Справа № 535/2110/22
Провадження № 1-кп/535/222/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000407 від 01.07.2022 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) ,передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

установив:

З`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду суд вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Котелевському районному суду Полтавської області, за правилом територіальної юрисдикції вчинення кримінальних правопорушень.

Обвинувальний акт складений із дотриманням вимог, передбачених ст. 291 КПК України. Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1- 4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, не встановлено. Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати відкрито та суддею одноособово.

Дату та місце проведення судового розгляду справи призначити не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення, про що конкретно зазначити у резолютивній частині ухвали суду. У судове засідання слід викликати учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про призначення йому захисника адвоката з безоплатної вторинної допомоги.

Так, відповідно до ст.48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника.

Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КПК України, суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, якщо обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

Приписами частини 2 цієї статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені в ухвалі час і місце для участі у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що ОСОБА_4 утримується під вартою, за відсутністю коштів не може залучити самостійно захисника, суд вважає за необхідне доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області призначити ОСОБА_4 адвоката для здійснення його захисту за призначенням та забезпечити його прибуття для участі у розгляді провадження в апеляційній інстанції.

Будь-яких інших заяв чи клопотань від обвинуваченого не надійшло. Крім того, обвинувальний акт та копію реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачений отримав, державною мовою на якій здійснюється судочинство розуміє.

Скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не підлягали оскарженню на досудовому провадженні, та заперечення на ухвали слідчих суддів, які не підлягали оскарженню під час досудового розслідування не надійшло.

За цих обставин, суд доходить висновку, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, з підстав, які зазначені у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши клопотання та думку присутніх осіб, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, суд дійшов висновку про продовження тримання під вартою обвинуваченого з таких підстав.

Так, відповідно до ухвали Котелевського районного суду Полтавської області від 16.11.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 12.01.2023 включно.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, вказують на необхідність продовження строку тримання під вартою.

Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Суд вважає, що наявні обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, для продовження тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , оскільки є достатньо підстав вважати, що обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

До того ж, судове провадження не завершено, не досліджені всі докази, при цьому суд вважає, що існують ризики, які передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з цим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199, 314, 315, 331, 376, 392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) ,передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на 09:00 год. 06 лютого 2023 року.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24 лютого 2023 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 захисника - адвоката для здійснення захисту за призначенням в Котелевському районному суді Полтавської області для розгляду справи по суті та забезпечити прибуття для участі в розгляді провадження.

Розгляд провадження призначено на 09 год. 00 хв. 06 лютого 2023 року.

Копію ухвали направити директору Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1