Справа № 295/9068/22
Провадження №11-сс/801/124/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у місті Вінниці апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 25 жовтня 2022 року про повернення скарги на бездіяльність посадових осіб Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 12.09.2022 -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 12.09.2022 повернуто особі, яка її подала.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що подана заявником скарга в порушення норм кримінального процесуального закону складена не державною мовою, тому не може бути предметом судового розгляду.

Вимоги апеляційної скарги особи, що її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 25.10.2022. Одночасно просить задовольнити скаргу зобов`язавши відповідних осіб внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки на його думку положення ст. 29 КПК України не перешкоджають звертатись до суду мовою, якою особа володіє. Одночасно заявником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, яке умотивоване тим, що ухвала слідчого судді постановлена за його відсутності, а копію оскаржуваного рішення він отримав 08.11.2022, про що свідчать надані ним документи, зокрема конверт поштового повідомлення з відміткою про дату отримання кореспонденції.

Позиції учасників судового провадження

Заявник ОСОБА_5 належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить довідка про доставку повідомлення на зазначену ним електронну адресу. При цьому останній в судове засідання не з`явився, суду не повідомив про причину неявки, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 надіслав суду заяву про розгляд апеляційної скарги заявника за його відсутності, при цьому виклав заперечення проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання заявника про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді необхідно задовольнити, а апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції належить вирішення питання про поновлення строку апеляційного оскарження в разі надходження такого клопотання.

Вирішуючи питання про вагомість причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд виходить з також положень ст. 24 КПК України, якою гарантується право на оскарження процесуальних рішень та перегляд постановлених вироків судом вищої інстанції. Такі положення є складовою права особи на захист та справедливий суд.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. При цьому у випадку постановлення ухвали за відсутності особи, інтересів якої вона стосується, строк оскарження необхідно обчислювати з дня отримання стороною копії судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК України, також міститься у ст.116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.

Як убачається з матеріалів провадження, 25.10.2022 слідчим суддею без виклику заявника постановлено ухвалу про повернення скарги (а. п. 27-28). При цьому з наданих ОСОБА_7 письмових доказів (а. п. 32) установлено, що судове рішення ним отримано 08.11.2022, а наступного дня ним подано апеляційну скаргу (а. п. 30).

З урахуванням наведеного суд вважає, що з огляду на зміст положень ст. 117 КПК України вказана обставина є суттєвою та може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Приймаючи рішення за скаргою ОСОБА_5 слідчий суддя ретельно з`ясувала, перевірила та проаналізувала всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення, при цьому надала їм належну оцінку.

Так, з матеріалів провадження убачається, що заявник ОСОБА_5 16.09.2022 звернувся до слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 12.09.2022. При цьому скарга складена не державною мовою (а. п. 1- 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року№ 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 ст. 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

У ч. 1 ст. 29 КПК теж регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Тобто згідно з Конституцією України, КПК і зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Викладене узгоджується, зокрема, з Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Однак, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі апеляційних і касаційних скарг) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Так, процесуальним законодавством України, а саме п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК, передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та, в разі необхідності, користуватися послугами перекладача за рахунок держави. Засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження (ч. 3 ст. 43 КПК).

Право користуватися рідною мовою або іншою мовою, якою особа володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача, зокрема і безоплатно, передбачено і для потерпілого; цивільного позивача; представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; свідка; особи, стосовно якої розглядається питання про видачу (екстрадицію); особи, до якої застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт; особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою до прийняття рішення про її видачу (екстрадицію); особи, якої стосується прохання Міжнародного кримінального суду чи надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу (п. 9 ч. 1 ст. 56, ч. 3 ст. 61; п. 11 ч. 3 ст. 641, п. 4 ч. 1 ст. 66, ч. 2 ст. 581, ч. 8 ст. 583, частини 5, 14 ст. 584, ч. 4 ст. 585, п. 2 ч. 2 ст. 627, пункти 1, 9 ч. 4 ст. 627 КПК).

Очевидно, що особа, яка неповною мірою розуміє мову судочинства і, відповідно, те, що саме відбувається у кримінальному процесі, неспроможна захистити свої права та інтереси законним шляхом.

Тому право осіб (які набули статусу певного учасника судового провадження) на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють, є беззаперечним і воно кореспондує обов`язку слідчого судді та суду забезпечити реалізацію такого права, у тому числі за необхідності скористатися послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК, що визначено у ч. 3 ст. 29 КПК.

Така реалізація відбувається шляхом залучення перекладача на стадії досудового слідства за рішенням слідчого, прокурора чи слідчого судді, а на стадії судового провадження - суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій.

Залучений у провадженні перекладач має виконувати всі свої обов`язки, визначені ч. 2 ст. 68 КПК, зокрема і здійснювати повний і правильний переклад пояснень, показань або документів, які надаються підозрюваним, обвинуваченим, засудженим чи іншими учасниками провадження.

Відповідно, реалізуючи своє право на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою володіють, а також право на судовий контроль на стадії досудового слідства, чи на оскарження судових рішень в апеляційній (касаційній) інстанції підозрюваний, обвинувачений чи засуджений, які в установленому законом порядку були забезпечені послугами перекладача, вправі звертатися до нього по допомогу для перекладу документів, які готуються на розгляд слідчого судді або суду за результатами якого може бути розпочато розгляд скарги, у тому числі ухвалено рішення про відкриття апеляційного чи касаційного провадження.

Переклад таких документів надає можливість слідчому судді чи суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених КПК вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п. 37 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06)).

При цьому процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді, суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених недержавною мовою.

До того ж до прийняття скарги до розгляду, слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК, законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (ст. 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (ст. 1, ч. 6 ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається судовий контроль на стадії досудового розслідування, розгляд апеляційної скарги в порядку статей 422, 422-1 КПК, або вирішується питання про відкриття апеляційного (касаційного) провадження мають бути викладені українською мовою (в перекладі на українську мову).

У висновку про застосування норм кримінального процесуального закону, викладеному в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального Суду Верховного Суду від 19.09.2022 (справа № 521/12324/18) йдеться про те, що апеляційні та касаційні скарги осіб, які мають право на оскарження судових рішень, повинні бути викладені державною мовою. Якщо апеляційна скарга, подана в порядку статей 422, 422-1 КПК, складена іноземною мовою, положення ст. 398, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК до такої скарги не застосовуються. У цьому разі суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, складену неукраїнською мовою, особі, яка її подала.

Очевидно, аналогічні рішення необхідно приймати також до скарг, поданих до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.

З урахуванням наведеного рішення слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 25 жовтня 2022 року про повернення скарги є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заявника ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді задовольнити.

Поновити ОСОБА_5 строк на оскарження ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 25 жовтня 2022 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 12.09.2022.

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 25 жовтня 2022 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 12.09.2022 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: