"05" квітня 2023 р. Єдиний унікальний № 371/374/23
Номер провадження № 1-кп/371/190/23
ВИРОК

Іменем України

5 квітня 2023 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миронівка Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.02.2023 року за №0000034, за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Золотоношського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не маючого на утриманні дітей, з середньою освітою, працюючого в ПрАТ «МЗВКК» на посаді електрозварювальника, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

встановив:

Встановлено, що у відповідності до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2021 № 807 (надалі - Положення) дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини 1 - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсинами*).

Відповідно до п. 3 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Згідно з п. 6 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни, яким у встановленому порядку надано право виготовляти, придбавати, зберігати, перевозити і використовувати предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система, повинні забезпечити їх належну охорону і правильне використання у господарській діяльності.

У відповідності до вимог п.п. 1 п. 9 Положення видача дозволів на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС.

Згідно з п. 15 Положення посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Крім цього, у відповідності до п. 2.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 N° 622 зі змінами, останній раз внесеними наказом від 16.06.2020 N°459 (надалі - Інструкції) здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб?єктам господарювання та громадянам.

У відповідності до п. 9.1. Інструкції вогнепальна, пневматична та холодна зброя і бойові припаси до неї, пристрої та патрони до них міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Національним банком України, підприємствами, установами, організаціями можуть придбаватися для: озброєння особового складу охорони, а також окремих осіб, яким за родом служби законом дозволено носіння вогнепальної зброї, пневматичної та холодної зброї, пристроїв; науково-дослідних потреб; навчальних потреб (забезпечення допризовної військової і спеціальної підготовки); спортивних потреб; промислового та любительського полювання; захисту життя, здоров`я та майна громадян; використання на зйомках кінофільмів, у сценічних постановках, циркових виставах; експонування в музеях та виставках; колекціонування.

Згідно з п. 9.2. Інструкції дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, пристроїв та патронів до них для вказаних потреб видаються тільки за наявності законодавчого або іншого нормативно-правового акта про надання права працівникам міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Національного банку України, підприємств, установ організацій користуватися нею при виконанні службових обов?язків лише після вивчення ними матеріальної частини зброї, правил поводження з нею, її застосування та використання, що здійснюється у пунктах вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування після здачі заліку та отримання довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування.

Згідно п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-XII - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси. - відносяться до видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України.

Згідно додатку №2 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об?єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-XII - громадяни набувають права власності на такі види майна, придбаного ними з відповідного дозволу, що надається: а) на вогнепальну гладкоствольну мисливську зброю - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 21-річного віку; на вогнепальну мисливську нарізну зброю (мисливські карабіни, гвинтівки, комбіновану зброю з нарізними стволами) - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 25-річного віку.

05.01.2023 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в лісопосадці, що знаходиться поблизу пров. Шкільний, с. Зеленьки Обухівського району Київської області, на землі помітив металеві предмети, зовні схожі на патрони, в кількості 19 штук, які вирішив залишити собі для власних потреб.

Достовірно знаючи із засобів масової інформації про заборону придбання, зберігання та носіння боєприпасів, прийняв рішення про подальше їх придбання, носіння та зберігання, без передбаченого законом дозволу та наміру повідомити про знахідку до органів поліції.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно в порушення п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 Положення та п.п. 2.1., 8.1., 9.1., 9.2. Інструкції, тобто без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , 05.01.2023 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території лісопосадки, що знаходиться поблизу пров. Шкільний, с. Зеленьки Обухівського району Київської області, шляхом знахідки, незаконно придбав металеві предмети, зовні схожі на патрони, в кількості 19 штук, які поклав до правої кишені своєї куртки, розпочавши таким чином незаконне зберігання бойових припасів, після чого металеві предмети, зовні схожі на патрони, в кількості 19 штук переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим вчинив незаконне перенесення бойових припасів.

Прибувши до місця свого проживання за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 зазначені металеві предмети, зовні схожі на патрони, в кількості 19 штук, поклав в одній з кімнат будинку тим самим розпочав незаконно зберігати боєприпаси без передбаченого законом дозволом.

04.03.2023 року о 11 год. 34 хв., на підставі ухвали Миронівського районного суду Київської області від 01.03.2023 року, проведено обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та працівниками поліції ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, було виявлено та вилучено з вказаного домоволодіння металеві предмети, зовні схожі на патрони, в кількості 19 штук, які ОСОБА_4 придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

За результатом проведення судово-балістичної експертизи № CE-19/111-23/11750-БЛ від 14.03.2023 року встановлено:

-??надані на дослідження 5 патронів групи № 2 належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї - є бойовими пістолетними патронами калібру 9?18 мм, що споряджені оболонковою кулею зі сталевим осереддям, які виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.

-??12 патронів належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї - є бойовими проміжними патронами калібру 5,45?39 мм., що споряджені кулями «ПС» зі сталевим осереддям та придатні до стрільби.

- надані на дослідження 2 патрони групи 4 належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї - є бойовими проміжними патронами калібру 7,62?39 мм., що споряджені бронебійно - запалюючими кулями зі сталевим осереддям, які виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні незаконного придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та пояснив, що дійсно в 05.03.2023 року в лісопосадці знайшов металеві предмети схожі на патрони вирішив залишити собі, відніс до дому. 04.03.2023 приїхали працівники поліції та провили обшук де було виявлено патрони. Щиро розкаявся у вчиненому. Просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, також документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд розцінює показання ОСОБА_4 як належні, допустимі та достатні докази його вини, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину доведена повністю. Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України як вчинення незаконного придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При встановлених обставинах та досліджених доказах у їх сукупності суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, вчинив тяжкий злочин, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, офіційно не працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, суд доходить висновку, що покаранням необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого у період іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

У кримінальному провадженні проведено судову експертизу. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження в сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривні 24 коп. на підставі ст.118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченої згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи №СЕ-19/111-23/11750 - БЛ від 14.03.2023 в розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривні 24 копійок.

Речові докази - 5 бойових пістолетних патронів калібру 9х18 мм., 12 бойових проміжних патронів калібру 5,45х39 мм., 2 проміжних патрона калібру 7,62х39 мм., які поміщено до номерного поліетиленового пакету експертної служби №5772233, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів відділу поліції №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1