ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/526/22 Справа № 703/3528/19 Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Черкаси
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З ухвали суду вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , 19 серпня 2022 року звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування клопотання зазначає, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 15 липня 2022 року йому призначено покарання у виді 7 років та 6 місяців позбавлення волі.
Даним вироком йому у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 08 лютого 2016 року до 05 лютого 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а період з 09 вересня 2021 року по день набрання вироку законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
З 08 лютого 2016 року і на даний час він утримується під вартою і фактично відбув 6 років та 320 днів позбавлення волі, тобто понад 2/3 строку призначеного судом покарання.
У клопотанні засуджений ОСОБА_7 вказує, що за період утримання під вартою характеризується позитивно, за період з 08 лютого 2016 року має чотири заохочення, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, на заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно, вину у вчиненому злочині визнає повністю, розкаюється.
Також зазначає, що адміністрація Черкаського СІЗО зауважень до нього не має, а тому вважає, що сумлінною поведінкою довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого суд першої інстанції послався на відсутність для цього підстав, з огляду на приписи ст. 81 КК України.

Суд першої інстанції взяв до уваги матеріали, які характеризують ОСОБА_7 під час відбування покарання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», з яких видно, що засуджений характеризується посередньо, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. По відношенню до працівників адміністрації дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Не завжди утримував в чистоті та порядку спальне місце, завжди мав охайний зовнішній вигляд. Не допускав порушень вимог пожежної безпеки. На профілактичному обліку в установі як особа, що схильна до самогубства чи самоушкодження, не перебуває.
За період перебування у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» з 15 травня 2016 по 05 лютого 2019 року засуджений ОСОБА_7 мав три заохочення, а саме: 25 серпня 2016 року, 11 липня 2017 року та 11 жовтня 2017 року за зразкову поведінку та за результатами роботи, а також 6 стягнень, а саме 17 травня 2016 року, 24 травня 2016 року, 22 березня 2018 року, 16 квітня 2018 року, 17 квітня 2018 року та 15 серпня 2018 року.
За період перебування у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» з 13 вересня 2021 року і по даний час засуджений ОСОБА_7 заохочень та стягнень не мав.
Суд першої інстанції дослідивши наявні матеріали, думку представника ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», встановив, що виправлення засудженого не підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

В апеляційній скарзі засуджений просить розглянути питання про його дострокове звільнення. Зазначає, що термін його перебування у СІЗО м. Черкаси на даний час становить чотири роки. Посилається на вимоги ст.72 КК України щодо зарахування у строк відбуття основного покарання, строку попереднього ув`язнення. Вказує, що при розгляді вищевказаного клопотання з СІЗО м. Черкаси було надано посередню характеристику щодо засудженого. Зазначає, що, знаходячись у СІЗО, він працював. Стверджує, що про оголошення йому шести доган його не повідомляли. У той час, коли була винесена одна з доган, 18 квітня 2018 року, він перебуваву Смілянському ІТТ.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість ухвали, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції за результатами розгляду питання умовно-дострокового звільнення повинна відповідати вимогам ст. 370 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався цих вимог закону.

Приписами статті 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а ресоціалізація - це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Саме під час відбування покарання, структура та форми якого наведені у зазначених нормах КВК України, засуджений і набуває права, у тому числі і на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке, знов таки, відповідно до вимог ст. 81 УК України, може бути застосоване, крім відбуття певної частки покарання, лише якщо засуджений під час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції врахував наведені норми кримінально-виконавчого законодавства, вимоги ст. 81 КК України, обґрунтовано взяв до уваги, що підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів:
- доведення засудженим свого виправлення через сумлінну поведінку і ставлення до праці (ч.2 ст.81 КК)
- фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч.3 ст.81 КК).
Суд першої інстанції виходив з того, що доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
За таких обставин, суд першої інстанції, дослідивши клопотання засудженого ОСОБА_7 , його характеристику та матеріали особової справи, встановив, що вони не містять достатньо підстав вважати, що останній за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим відносно нього необхідно застосувати положення ст.81 КК України та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення, а з наданих суду матеріалів не можливо зробити висновок, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Одночасно відбуття певного строку покарання засудженим, не є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнити такого засудженого.

Доводи засудженого, що він не знав, що має шість стягнень у виді догани, про які йому не повідомлялось, не заслуговують на увагу, оскільки ці стягнення не були у передбачений законом спосіб оскарженні та не скасовані.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2022 року- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4