УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2022 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001012 від 14.09.2022 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, грузина за національністю, маючого посвідку на постійне місце проживання на території України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
1. Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання з боку сторони обвинувачення.
Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві на підставі постанови прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 від 30.09.2022 року про визначення підслідності кримінального правопорушення та направлення кримінального провадження за підслідністю здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001012 від 14.09.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України.
Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, станом на теперішній час, на підставі постанови першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури про призначення групи прокурорів від 03.10.2022 року здійснюється групою прокурорів у складі прокурорів першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури.
Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та невстановленою наразі слідством особою, завідомо знаючи, що на території України впроваджено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-1X від 03.03.2022 року, вчинили особливо тяжкий злочину при наступних обставинах.
На думку органу досудового розслідування, у вересні 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, у ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та невстановленої слідством особи, виник злочинний умисел на особисте збагачення шляхом вчинення насильницького корисливого злочину у вигляді відкритого викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів, належних ОСОБА_11 .
Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа, дізнавшись, що потерпілий ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , має грошові кошти та найближчим часом буде їх отримувати у банківській установі, та перевіривши вказану інформацію, визначили предметом свого спільного злочинного посягання грошові кошти належні останньому.
Маючи попередню домовленість та усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою досягнення єдиної мети - незаконного збагачення, розподіливши заздалегідь роль кожного, 20.09.2022 року близько об 11:00 годині ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та невстановлена наразі слідством особа прибули на заздалегідь підготовленому автомобілі «Citroen» в кузові срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 до місця мешкання потерпілого, а саме: до будинку АДРЕСА_3 , де очікували на нього.
Для безперешкодної реалізації свого умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, розуміючи, що перед ОСОБА_11 мають чисельну та фізичну перевагу ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та невстановлена слідством особа, маючи попередню домовленість та розподіливши при цьому ролі, та з метою недопущення спроб чинити будь-який опір з боку потерпілого, вирішили заволодіти грошовими коштами із застосуванням насильства.
Для цього, ОСОБА_9 зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , в якому в однієї із квартир мешкає потерпілий, а ОСОБА_5 стояв в арці зазначеного будинку, де і очікували потерпілого.
ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа у свою чергу залишались у автомобілі «Citroen».
Близько об 11:10 годині, коли потерпілий ОСОБА_11 , у руках якого перебувала сумка з грошовими коштами у розмірі 200 100 доларів США, зайшов до свого під`їзду, приступивши до реалізації злочинного умислу, на заволодіння чужого майна, а саме зазначеними грошовими коштами останнього, діючи згідно заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_9 застосував фізичне насильство, що не є небезпечним для здоров`я, яке виразилось у нанесенні декількох ударів рукою в обличчя потерпілому, від чого потерпілий впав на підлогу.
Далі, з метою недопущення можливого супротиву, ОСОБА_5 наніс ще удар по тулубу ОСОБА_11 , тим самим ОСОБА_9 отримав можливість забрати сумку з грошовими коштами з рук потерпілого.
В цей час до них підійшов ОСОБА_10 , який тримав в руках чорний поліетиленовий пакет, в який ОСОБА_9 і ОСОБА_5 переклали викрадену сумку з грошовими коштами.
Таким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 відкрито заволоділи предметом спільного посягання, а саме: сумкою з грошовими копитами у сумі 200 100 доларів США.
Далі, не бажаючи бути викритими, разом з викраденим у ОСОБА_11 грошовими коштами, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном, направились до місця, а саме: до будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходилось авто, під керуванням невстановленої особи, яке заздалегідь підготували для забезпечення власного транспортування після вчинення злочину та перевезення викраденого майна, де були затримані працівниками правоохоронного органу.
Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 200 100 доларів США, що на момент вчинення, відповідно до курсу НБУ (36,56 грн. = 1 долар США) становить 7 315 656 гривень.
З урахуванням встановлених вище обставин, на підставі зібраних доказів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.09.2022 року було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), пов`язане з застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах та в умовах воєнного стану.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2022 року за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.11.2022 року.
В подальшому, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 було продовжено строком до 28.11.2022 року.
На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, завершити його до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання під вартою останнього, не представляється можливим, у зв`язку з необхідністю проведення значного обсягу слідчих та процесуальних дій.
