Справа №718/2683/22
Провадження №1-кп/718/147/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000183 від 13.10.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оршівці Чернівецького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, не працюючого, інваліда 3 групи, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 , -

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебувають в зареєстрованому шлюбі та проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вони спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Так, ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою приниження своєї дружини ОСОБА_6 , з особистих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до дружини ОСОБА_6 , що призвело до психічного розладу у формі легкого тривожно-депресивного розладу в останньої, про що свідчать дані анамнезу, порушення психіки у вигляді легко вираженої депресії, тривожності та виникнення на фоні цього психосоматичних розладів у формі підвищеного тиску, головного болю, дратівливості, безсоння.

У зв`язку з чим, за вказані протиправні дії по відношенню до своєї дружини ОСОБА_6 , ОСОБА_3 постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.01.2022 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та постановами Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.02.2022, 21.09.2022 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відносно ОСОБА_3 також застосовувались такі заходи протидії та запобігання вчиненню домашнього насильства як профілактичні бесіди з працівниками ВП № 2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області; стосовно ОСОБА_3 виписувався терміновий заборонний припис кривдника; ОСОБА_3 поставлено на профілактичний облік кривдників.

Однак, ОСОБА_3 , незважаючи на те, що за вчинення вказаних дій, його притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано щодо нього інші заходи протидії та запобігання вчиненню домашнього насильства, він продовжував свої умисні систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_6 ..

Так, 10.10.2022 о 18:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, грубо виражався на адресу своєї дружини ОСОБА_6 нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою, ображав її, чим принижував її гідність, спричинив психічний дискомфорт, зумовивши інтенсивні психічні страждання своєю поведінкою, тим самим завдає їй психологічну травму.

Систематичне вчинення ОСОБА_3 довготривалого домашнього насильства щодо потерпілої призвело до виникнення у ОСОБА_6 психічних наслідків у вигляді психічних розладів невротичного рівня, тобто психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 було завдано шкоду.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, вчинення домашнього насильства, а саме умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_6 з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.

Позиція учасників провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України - визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Він дійсно вчиняв систематичне психологічне насильство відносно своєї дружини на протязі 2 років, які були тривалими. Остання сварка була 10 жовтня 2022 року. Всі конфлікти виникають на побутовому рівні, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Прокурор у судовому засідання, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, вказала на необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді 240 годин громадських робіт .

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що протягом п`яти років відбувались п`янки і сварки, які вчинялись постійно в стані сп`яніння, за будь-яких дрібниць. Під час сварок, які неодноразово відбуваються у присутності онуки 9 років, погрожує фізичною розправою, виганяє з дому. Крім того, вона 4 рази зверталась до Кіцманської БЛІЛ, уз в`язку із поганим самопочуттям, психічними розладами, тривожності та безсонні.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні, у зв`язку з визнанням вини його підзахисного просив призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України доведена повністю.

Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за обставин наведених у вироку.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ст. 126-1 КК України, оскільки останній умисно систематично вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_6 , що призвело до її психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, 4 рази протягом 2021-2022 рр. притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно дружини, офіційно не працевлаштований, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлені.

Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 ст.65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ст. 126-1 КК України, у редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, наявності пом`якшуючих покарання обставин, думку потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді громадських робіт, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

При цьому, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання аніж позбавлення волі.

Мотиви інших рішень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, клопотань щодо його обрання до суду не надходило, а тому беручи до уваги бездоганну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, відсутність підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого, оскільки відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав, - суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази - відсутні.

Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді у виді громадських робіт на строк 200 (двісті ) годин.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_7 ОСОБА_8