КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000791 від 13.06.2016 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 з доповненнями, захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року відносно,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Селидове Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого директором "Український центр транспортної логістики", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2021 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 02 (два) роки. Вирішено долю речових доказів. Задоволено цивільний позов.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року та ухвалити виправдувальний вирок на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що місцевим судом ухвалив незаконний вирок у зв`язку з відсутністю належних і допустимих доказів поза всяким розумним сумнівом для визнання ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, зокрема покладення в основу вироку висновку експерта, який був складений неповноважним експертом.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року та визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 зазначає, що місцевим судом не надано належну оцінку всім доказам, в основу судового рішення взято докази, що носять обвинувальний характер та які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, представник потерпілої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 08 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 03 (три) роки.

В обґрунтування апеляційних вимог представник потерпілої ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду першої інстанції є занадто м`яким, призначене покарання за своїм розміром явно несправедливе та недостатнє для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 подав до суду доповнення до апеляційної скарги, згідно яких просить апеляційний суд в ході апеляційного судового розгляду розглянути клопотання обвинуваченого про дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, прослуховування технічного запису судового засідання від 20.11.2018, виклику для допиту експерта та додаткового допиту свідка сторони обвинувачення.

Фактичні обставині, встановлені судом першої інстанції.

За встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_5 12.06.2016 приблизно о 10 год.15 хв., керуючи технічно не справним автомобілем «Dаеwoo Lanos» ДНЗ НОМЕР_1 , рухався у другій смузі, із наявних трьох смуг його напрямку руху по проїзній частині вул. О. Теліги в м. Києві, зі сторони вул. Дорогожицької в напрямку вул. Мельникова.

В цей час, попереду зазначеного автомобіля на тротуарі, біля зупинки громадського транспорту «Бабин Яр», стояла пішохід - потерпіла ОСОБА_11 .

Під час руху обвинувачений ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3 підпунктів «а», «б», «д», 12.1 та 31.1 Правил дорожнього руху України. А саме: п.1.5 «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

підп. а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

підп. б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріпленням вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

підп.д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пункт 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пункт 31.1 Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств- виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_5 виявились в тому, що він, перед початком та під час експлуатації автомобіля « «Dаеwoo Lanos» ДНЗ НОМЕР_1 , який мав технічні несправності підшипників матриці заднього правого колеса, не перевірив та не забезпечив технічно справний стан зазначеного транспортного засобу, рухаючись по вищевказаній проїзній частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, з урахуванням характерного не експлуатаційного шуму у задній правій частині кузова, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля, з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати свій рух, не зупинив керований ним автомобіль «Dаеwoo Lanos» ДНЗ НОМЕР_1 для усунення несправностей чи евакуації на станцію технічного обслуговування, а продовжив рух далі, внаслідок чого сталася повна руйнація зовнішнього підшипника матиці заднього правого колеса та руйнація опорної шайби кріплення барабану до матиці, що призвело до сходження даного колеса з матиці і наступного його неконтрольованого руху по проїзній частині вул.О.Теліги та травмування потерпілої ОСОБА_11 , яка стояла на тротуарі біля зупинки громадського транспорту «Бабин Яр», де колесо від автомобіля, яким керував обвинувачений ОСОБА_5 вдарило потерпілу ОСОБА_11 у верхню третину передньої поверхні тіла.

В результаті даної дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_11 отримала ряд тілесних ушкоджень: садно на передній поверхні тулуба з розповсюдженням на передню поверхню шиї, з поєднанням з крововиливом в м`які тканини в даних ділянках тіла; садна та синець, крововилив в м`які тканини - в ділянці голови, субдуральна гематома над правою півкулею мозку, об`ємом 20 куб. см., субарахноїдальний крововилив, який покриває півкулі мозку та мозочку, вогнища забою тканини мозку в лобних ділянках та в ділянці стовбура мозку, садна та синці в ділянці лівої верхньої та правої нижньої кінцівок, закриту черепно-мозкову травму, яка має ознаками тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В наслідок отриманої закритої черепно-мозкової травми потерпіла ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Порушення вимог п.п.1.5, 2.3 підпунктів «а», «б», «д», 12.1 та 31.1 Правил дорожнього руху України обвинуваченим ОСОБА_5 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, потерпілої та представника потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу представника потерпілої та заперечили щодо задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали власні апеляційні скарги та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, їх пояснення, відповіді на запитання суду, вирішивши у судовому засіданні клопотання сторони захисту, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційні скарги обвинуваченим та захисником вноситься в частині оспорювання фактичних обставин справи. Апеляційна скарга представника потерпілої вноситься в частині призначеного покарання.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зокрема законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 під час допиту в суді першої інстанції вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав.

