ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3338/22 Справа № 205/2862/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
про повернення апеляційної скарги

24 жовтня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року щодо ОСОБА_3 , -
встановив:
Вказаним вироком ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Не погодившись з вказаним вироком, обвинувачений подав апеляційну скаргу.
Ознайомившись з зазначеною апеляційною скаргою приходжу до висновку про те, що вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний вирок було ухвалено 14 липня 2022 року за участю, зокрема і обвинуваченого ОСОБА_3 . Останнім днем подання апеляційної скарги є 15 серпня 2022 року.
Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, оскаржуваний вирок набрав законної сили 16 серпня 2022 року.
Проте апеляційна скарга на вказаний вирок надійшла до суду першої інстанції лише 13 жовтня 2022 року.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
У відповідності до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків, зазначені вимоги є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.
Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, підлягає поверненню апелянту, як подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Також вважаю за необхідне роз`яснити апелянту, що відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.
Керуючись ст. 399 КПК України, -
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року щодо ОСОБА_3 , - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати ОСОБА_3 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_2