Справа № 473/3524/22
Номер провадження1-кп/473/298/2022
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
ВИРОК

іменем України

"19" грудня 2022 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, не працює, військовозобов`язаного, сімейний стан - одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

Учасники процесу:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла /цивільний позивач/ ОСОБА_5 ,

обвинувачений /цивільний відповідач/ ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

20 листопада 2022 року близько 16 години 30 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_6 проходив по АДРЕСА_2 , де мешкає та з подвір`я якого на вулицю вийшла потерпіла ОСОБА_5 .

В подальшому, між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 виник словесний конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних відносин, під час якого у обвинуваченого ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи навпроти потерпілої ОСОБА_5 , схопив потерпілу за капюшон куртки та тримаючи її наніс декілька ударів правою ногою в ділянку тазу.

В результаті умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці задньо-зовнішньої поверхні правого тазостегнового суглоба, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням не визнав. В судовому засіданні пояснив, що дійсно 20 листопада 2022 року близько 16 години 30 хвилин він проходив вулицею Толбухіна в місті Вознесенську Миколаївської області , оскільки вигулював на поводку собаку породи «карликовий пінчер» Разом з ним по вулиці Толбухіна йшов ОСОБА_7 , оскільки вони направлялись в крамницю для здійснення побутових покупок. На вулиці Толбухіна, із подвір`я житлового будинку НОМЕР_1 на вулицю вибіг дворовий собака та накинувся на них. Він відігнав цього собаку назад у двір, та в цей момент побачив, що із подвір`я даного житлового будинку до воріт вийшла потерпіла ОСОБА_5 , яка є власницею даної собаки. Він зробив зауваження потерпілій ОСОБА_5 з приводу утримування домашньої собаки, яка вела себе агресивно відносно перехожих на вулиці. На це потерпіла ОСОБА_5 стала їх ображати, внаслідок чого між потерпілою ОСОБА_5 та ним виник словесний конфлікт, при якому потерпіла ОСОБА_5 вихлюпнула на нього з відра воду. Він розвернувся та пішов далі в напрямку до крамниці. Крім цього, в судовому засіданні обвинувачений доводив, що він не бив потерпілу ОСОБА_5 , жодного удару руками та ногами їй не наносив та ніяких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 він не спричиняв.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 20 листопада 2022 року близько 16 години 30 хвилин вона знаходилась на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_2 , за місцем свого помешкання. Раптом вона побачина, що її дворовий пес на прізвисько « Бім » вибіг на вулицю та почав голосно на когось гавкати. Вона також вийшла на вулицю та стала біля своїх воріт. При цьому вона побачила, що обвинувачений ОСОБА_6 , який вів на поводку собаку якоїсь невеликої породи, відганяє від себе її собаку « Біма » назад до двору, звідки « Бім » вибіг. При цьому вона також бачила, що поряд з обвинуваченим ОСОБА_6 йшов інший чоловік, якого вона не знала, а в подальшому дізналася, що це був ОСОБА_7 , який пішов собі далі по вулиці Толбухіна . В свою чергу обвинувачений ОСОБА_6 , побачивши її біля воріт, підбіг до неї, схопив за капюшон куртки та тримаючи її наніс декілька ударів своєю правою ногою в ділянку тазу, При цьому обвинувачений ОСОБА_6 кричав, що вона не правильно утримує домашнього пса, оскільки той вибігає на вулицю без намордника та проявляє агресію до перехожих громадян, які йдуть по вулиці. В результаті умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці задньо-зовнішньої поверхні правого тазостегнового суглоба. Від болю вона почала осідати біля воріт на коліна, а коли обвинувачений ОСОБА_6 побіг від неї наздоганяти ОСОБА_7 , вона постукала у вікно свого житлового будинку та викликала на допомогу свого сина ОСОБА_10 , який в цей час знаходився в кімнаті житлового будинку. Від отриманих ударів ногою у неї погіршилось самопочуття, внаслідок чого до місця її помешкання були викликані, як працівники поліції, так і автомобіль швидкої медичної допомоги. Вона була госпіталізована до лікарні міста Вознесенська, де їй була надана невідкладна медична допомога. Декілька днів вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в даному медичному закладі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 20 листопада 2022 року близько 16 години 30 хвилин він знаходився в одній із кімнат житлового будинку АДРЕСА_2 , за місцем помешкання батьків. В будинку він чув, як батьківський пес на прізвисько « Бім » голосно гавкає на вулиці. Через декілька хвилин він почув, що хтось стукає у віконне скло кімнати житлового будинку, яке виходить на вулицю. Він вийшов з будинку до воріт на вулицю та побачив, що його матір ОСОБА_5 тримається рукою за ворота в зв`язку з погіршенням самопочуття. На його питання, що сталося, ОСОБА_5 повідомила його, що обвинувачений ОСОБА_6 , наблизився до неї, кола вона знаходилася біля воріт, схопив за капюшон куртки та наніс декілька ударів своєю правою ногою в ділянку тазу.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 20 листопада 2022 року близько 16 години 30 хвилин він проходив вулицею Толбухіна в місті Вознесенську Миколаївської області. Разом з ним по вулиці Толбухіна йшов обвинувачений ОСОБА_6 , який вів на поводку свою собаку породи «карликовий пінчер». На вулиці Толбухіна, із подвір`я житлового будинку НОМЕР_1 на вулицю вибіг дворовий собака та накинувся на них. Обвинувачений ОСОБА_6 почав відганяти цього собаку назад у двір. В цей момент він бачив, що із подвір`я даного житлового будинку до воріт вийшла потерпіла ОСОБА_5 . Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 почали сваритися між собою, з приводу того, що потерпілій ОСОБА_5 було зроблено зауваження, з приводу утримування домашньої собаки. Він же не став спостерігати ситуацію, яка виникла між потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та попрямував далі по вулицю в напрямку крамниці. Чи бив обвинувачений ОСОБА_6 потерпілу ОСОБА_5 він не бачив, оскільки при подальшому русі по вулиці Толбухіна, обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 опинилися у нього за спиною. Але того вечора до будинку потерпілої ОСОБА_5 були викликані працівники поліції, а також автомобіль швидкої медичної допомоги.

