УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 629/1016/18

провадження № 51 - 2032 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 квітня 2019 року щодо нього,

встановив:

За вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 квітня 2019 року ОСОБА_1 раніше судимого:

- 27.10.2015 року за ст.186 ч.1 КК до 150 годин громадських робіт,

- 09.08.2017 року за ст.304 ч.1, 185 ч.3 КК до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК з іспитовим строком 3 роки,

- 16.08.2018 року за ст. 304 ч. 1,185 ч. 3 КК, із застосуванням ст. 70 ч. 1, 4, 71 КК до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

засуджено:

- за ч.3 ст.185 КК до 5 років позбавлення волі;

- за п.4 ч.2 ст.115 КК до 13 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років.

На підставі ч. 4 ст.70 КК, призначено ОСОБА_1 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2018 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, у виді позбавлення волі строком на 13 років.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року вирок місцевого суду залишено без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_1 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 грудня 2017 року по 17 грудня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку просить пом`якшити покарання.

Вказана касаційна скарга не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого ч. 2 ст. 426 КПК, та за відсутності клопотання про поновлення цього строку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, ухвала апеляційного суду була постановлена 17 грудня 2019 рокуза участі самого засудженого ОСОБА_1 , який перебував під вартою та вручена йому під розписку 17 січня 2020 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого було 20 квітня 2020 року.

При цьому з вказаною касаційною скаргою до суду касаційної інстанції ОСОБА_1 звернувся лише 02 листопада 2022 року (згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті), тобто поза межами строку на касаційне оскарження, без порушення питання про поновлення строку із зазначенням поважності причин пропуску.

Таким чином, оскільки засуджений ОСОБА_1 не порушив питання про поновлення строку касаційного оскарження, не навів доводів на обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, то його касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене і керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_1 його касаційну скаргу на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 квітня 2019 року щодо нього разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4