УХВАЛА

13 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 281/502/21

провадження № 51-2170ск23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 04 січня 2023 року щодо ОСОБА_4 ,

Встановлені обставини

За вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2021 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 310 КК та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК за недоведеністю у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 04 січня 2023 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 - без змін.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення місцевого та апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Мотиви Верховного Суду

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пунктів 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено

в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону прокурор у касаційній скарзі не навів обґрунтування того, у чому полягають порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як він мав зробити відповідно до статей 412 і 413 КПК, не вказав, як ці порушення вплинули чи могли вплинути на законність, обґрунтованість та справедливість постановлених місцевим та апеляційним судами рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування вказаних судових рішень касаційним судом відповідно до положень статей 370, 374, 404 і 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.

Також прокурор не вказав, у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або

з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення), усупереч вимогам ч. 3

ст. 404 КПК відмовив суд апеляційної інстанції, а також, виходячи із цього, які заходи не були вжиті апеляційним судом для забезпечення виконання положень ст. 22 КПК.

Крім того, прокурор формально послався на те, що апеляційний суд належним чином не мотивував своє рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора, при цьому не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

У касаційній скарзі не наведено конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, викладених в ухвалі цього суду на спростування доводів, наведених в апеляційній скарзі, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, оскільки подана прокурором касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 04 січня 2023 року щодо ОСОБА_4 та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків скарги в установлений строк, вона буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3