Підстав для сумнівів в показаннях потерпілої ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у суда немає, оскільки дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, допустимими, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Підсумками судової медичної експертизи №341 від 21 листопада 2022 року, відповідно до якого, у потерпілої ОСОБА_5 1950 року народження виявлено тілесне ушкодження: синець в ділянці задньо - зовнішньої поверхні правого тазостегнового суглоба. Вказане тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в час вказаний потерпілою та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Не виключено, що вказаний синець міг утворитися при умовах, вказаних потерпілою, а саме - від нанесення як мінімум одного удару ногою чи іншим подібним предметом у вказану ділянку тіла. Не виключена також можливість утворення вказаного синця від падіння з положення стоячи. /а.к.п. 31 - 32/.

Суд знаходить вірним висновок судової медичної експертизи №341 від 21 листопада 2022 року, відповідно до якого не виключається вірогідність утворення синця в ділянці задньо - зовнішньої поверхні правого тазостегнового суглоба у потерпілої ОСОБА_5 від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, а саме - від нанесення як мінімум одного удару ногою у вказану ділянку тіла потерпілої, що повністю підтверджено показаннями потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 при допиті їх в судовому засіданні у даному кримінальному провадженні. Даний доказ за кримінальним провадженням, суд знаходить належним, оскільки висновок судової медичної експертизи №341 від 21 листопада 2022 року, прямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, має значення для кримінального провадження, є достовірним та допустимим, оскільки він отриманий в порядку, встановленому КПК України.

Аналіз та оцінка приведених в сукупності допустимих доказів, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 в межах обвинувачення за обвинувальним актом, складеним 29 листопада 2022 року прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 за даним кримінальним провадженням. /а.к.п. 1 - 2/.

Спростування позиції обвинуваченого ОСОБА_6 в частині невизнання вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою вину в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , факт яких мав місце 20 листопада 2022 року близько 16 години 30 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області, коли потерпіла ОСОБА_5 перебувала біля вхідних ворот до подвір`я житлового будинку, в якому вона мешкає, по вулиці Толбухіна, а обвинувачений ОСОБА_6 проходив по вулиці Толбухіна, повз даний житловий будинок. Внаслідок виниклого побутового конфлікту між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи навпроти потерпілої ОСОБА_5 , схопив потерпілу за капюшон куртки та тримаючи її наніс декілька ударів правою ногою в ділянку тазу, умисно спричинивши потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці задньо-зовнішньої поверхні правого тазостегнового суглоба.