Однак, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його винуватість за вказаними у вироку обставинами, підтверджується доказами на які послався суд першої інстанції і які ним були досліджені безпосередньо, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка зазначила, що ОСОБА_11 є її донькою. 12.06.2016 їй повідомили, що донька перебуває у лікарні у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Про обставини дорожньо-транспортної пригоди їй відомо від лікарів та працівників поліції, які повідомили, що від автомобіля, яким керував обвинувачений, відірвалось колесо та вдарило її доньку в область голови. Зазначила, що їй спричинена значна моральна шкода у зв`язку з непоправною втратою її доньки, яка померла у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що 12.06.2016 в денний час він знаходився на зупинці громадського транспорту «Бабин Яр» у м. Києві. Бачив, як від автомобіля відірвалось колесо, яким вдарило потерпілу, від чого остання впала на землю;

- показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які надали аналогічні показання щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, додатково повідомив суду, що перед тим, як від автомобіля відірвалось колесо, вони чули характерний шум, який свідчив про неполадки з ходовою частиною автомобіля. Саме це привернуло їх увагу до автомобіля з якого потім відірвалось колесо та вдарило дівчину по голові;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який також підтвердив наявність нехарактерного звуку під час руху автомобілів по проїзній частині вул. Теліги, описав його як скрегіт металу. Після чого він побачив дівчину, яка лежала на зупинці, якій він намагався допомогти та надати першу допомогу;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.06.2016, схемою та фототаблицями до нього та протоколом додаткового огляду місця події з фототаблицями до нього, яким встановлено місце вчинення злочину - вул. Олени Теліги на проїзній частині від вул. Дорогожицька до вул. Мельникова поряд з зупинкою «Бабин Яр». Цим же протоколом зафіксовано пошкодження транспортного засобу «Dаеwoo Lanos» ДНЗ НОМЕР_1 у виді відсутності правого заднього колеса. Та місце розташування колеса в районі зупинки громадського транспорту, локалізацію розташування плям бурого кольору, схожих на кров;

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, яким зафіксована відсутність у автомобіля «Dаеwoo Lanos» ДНЗ НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений - заднього правого колеса;

- протоколом огляду транспортного засобу від 05.07.2016 з фототаблицями до нього, яким зафіксовано відсутність правого заднього колеса в автомобілі «Dаеwoo Lanos» ДНЗ НОМЕР_1 ;

- даними, які містяться у постанові про визнання речовим доказом, яким автомобіль «Dаеwoo Lanos» ДНЗ НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

- висновком експерта № 9912/16-52, яким встановлено, що несправність підшипників матиці заднього правого колеса виникла задовго до ДТП. Несправність у вигляді повної руйнації зовнішнього підшипника матиці заднього правого колеса могла у будь-який момент під час руху автомобіля вплинути на розвиток події, який пов`язаний зі сходженням колеса з матиці і наступним його неконтрольованим рухом по проїзній частині тощо. З технічної точки зору причиною відокремлення заднього правого колеса автомобіля стався факт повної руйнації зовнішнього підшипника матиці, що призвело до пошкодження опорної шайби вісі матиці (її витертя з наступною руйнацією), і як наслідок сходження гальмівного барабану з матиці разом з колесом назовні. З технічної точки зору, водій автомобіля «Dаеwoo Lanos» міг завчасно виявити дану несправність по характерному не експлуатаційному шуму (гулу, скреготу та стуків особливо при поворотах) у задній правій частині кузова, або при огляді коліс.

