Номер провадження № 1-кс/756/1830/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 29.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001115, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, працюючого СК «Авік», інженером, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:
22.11.2022 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 29.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001115, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Дане клопотання погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 26.08.2022 приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік гаражного кооперативу, який розташований по вул. Північній, м. Києва, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса в перерахунку на висушену речовину якого становить 10,21 г та психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою 2,882 г, які поклав в належну йому чоловічу сумку, де почав незаконно зберігати для особистого їх вживання, без мети збуту. 28.08.2022 приблизно о 11 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи придбаний ним особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс та психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, рухався на автомобілі марки «Citroen Berlingo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зупинений співробітниками поліції УПП в м. Києві ДПП на відкритій ділянці місцевості, розташованій за адресою: м. Київ, прос. Героїв Сталінграду, 25, де за участю запрошених понятих, ОСОБА_4 добровільно надав для огляду та вилучення співробітникам Оболонського УП ГУНП у м. Києві два зіп-пакета з порошкоподібною речовиною, білого кольору - психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном, та зіп-пакет з речовиною рослинного походження, зеленого кольору - особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, які ОСОБА_4 діючи умисно, незаконно придбав, зберігав, перевозив для особистого вживання без мети збуту.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді строкового домашнього арешту у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просила слідчого суддю клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, ураховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1. ст. 177 КПК України, як і неможливості застосуванні іншого запобіжного заходу.

В обґрунтування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, задля застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор посилається на те, що ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому від суду є те, що останній усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме а саме штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків є те, що підозрюваному відомі особисті дані вказаних осіб та він усвідомлює, що свідкам відомі всі фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та шляхом погрози, підкупу він може схиляти свідків до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Ризиком того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі відсутність родини й утриманців, відсутність постійного місця роботи та стабільного матеріального забезпечення, можливість замовити наркотичні засоби, психотропні речовини через мережу інтернет.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як за час досудового розслідування він офіційно працевлаштувався, на роботу виїжджає рано зранку, мешкає разом з батьками та має постійне місце проживання, на вимоги слідчого з`являється за першою вимогою та надалі має намір виконувати вимоги слідчого та прокурора.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки підозра не є обґрунтованою, як і існування будь яких ризиків. На підтвердження своєї позиції захисник посилався на проведення незаконного вилучення наркотичних речовин у ОСОБА_4 . Крім того, захисник зазначив, що протягом досудового розслідування підозрюваний на першу вимогу слідчого, прокурора з`являється, має постійне місце проживання, за час з події кримінального правопорушення влаштувався на роботу. Також зазначає, що про підозру ОСОБА_4 повідомлено ще 01.11.2022, а з клопотанням про застосування запобіжного заходу слідчий звернулась через 20 днів, за які даних про непроцесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 не встановлено. Просить відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши надані докази та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу Оболонського відділу поліції ГУНП в місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене 29.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001115 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