Суд критично оцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо відсутності його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині не може бути прийнята судом для обгрунтування вироку за кримінальним провадженням. Не визнання в судовому засіданні своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає спробою обвинуваченого ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним кримінальний проступок, в зв`язку з відсутністю у обвинуваченого ОСОБА_6 критичного аналізу своїх умисних дій, небажанням визнати неправомірність своїх умисних дій, при вчиненні кримінального проступку, пов`язаного з умисним спричиненням легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального проступку є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» /рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12/ ЄСПЛ визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, пов`язаного з умисним спричиненням легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , за обставин встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст. ст. 85 - 87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо судом.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком проти здоров`я особи. Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_6 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що за місцем проживання він характеризується задовільно, має професійну технічну освіту, є військовозобов`язаним, він не є пенсіонером, не має інвалідності, не працює, є одруженим і має на утриманні неповнолітню дитину, не отримував амбулаторну допомогу лікарів психіатра та нарколога Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, і на теперішній час він не перебуває на диспансерному обліку даних лікарів Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення він був не судимим. /а.к.п. 34 - 39/.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, його наслідки для потерпілої ОСОБА_5 та інші обставини кримінального провадження, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та при наявності обставини, що обтяжує йому покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає можливим призначити вид основного покарання в виді громадських робіт в межах визначених санкцією ч.1 ст.125 КК України для даного виду покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , який буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Підстави для задоволення цивільного позову /відмови у ньому, або залишення його без розгляду/.

Вирішуючи питання, що стосується цивільного позову, пред`явленого в порядку ст.ст. 127 - 128 КПК України до обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілою ОСОБА_5 та повністю підтриманого нею в судовому засіданні, про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_5 з обвинуваченого ОСОБА_6 спричиненої їй матеріальної шкоди в розмірі 2057 гривень 39 копійок, яка складається з витрат на лікування, а також заподіяної моральної шкоди, яку потерпілою оцінено в сумі 5000 /п`ять тисяч/ гривень /а.к.п. 18 - 19/, суд виходить з наступних обставин.

Цивільний позов в частині позовних вимог про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 2057 гривень 39 копійок, підлягає повному задоволенню, оскільки її розмір повністю доведений потерпілою ОСОБА_5 в судовому засіданні.

Цивільний позов в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди, підлягає також повному задоволенню, з врахуванням вимог розумності, справедливості та майнового стану як обвинуваченого ОСОБА_6 , так і потерпілої ОСОБА_5 .

Задовольняючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 при визначенні розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілій, суд враховує характер моральних страждань потерпілої, а також підстави якими потерпілою обґрунтовувався розмір моральної шкоди, оцінений нею та повністю підтриманий в судовому засіданні в розмірі 5000 /п`ять тисяч/ гривень, суд враховує вимоги ст. ст. 23 та 1167 ЦК України.

У відповідності до ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визнається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої, або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому суд також враховує характер вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 відносно потерпілої ОСОБА_5 діяння, яке є кримінальним проступком проти здоров`я особи, а також характер страждань потерпілої ОСОБА_5 , їх тривалість, настання негативних змін у житті потерпілої, викликаних відвідуванням Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, що є безумовним. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в результаті умисних кримінально карних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_5 зазнала моральних страждань, що потягло вимушені зміни у життєвих зв`язках потерпілої ОСОБА_5 та у звичайному способі її життя, настання негативних змін в житті потерпілої, викликаних спричиненням їй легких тілесних ушкоджень при вчиненні кримінального проступку відносно неї обвинуваченим ОСОБА_6 . Тому суд вважає, розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, яка визначена нею в судовому засіданні в розмірі 5000 /п`яти тисяч/ гривень є обґрунтованим, що дає правові підстави суду для повного задоволення розміру позовних вимог потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу при ухваленні вироку відсутні.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання в виді громадських робіт на строк 100 /сто/ годин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути на користь потерпілої ОСОБА_5 з обвинуваченого ОСОБА_6 - 2057 /дві тисячі п`ятдесят сім/ гривень 39 копійок в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та - 5000 /п`ять тисяч/ гривень, в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, пов`язаної із вчиненням кримінального проступку обвинуваченим ОСОБА_6 , а всього - 7057 /сім тисяч п`ятдесят сім/ гривень 39 копійок. /а.к.п. 18 - 19/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1