Справа № 574/121/23
Провадження № 1-кп/574/80/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000025 від 06.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 у вечірній час близько 21.00 год. 07.12.2022 року прийшов у гості до своєї матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час перебував їх спільний знайомий ОСОБА_7 , мешканець АДРЕСА_1 , який залишився переночувати у ОСОБА_6 . Вночі близько 03.00 години 08.12.2022 року, коли ОСОБА_3 вже зібрався йти додому та проходив через кімнату, де на той час відпочивав на ліжку ОСОБА_7 , то побачив на підлозі біля вказаного ліжка належні останньому грошові кошти та мобільний телефон, що випали з кишені куртки ОСОБА_7 , грошима якого в цей момент він вирішив таємно заволодіти.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи в умовах введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022. №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 21.11.2022 воєнного стану в Україні, ОСОБА_3 , завідомо знаючи про те, що крадіжка являється протиправним діянням, що тягне за собою кримінальну відповідальність, переслідуючи корисливий мотив та мету наживи, скористався тим, що ОСОБА_7 заснув на ліжку і за його діями ніхто не спостерігає, в цей час, умисно, таємно викрав належні ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1200 грн. купюрами номіналом по 100 грн.

В подальшому викраденими грошовими коштами в сумі 1200 грн. ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, використавши на продукти харчування, спиртне та на інші особисті потреби, чим завдав ОСОБА_7 матеріальні збитки на вказану суму.

Виконуючи вказані дії ОСОБА_3 розумів їх суспільно-небезпечний характер, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення матеріальної шкоди власнику майна та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Крім цього, ОСОБА_3 08.12.2022 близько 15.30 години, коли на гужовій підводі підвозив додому за адресою: АДРЕСА_1 свого знайомого ОСОБА_7 , який на той час перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, побачив, що з кишені верхнього одягу ОСОБА_7 на підводу випав згорток грошових купюр, якими в цей момент він вирішив таємно заволодіти.

А тому, в подальшому нічого не кажучи ОСОБА_7 про те, що в нього випали грошові кошти, ОСОБА_3 висадив ОСОБА_7 біля його господарства за адресою: АДРЕСА_1 , та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи в умовах введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 21.1 1.2022 воєнного стану в Україні, ОСОБА_3 , завідомо знаючи про те, що крадіжка являється протиправним діянням, що тягне за собою кримінальну відповідальність, переслідуючи корисливий мотив та мету наживи, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 будучи сильно п`яним, не помітив як у нього з кишені випали гроші, діючи повторно, таємно викрав належні ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1000 грн., купюрами номіналом по 100 грн., що нишком від ОСОБА_7 підняв з підводи та сховав до кишені свого одягу.

В подальшому викраденими грошовими коштами в сумі 1000 грн. ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, використавши на продукти харчування, спиртне та на інші особисті потреби, чим завдав ОСОБА_7 матеріальні збитки на вказану суму.

Виконуючи вказані дії ОСОБА_3 розумів їх суспільно-небезпечний характер, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення матеріальної шкоди власнику майна та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, вчинену в умовах воєнного стану.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена під час досудового розслідування 03.02.2023 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 .

За умовами вказаної угоди ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також, прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України та узгодили призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням останнього на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання з випробуванням.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 КК України та просила її затвердити, оскільки умови угоди відповідають вимогам встановленим КПК України, а потерпілим надано письмову згоду прокурору на її укладення.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, оскільки претензій до обвинуваченого він не має та просить суворо його не карати.

Обвинувачений та захисник також просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості. При цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин викладених в обвинувальному акті та угоді, вказав, що він цілком розуміє свої права і обов`язки, зміст угоди, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також погодився на призначення йому узгодженого сторонами угоди покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Також, суд переконався, що укладення прокурором та обвинуваченим угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи вищевикладене, оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.75 КК України відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання.

Разом з цим відповідно до роз`яснень п.20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК визначаються виключно судом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрат на залучення експертів немає.

Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 374 , 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03.02.2023 року між прокурором Буринського відділу Конотопської окружної прокуратури Сумської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування зазначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: три купюри номіналом по 100 (сто) грн. з наступними номерами купюр: 1) ЕЮ 7093260; 2) СА 7681261; 3) АВ 7042669, які знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , залишити в розпорядженні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1