У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000262, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Недригайлів Сумської області, зареєстрований та фактично мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000262, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, повернуто прокурору.

Постановлено ОСОБА_6 продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 18.03.2023 р. включно.

Постановлено позовну заяву потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди - повернути представнику потерпілої адвокату ОСОБА_9 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати та направити обвинувальний акт до Баштанського районного суду Миколаївської області на новий судовий розгляд.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що мотиви повернення обвинувального акту є безпідставними та такими, що суперечать вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та сформульовано обвинувачення, що ніяким чином не перешкоджає суду призначити судовий розгляд, розглянути справу по суті та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Звертає увагу суду на те, що на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення за результатами досудового розслідування зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду та, в аспекті ст. 338 КПК України, не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду.

Відзначає, що обвинувачений, його захисники та представник потерпілої у підготовчому судовому засіданні підтримали клопотання прокурора про призначення обвинувального акту до судового розгляду, будь-яких заперечень щодо невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України або клопотань про повернення обвинувального акта не подавали, що безпосередньо свідчить про повну зрозумілість характеру і причин висунутого обвинувачення.

На думку апелянта, повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав є необґрунтованим та таким, що призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і, як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Окремо зауважує, що судом не враховано повноважень прокурора, передбачених ст. ст. 338, 339 КПК України, щодо можливості зміни обвинувачення або висунення додаткового обвинувачення під час судового розгляду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

03.01.2023 р. до Баштанського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000262 від 23.10.2022 р., за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Дослідивши вказаний обвинувальний акт, суд першої інстанції дійшов висновку, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору, з огляду на те, що у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та у формулюванні обвинувачення вказані лише відповідні порушення водієм ОСОБА_6 правил дорожнього руху та їх наслідки, однак не зазначено інших необхідних для розгляду даного провадження обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме механізму дорожньо-транспортної пригоди, того, яку участь у дорожньому русі брав пішохід, як він рухався до зіткнення з автомобілем, дії ОСОБА_6 , які передували настанню дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, відповідно до обвинувального акту, пішохід отримав множинні тілесні ушкодження та поєднану травму тіла, від яких помер, одночасно з цим, ОСОБА_6 інкримінується саме порушення відповідного пункту правил дорожнього руху, який регламентує дотримання безпечного інтервалу, в той час як описані в обвинувальному акті фактичні обставини без більш докладного опису механізму дорожньо-транспортної пригоди щодо його суттєвих обставин описаних вище не дають достатнього уявлення про те, яким чином недотримання безпечного бічного інтервалу, саме за викладених в обвинувальному акті обставин, могло призвести до таких тілесних ушкоджень у пішохода.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думки захисників, які залишили вирішення цього питання на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України державне обвинувачення - це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт, складений прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 291 КПК України, містить, серед іншого, виклад фактичних обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також в ньому зазначені анкетні дані обвинуваченого, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора; обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка обвинуваченого та його захисників про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Посилання в ухвалі суду на те, що формулювання обвинувачення, наведене в обвинувальному акті, є неконкретним і не містить всіх обставин, що підлягають доказуванню, відповідно до ст. 91 КПК України, зокрема не визначено механізму дорожньо-транспортної пригоди, того, яку участь у дорожньому русі брав пішохід, як він рухався до зіткнення з автомобілем, дії ОСОБА_6 , які передували настанню дорожньо-транспортної пригоди, тощо, слід визнати безпідставними, виходячи з наступного.

Деталі обвинувачення у кримінальному процесі (певні конкретні фактичні обставини) мають суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 р.).

Проте конкретність обвинувачення є оціночною категорією та може бути перевірена лише в ході судового розгляду справи, адже на стадії підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

У разі ж повернення обвинувального акту судом першої інстанції з підстав неконкретності обвинувачення, вказівки суду спонукають органи досудового слідства на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, чим нівелюється процесуальна самостійність прокурора на визначення обсягу достатніх доказів для складання обвинувального акту та дотримання принципу змагальності, згідно з яким саме прокурор як сторона обвинувачення звертається до суду з обвинувальним актом, та свідчить про те, що суд певним чином перебирає на себе функції, які не притаманні йому.

При цьому, з метою недопущення порушення права особи на захист через неконкретність обвинувачення та можливого скасування рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор, відповідно до положень ст. 337 КПК України, в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо.

Суд, в силу цієї ж норми, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За такого, наведені висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності, відповідно якому, суд, у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень. Повертаючи обвинувальний акт прокурору з наведених підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яким надається під час розгляду по суті та надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим на думку апеляційного суду істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Отже, на думку апеляційного суду, повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

В той час як про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003, «Вітрук проти України» від 16.09.2010, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 та інші).

З огляду на викладене, та враховуючи, що зазначені в оскаржуваній ухвалі суду підстави не є достатніми для повернення обвинувального акту прокурору, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є переконливими та підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 409, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000262, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, - скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3