- даними листа від 23.06.2016 № 1632/Б та картки виїзду швидкої допомоги, якими підтверджується, що потерпіла ОСОБА_11 доставлена до лікувального закладу з зупинки громадського транспорту «Бабин Яр» 12.06.2016 року з попереднім діагнозом закрита черепно-мозкова травма;

- висновком експерта № 1379/2, яким встановлено локалізацію та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 , а саме: садно на передній поверхні тулуба з розповсюдженням на передню поверхню шиї, з поєднанням з крововиливом в м`які тканини в даних ділянках тіла; садна та синець, крововилив в м`які тканини - в ділянці голови, субдуральна гематома над правою півкулею мозку, об`ємом 20 куб. см., субарахноїдальний крововилив, який покриває півкулі мозку та мозочку, вогнища забою тканини мозку в лобних ділянках та в ділянці стовбура мозку, кров в шлуночках мозку, добре виражена борозда вдавлення на нижній поверхні обох півкуль мозочку від краю великого потиличного отвору; садна та синці в ділянці лівої верхньої та правої нижньої кінцівок. Виявлені ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що була ведучою в настанні смерті - мають ознаками тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок закритої-черепно-мозкової травми;

У даному висновку експерт з урахуванням характеру та морфології виявлених ушкоджень встановив, що всі тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: відокремлення частини рухомого транспортного засобу- колеса, та послідуючим ударом його у верхню третину передньої поверхні тіла потерпілої, яка в момент удару знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні та була повернута до травмуючого предмету передньою поверхнею тіла і не виключається можливим виникнення вищевказаного комплексу ушкоджень.

Отже зазначеним висновком достеменно встановлено механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої, причина її смерті та причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо- транспортною пригодою, що сталась 12.09.2016.

Отже дії обвинуваченого ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.1.5, 2.3 підп. «а», «б», «д», п.12.3 та 31.1 Правил дорожнього руху та знаходились в причинному зв`язку із виникненням даної пригоди та знаходяться у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_11

- іншими матеріалами у їх сукупності.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 щодо заперечення фактичних обставин злочину непереконливими, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, які суд першої інстанції визнав допустимими, належними і достатніми у своїй сукупності для визнання вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з дотриманням критерію доведеності - поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п. 29-30 рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи фактичні обставини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, висновки Європейського суду з прав людини, погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинуваченого.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався положень, передбачених ст. ст. 50, 65 КК України і призначив покарання з урахуванням принципу індивідуалізації покарань. Врахував положення ст. 12 КК України і визначив співмірний розмір виду покарання, особу обвинуваченого, який працює, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину не визнав, не здійснив будь-яких заходів для відшкодування спричиненої шкоди. Обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Відтак, апеляційний суд вважає доводи представника потерпілої щодо занадто м`якого покарання ОСОБА_5 такими, що не відповідають дійсності, оскільки місцевий суд ретельно дослідив усі докази, надав їм оцінку, врахував особо обвинуваченого, допитав потерпілих та свідків.

Доводи обвинуваченого та захисника щодо неможливості відтворення аудіозапису судового засідання від 20.11.2018 апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки журнал судового засідання за 20.11.2018 наявний в матеріалах справи (том 1, а.с. 236-240) з чітко викладеними позиціями сторін судового провадження. Крім того, згідно п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України підставою для скасування судового рішення внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону є відсутність в матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформація, на якому зафіксовано судове провадження, однак як журнал судового засідання, так і технічний носій інформації в матеріалах справи присутній, а отже вказані доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження.

Щодо доводів сторони захисту про начебто приналежність вказаного автомобіля службі таксі "Оса", апеляційний суд вважає такі доводи не обгрунтованими, оскільки будь-які документальні підтвердження про працевлаштування обвинуваченого у даній службі таксі відсутні, фактично керування транспортним засобом здійснював ОСОБА_5 , про що він власне не заперечував у судовому засіданні, а відтак він є відповідальним за технічний стан автомобіля, який ним експлуатується.

Крім того, висновком експерта №9912/16-52 підтверджується, що несправність підшипників матиці заднього правого колеса виникла задовго до ДТП і водій автомобіля "Daewoo Lanos" міг завчасно виявити дану несправність у задній правій частині кузова або при огляді коліс.

За таких обставин, оскільки в поданих апеляційних скаргах апелянтами не наведено об`єктивних доводів стосовно скасування вироку, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду під час апеляційного перегляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 з доповненнями, захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року відносно ОСОБА_5 , визнаного винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом 03 (трьох) місяців шляхом подання касаційної скарги, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з часу отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3