01.11.2022 в рамках кримінального провадження № 0001115 ОСОБА_4 повідомлено про підозру щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази: рапорт працівників поліції про виявлення кримінального правопорушення від 28.08.2022, з якого вбачається що 28.08.2022 у водія автомобіля «Citroen Berlingo» за адресою м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, 25 виявлено 2 зіп-пакетика з білою порошкоподібною речовиною, зі слів, амфітаміном та 1 зіп-пакетик, зі слів, з наркотичною речовиною канабісом, які було вилучено; протоколом огляду місця події від 28.08.2022, з якого вбачається, що на ділянці місцевості за адресою АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 вилучено 2 зіп-пакетика з білою порошкоподібною речовиною, 1 зіп-пакетик з подрібленою речовиною рослинного походження зеленого кольору, які він добровільно видав з сумки, яка була при ньому; постановою про призначення експертизи матеріалів, речовин та виробів від 29.08.2022, відповідно до якої вилучені у ОСОБА_4 речовини направлено для проведення експертизи; висновком експерта № СЕ-19/111-22/35594-НЗПРАП від 19.09.2022, відповідно до якого надані на дослідження речовини містять психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфітамін, загальною масою 2,882 г ; надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину становить 10,21 г; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 30.08.2022, який пояснив, що 28.08.2022, біля 13-00 був залучений у якості понятого та в його присутності за адресою АДРЕСА_2 , особа, яка назвалась ОСОБА_4 добровільно надав зі своєї сумки целофановий пакет з сухою кристаличною речовиною білого кольору та сухою подрібленою речовиною рослинного походження зеленого кольору; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.08.2022, який надав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30.08.2022, який пояснив, що 28.08.2022 знаходився у складі поліцейського екіпажу та на його пропозицію видати заборонені речі, ОСОБА_4 добровільно видав пакети, як пояснив, з наркотичними речовинами; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.10.2022, який пояснив, що знайомий з ОСОБА_4 , але жодного разу наркотичні речовини йому не передавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, суд вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Оскільки сукупність досліджених судом матеріалів досудового розслідування, як і показання підозрюваного під час розгляду клопотання, є достатніми аби стверджувати, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміновані дії при зазначених у повідомленні про підозру обставинах.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до з ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як видно з клопотання, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, учинити інше кримінальне правопорушення.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, беручи до уваги відомості щодо особистості ОСОБА_4 , суд не погоджується з тим, що на даний час наявні ризики того, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та/ або суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, суд вважає необгрунтованими доводи прокурора щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки події мали місце в серпні 2022 році, а з того часу суду не надано відомостей щодо ухилення ОСОБА_4 або переховування від органу досудового розслідування чи суду. Відсутні відомості, що ОСОБА_4 не з`являвся за викликом слідчого чи ухилявся від його отримання. Суду не надано відомостей про те, що ОСОБА_4 протягом цих трьох місяців змінював місце проживання.

Узагалі, як убачається з клопотання слідчого та наданих на обґрунтування ризиків пояснень прокурора в судовому засіданні, в обґрунтування ризику переховування, сторона обвинувачення посилається фактично лише на тяжкість покарання. У даному випадку слід зазначити, що тяжкість покарання лише та обставина, яка судом оцінюється лише в порядку ст. 178 КПК України, тобто така, яка може лише впливати на вірогідність настання певних ризиків, але не бути самостійним ризиком в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

Суд вважає необгрунтованими доводи прокурора, що підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків, оскільки суду не наведено жодних фактів вчинення ОСОБА_4 протиправних дій щодо свідків даного кримінального провадження. При цьому, суд зауважує, що події мали місце три місяці тому, про підозру ОСОБА_4 повідомлено 01.11.2022 і тільки 21.11.2022 слідчий звернувся із клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу. Тобто протягом достатнього часу у ОСОБА_4 не було будь-якого запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні і суду не надано доказів вчинення чи наявності наміру впливу на свідків з боку підозрюваного.

Суд також вважає необгрутованими доводи прокурора щодо можливості вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки в обґрунтування цього ризику наведено відсутність у підозрюваного міцних соціальних звязків, родини, постійного місця роботи та стабільного матеріального забезпечення, а також можливість замовити наркотичні засоби та психотропні речовини через мережу Інтернет. Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, родину, а саме, батьків з якими і мешкає, влаштувався на роботу та має дохід. Щодо можливості придбання наркотичних засобів та психотропних речовин через мережу Інтернет взагалі не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів.

Аналізуючи вказані ризики суд також їх співставляє з відомостями, які має оцінити в порядку ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що інкримінований злочин є нетяжким, рівень доведеності підозри (вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення), а також те, що ОСОБА_4 має вищу освіту, офіційно працевлаштувався, має родину, постійне місце проживання та раніше не судимий.

Суд наголошує, що запобіжний захід не може бути покаранням чи заходами впливу на підозрюваного (примушуванням до певних дій), бо має виконувати лише забезпечувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також усунення ризиків. Хоча, як вже наведено судом, клопотання та відомості надані в судовому засіданні, не містять обґрунтованих посилань на вказану мету.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 196 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку суду, обставини свідчать у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, але не довів обставини, передбачених п. 2 тобто існування ризиків, а отже і обставин - наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Установлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що відсутні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту. Але для досягнення дієвості завдань кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України на думку суду, є необхідність в зобов`язанні ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого в кримінальному провадженні, внесеного 29.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001115, або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Отже, у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 слід відмовити, між тим зобов`язати прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 29.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001115, про застосування запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в кримінальному провадженні, внесеного 29.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001115, або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1