Оскільки, на даний момент, в рамках кримінального провадження не зменшилися ризики, які існували на момент застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а завершити досудове розслідування не видається за можливе з об`єктивних причин, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.
2. Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив клопотання задовольнити.
Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання. При цьому зазначив, що ризики зазначені у клопотанні сторони обвинувачення є необґрунтованими та жодними доказами не підтверджуються. Його підзахисний бажає співпрацювати з органом досудового розслідування, між тим жодних слідчих дій за його участю не проводиться. Ризики формально зазначені прокурором є не обґрунтованими. Так як його підзахисний має виключно позитивні характеризуючи данні та стійкі соціальні зв`язки. Так ОСОБА_5 раніше не судимий, тривалий час проживає в Україні має посвідку на постійне проживання, має вищу освіту, сім`ю та постійне місце проживання. Після затримання отримав тілесні пошкодження, згідно медичної довідки д/з- закрита черепно - мозкова травма. Забій головного мозку 2 ступеню, потребує лікування. Просив обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний підтримав думку захисника.
3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.
21.09.2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), пов`язане з застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах та в умовах воєнного стану.
Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
Враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.
Крім того, слідчий суддя акцентує увагу на тому, що обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 перевірялася слідчим суддею при обранні відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при продовженні вказаного запобіжного заходу.
Також слідчий суддя вважає за необхідне підкреслити, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.
4.2. Обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2022 року підозрюваному ОСОБА_5 , з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави строком дії до 18.11.2022 року.
Постановою першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури від 09.11.2022 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001012 від 14.09.2022 року до трьох місяців, тобто до 21.12.2022 року.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2022 року запобіжний захід у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строком до 28.11.2022 року.
Слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, на даний час, продовжує існувати.
Проте, аналізуючи вказаний ризик також в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Розглядаючи ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 в контексті практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя звертає увагу на наступне: підозрюваний одружений, має постійне місце проживання, з пред`явленою йому підозрою погоджується та свою провину визнає, є спортсменом та неодноразово нагороджувався грамотами за досягнення у спорті, має освіту юриста-економіста, що свідчить про його соціальну відповідальність та на думку слідчого судді значно зменшує ризик переховування підозрюваного, а отже встановлений ризик є мінімальним.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що підозрюваному ОСОБА_5 відомі анкетні дані потерпілого ОСОБА_11 , який в подальшому буде допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду та приходить до переконання про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним на потерпілого, схиляючи останнього до надання неправдивих показань з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності.
Слідчий суддя погоджується із стороною захисту, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: у вигляді можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення є необґрунтованим, так стороною обвинувачення не доведено факту того, що є будь які дані які вказують на той факт, що підозрюваний раніше вчиняв будь які правопорушення, чи факт того, що він є причетний до ще інших правопорушень, чи готується до їх вчинення. Тому на думку слідчого судді вказаний ризик не існує.
4.4. Вирішення питання щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».
При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).
Так, слідчий суддя враховує надані захисником підозрюваного характеризуючи матеріали на підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до яких останній: має стійкі соціальні зв`язки - одружений, має постійне місце проживання, є спортсменом та неодноразово нагороджувався грамотами за досягнення у спорті, має освіту юриста-економіста, що свідчить про його соціальну відповідальність та вказує на можливість запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту.
Крім того, як вбачається з наданої стороною захисту виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 13571 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради у період з 26.09.2022 року по 03.10.2022 року із діагнозом: закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку ІІ ступеню. Лівобічний тубооит. Деформація носової перетинки. Вазомоторний риніт. Підозрюваному відповідно до вказаної виписки рекомендовано спостереження сімейного лікаря, невролога та ЛОР амбулаторно.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.
В свою чергу відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
Враховуючи стійкі соціальні зв`язки підозрюваного, характеризуючи дані, та встановлені в судовому засіданні обставини щодо необхідного періодичного медичного обстеження підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам та буде відповідати висновкам, викладеним у вищезазначеному рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України».

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001012 від 14.09.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 18.12.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .
Покласти до 18.12.2022 року на підозрваного ОСОБА_13 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати по першому виклику до органів досудового розслідування, прокуратури та суду, на визначений час;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
6) носити електронний засіб контролю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1