У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001477.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,
підозрюваний ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.10.2022 р. в задоволенні клопотання слідчого відмовлено, відносно ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 16.12.2022 р. за адресою АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за їх викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти про зміну місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків переховування ОСОБА_6 від слідства та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, чому зможе запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній, не одружений, дітей не має, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що останній може покинути місце мешкання.
Прокурор вважає, що ті обставини, що ОСОБА_6 має постійне місце мешкання, раніше не судимий, має хронічні захворювання, характеризується позитивно та визнає провину у скоєному кримінальному правопорушенні не зменшують заявлених у клопотанні ризиків, оскільки не завадили останньому вчинити тяжкий злочин.
За наведених обставин, прокурор вважає, що рішення слідчого судді підлягає скасуванню.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001477, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.10.2022 р., у період часу з 13.00 год. до 15.00 год., точного часу не встановлено, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , у дворі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків виник конфлікт, в ході якого у підозрюваного, виник раптовий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 . Реалізуючи який, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, знаходячись навпроти ОСОБА_8 , у положенні стоячи, утримуючи в руках дерев`яну дошку, наніс не менш двох ударів в область голови потерпілого, від чого останній впав на землю.
Потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку, САК, субдуральна гематома зліва, перелом основи та склепіння черепу, перелом щелепної кісти, забійна рана голови, що відповідно до наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 р. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» за критерієм небезпеки для життя, в момент спричинення, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_8 госпіталізовано до Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги, де останній, ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень, помер.
16.10.2022 р. ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та 17.10.2022 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахувавши тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше не судимий, має хронічні захворювання, характеризується позитивно, провину у скоєному визнає, доведення прокурором лише ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, слідчій суддя дійшов висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням певних обов`язків, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Встановлена слідчим суддею обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, прокурором не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Обґрунтовуючи правові підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий у клопотанні зазначив, що такий запобіжний захід необхідний з метою запобігання переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. Аналогічні доводи наведені й в апеляційній скарзі прокурора.
Так, ризик можливого переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, дійсно має місце, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, але, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має, постійне місце мешкання, на обліках у лікарів нарколога або психіатра не перебуває, з урахуванням його процесуальної поведінки під час досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що наявність вказаного ризику є вкрай низькою. Крім того, зі слів підозрюваного, він має вищу освіту, міцні соціальні зв`язки, зокрема дорослих дітей та онуків.
Прокурором та слідчим не надано достатніх доказів, які б свідчили про вплив або можливість впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні, а тому такі доводи є припущеннями. Наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень також є недоведеним.

Будь-яких інших обставин, які б підтвердили доводи клопотання, або виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурором не наведено.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, і, підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3