ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3301/22 Номер провадження 11-кп/814/2418/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання захисника обвинуваченоїОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , у інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , на ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 07 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2022 року за №0000447, задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 05 грудня 2022 року, обвинуваченій

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Харків, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимій.

Приймаючи таке рішення місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачена може: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, передбаченого за їх вчинення покарання, особу обвинуваченої та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 07 жовтня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, яка не судима, неофіційно працює, має: постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні матір похилого віку, хронічне захворювання, що потребує методичного лікування, та тривалий час перебуває під вартою, в той час як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, не є достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду провадження, в судове засідання не з`явився і заявив клопотання про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності.

Відповідно ж до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відовідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених: ч.3 ст.307 КК України - незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах; ч.2 ст.307 КК України - незаконного зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини повторно, незаконного зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах повторно.
Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченої, оцінив у сукупності обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ст.ст.177,183,197, 199 та 331 КПК України, та продовжив ОСОБА_7 зазначений запобіжний захід.

Сама ж необхідність застосування обвинуваченій запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим, під час вирішення клопотання прокурора місцевий суд правильно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 може: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, урахувавши тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 5 епізодів кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким і тяжкими злочинами, покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винуватою - від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, особу обвинуваченої, яка не працює та не має законних джерел доходу.

Доводи ж захисника про працевлаштування ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження перевіркою матеріалів провадження. Не надано відповідних даних про це стороною захисту й у судовому засіданні апеляційної інстанції, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі про наявність у обвинуваченої утриманців є непереконливими.

Колегія суддів ураховує те, що ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України не судима, має хронічні захворювання, матір похилого віку, в той же час установлені під час розгляду клопотання та апеляційної скарги обставини в їх сукупності не дають підстав стверджувати про наявність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків, що могли би слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення її належної процесуальної поведінки. Даних (медичних висновків) щодо неможливості перебування ОСОБА_7 під вартою не встановлено. Водночас, відповідно до ст.49 Конституції України обвинувачена не обмежена в реалізації права на охорону здоров`я шляхом звернення за медичною допомогою до адміністрації установи, в якій вона утримується, та, при цьому, в долученому захисником повідомленні медичного закладу від 24 травня 2022 року зазначено про можливість дієвого лікування хвороби ОСОБА_7 під час перебування в місцях позбавлення волі після її обстеження та призначення лікування.

Відповідно до ст.178 КПК України, враховуючи доведеність ряду ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися, обставини інкримінованих обвинуваченій 5 епізодів особливо тяжкого та тяжких злочинів, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений створенням загрози заподіяння тяжких наслідків та їх заподіянням здоров`ю всього населення (невизначеного кола осіб), економіки й суспільства, підривом заснованого на законі порядку обігу наркотичних засобів в Україні, дані про особу ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, що виключає можливість обрання останній більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту в нічний період доби, як просить апелянт.

Апеляційний суд уважає законним та обґрунтованим судове рішення суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, оскільки наявне об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження її прав перебувати на волі.

Слід звернути увагу, що, задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції врахував тяжкість обвинувачення не як самостійну підставу для продовження запобіжного заходу у вигляді тримавння під вартою ОСОБА_7 , а в сукупності з іншими обставинами, що враховуються при вирішенні названого витання, через це доводи захисника в цій частині також є неспроможними.
Істотних порушень вимог КПК України, які би перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , у інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 07 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4