення ОСОБА_13 до правоохоронців за захистом, останні йому не допоможуть і ОСОБА_9 буде сприйнято це як особисте ображення та ОСОБА_13 за це зробить інвалідом найжорстокішим способом.

Вказана обставина не розглядалася в суді та не була взята до уваги під час розгляду справи.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2021 року залишено без задоволення заяву адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про перегляд вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.03.2016 року по справі № 320/5653/15-к у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Залишаючи заяву адвоката ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами без задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Доводи заяви зводяться до незгоди з ухваленим вироком. Наведені свідчення свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , на які посилаються засуджений та його захисник, не можуть вважатися нововиявленими, оскільки були відомі засудженому ще при розгляді кримінального провадження та на момент ухвалення судового рішення.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що не зважаючи на всі дослідженні у суді докази, суд повністю відхилив всі доводи сторони захисту і прийняв лише доводи сторони обвинувачення. Допитані в судових засіданнях свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_16 надали суду пояснення, які повністю підтверджують мотиви та обставини, які викладені адвокатом ОСОБА_8 в заяві про перегляд вироку Мелітопольського районного суду Запорізької області. Суд першої інстанції, в свою чергу, надав протилежну оцінку цим показам та зробив відповідні помилкові висновки, які виклав у судовому рішенні. Зазначені висновки суду щодо доведеності його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, які викладені у вироку суду від 16.03.2016 року, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. При винесені вироку судом були проігноровані вичерпні та послідовні покази вищевказаних свідків і докази, які узгоджуються з матеріалами справи та наданими ним поясненнями. Всі виводи суду, які відображені в ухвалі від 08.09.2016 року основані виключно на припущеннях.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву адвоката ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги засудженого.

Засуджений ОСОБА_7 відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, залишаючи без задоволення подану адвокатом ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , заяву про перегляд вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року, вироку Апеляційного суду Запорізької області від 10 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду від 01 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що викладені у заяві адвоката обставини не можуть бути визнані нововиявленими відповідно до вимог ст.459 КПК України.

Судова колегія погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Особливістю провадження у кримінальних справах за нововиявленими обставинами є те, що воно здійснюється у зв`язку з виявленням таких обставин, які або виникли вже після розгляду кримінального провадження, або існували на момент цього розгляду, однак не були відомі суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.459 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що визнаються нововиявленими.

Так, нововиявленими обставинами визнаються:

- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Із змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

За змістом наведених норм процесуального закону, роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

Разом із тим, обставини, на які засуджений посилається у своїй апеляційній скарзі, як на підставу скасування оскаржуваної ухвали за нововиявленими обставинами, не є такими у розумінні вимог ч.2 ст.459 КПК України, а зводяться до незгоди із встановленою кваліфікацією його дій, який начебто діяв під впливом реальних погроз йому та членам його сім`ї, тобто в стані крайньої необхідності, чому суд, розглянувши заяву адвоката, надав обґрунтовану оцінку та не встановив безумовних підстав в даному конкретному випадку для перегляду вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.03.2016 року, вироку Апеляційного суду Запорізької області від 10 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду від 01 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 , що відповідає главі 34 КПК України.

Посилання засудженого та його захисника на існування обставин вчинення злочину під впливом реальних погроз, про що ОСОБА_7 не зазначав під час розгляду справи, а також пояснення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які не були допитані в судовому засіданні, на переконання колегії суддів не здатні спростувати висновки суду при ухвалення вироку.

Так, вказані обставини вочевидь не могли не бути відомими ОСОБА_7 , між тим останній, будучи допитаним під час судового розгляду щодо висунутого обвинувачення, ОСОБА_7 визнавав провину, детально розповідав про обставини скоєного і вказаних обставин не зазначав.

Отже, наведені обставини не є такими, які б давали підстави для перегляду судового рішення, яке пройшло ревізію у апеляційній та касаційній інстанціях і жодного разу ОСОБА_7 про наведені у цьому клопотанні обставини не згадував.

Крім того, додатково слід зауважити, що вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.03.2016 року відносно ОСОБА_7 з урахуванням позиції учасників процесу ухвалений за процедурою розгляду кримінального провадження, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, оскільки ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю та встановленні фактичні обставини провадження ніким не оспорювалися. Місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Аргументи засудженого щодо недопиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 судом колегія суддів вважає безпідставними, оскільки кримінальне провадження було розглянуто у скороченому порядку після визнання ОСОБА_7 своєї провини, а тому в допиті зазначених свідків не було необхідності.

Одночасно, судова колегія звертає увагу на те, що судом першої інстанції слушно було вказано про те, що доводи засудженого та його захисника зводяться до непогодження із судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасування вироку суду з метою досягнути нового слухання справи з призначенням менш суворого покарання.

Натомість повторний розгляд вказаних обставин суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбаченим ч.1 ст.7 КПК України. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

При цьому слід додатково зауважити, що функцію суду у розумінні ст.459 КПК України не можна розглядати як замасковане оскарження судового рішення і задля нового розгляду справи. Вагомі й непереборні обставини, які б вимагали відходу від принципу юридичної визначеності остаточного судового рішення у даному випадку не встановлені.

Висновок суду першої інстанції також узгоджується із усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу правової визначеності.

Так, у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «жодна сторона не має вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру» (заява № 4994/04, (Zheltyakov v. Ukraine).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зауважує на обґрунтованості висновків районного суду щодо наведених обставин, які на думку ініціатора відповідної заяви є нововиявленими, і погоджується, що такі не можуть слугувати безумовною підставою для перегляду вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.03.2016 року, вироку Апеляційного суду Запорізької області від 10 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду від 01 грудня 2016 року в порядку ст.459 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що по справі колегією суддів не встановлено порушень кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 459 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2021 року, якою залишено без задоволення заяву адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про перегляд вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.03.2016 року по справі № 320/5653/15-к у зв`язку з нововиявленими обставинами, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4