Справа № 932/2569/23
Провадження № 1-кс/932/1039/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000692 від 14.03.2023, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтовано наступними обставинами.

Так, у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000692 від 14.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.03.2023 року близько о 19.00 годині в Шевченківському районі м. Дніпро, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем "3А3 1102" р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по прос. Б.Хмельницького, збоку вул. О. Гальченко в напрямку вул. Весніна, в районі буд. 139 допустив наїзд на невстановленого пішохода жінку (віком близько 40-45 років) яка перетинала проїзну частину прос. Б. Хмельницького по не регульованому пішохідному переході, справа на ліво.

Внаслідок ДТП невстановлений пішохід отримала тілесні ушкодження та госпіталізована до ОКЛ ім. І.Мечникова.

13.03.2023 в ході проведення огляду місця події оглянуто автомобіль "ЗАЗ 1102" реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник: ОСОБА_6 , зареєстрований: Сумська обл., м. Конотоп, с. Підлипне, згідно свідоцтво про реєстрацію СІ НОМЕР_3 , вилучений та розміщений на майданчику тимчасового тримання транспорту, за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22.

За даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000962 від 14.03.2023, з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України.

14.02.2023 слідчим Дніпровського РУП ГУНІ в Дніпропетровській області винесено згідно ст. ст. 98, 100 КПК України, постанову про визнання речовим доказом автомобіль "ЗАЗ 1102" реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Як вказує слідчий у клопотанні, вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин, які підлягають доказуванню по кримінальному провадженню.

Посилаючись на викладене, сторона обвинувачення просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ» модель «1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник: ОСОБА_6 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

В судове засідання слідчий не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Володілець майна просив розглядати клопотання у його відсутність. Прохає повернути автомобіль в користування.

Представник володільця майна в судове засідання не з`явився, подав письмові заперечення, в яких вказує, що ОСОБА_5 не має мотивів для приховування, пошкодження, знищення майна як речового доказу, не відмовляється від подальшої співпраці з органом досудового розслідування. Просить відмовити у задоволенні клопотання та повернути автомобіль у користування.

Вважаю можливим розглянути клопотання у відсутність слідчого та власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000692 від 14.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя вважає встановленим той факт, що 13.03.2023 року близько о 19.00 годині в Шевченківському районі м. Дніпро, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем "3А3 1102" р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по прос. Б.Хмельницького, збоку вул. О. Гальченко в напрямку вул. Весніна, в районі буд. 139 скоїв наїзд на невстановленого пішохода жінку (віком близько 40-45 років), яка перетинала проїзну частину прос. Б. Хмельницького по не регульованому пішохідному переході, справа на ліво.

Унаслідок ДТП пішохід отримала тілесні ушкодження.

Правова кваліфікація даної події злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході огляду місця події слідчим вилучено транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ» модель «1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник: ОСОБА_6 , та направлено на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів.

Постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 14.03.2023, автомобіль визнано речовим.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п.п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль марки «ЗАЗ» модель «1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник: ОСОБА_6 , виходжу з того, що цей транспортний засіб має істотне значення для досудового розслідування, оскільки є речовим доказом, може містити на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, є підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту. Тому слідчий суддя доходить висновку про накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ» модель «1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник: ОСОБА_6 .

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, обмеження користування майном можливе тоді, коли існують ризики того, що власник майна може змінити, приховати, спотворити або знищити речові докази.

В ході розгляду клопотання встановлено, що транспортний засіб має механічні пошкодження, характер яких не дозволяє експлуатувати його в тому вигляді, в якому він був вилучений з місця ДТП. Тож власник чи володілець майна змушений буде змінити цей доказ для приведення його у стан, придатний до експлуатації. Наведена обставина унеможливлює передання автомобіля у користування, оскільки для проведення низки експертиз цей об`єкт дослідження має бути збережений у тому стані, в якому він був на місці ДТП, щоб встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди та якою частиною автомобіль контактував з тілом потерпілої.

Також враховую характер, локалізацію та тяжкість тілесного ушкодження потерпілої, оскільки субдуральна гематома є небезпечним тілесним ушкодженням. Ризик смерті від гострих субдуральних гематом, зазвичай, складає 90%.

У письмових поясненнях захисник вказує, що володілець майна не відмовляється співпрацювати зі слідством, однак з матеріалів клопотання видно, що останній відмовився надавати будь-які пояснення (показання).

Таким чином, враховуючи необхідність збереження речового доказу та унеможливлення спроб власника чи володільця майна приховувати, змінити, пошкодити, зіпсувати речовий доказ, приходжу до висновку про необхідність встановлення також заборони користування транспортним засобом.

З урахуванням вищезазначеного, приходжу до висновку про накладення арешту на вилучене майно із забороною відчуження, розпорядження та користування. Тому клопотання сторони обвинувачення належить задовольнити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000692 від 14.03.2023, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ» модель «1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник: ОСОБА_6 , встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування.

Копію ухвали направити стороні обвинувачення та власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