Справа № 634/439/18
ВИРОК

іменем України

30.03.2023 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження № 0000379 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2017 року відносно:

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Сахновщина, Харківської області, НОМЕР_1 , українки, громадянки України, пенсіонерки, не заміжньої, із повною загальною середньою освітою, зареєстрованої і проживаючої у будинку АДРЕСА_1 , раніше не судимої, є особою з інвалідністю 2 групи довічно.

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

потерпіла - ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6 та її представник - адвокат ОСОБА_7

обвинувачена - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 28 жовтня 2017 року близько 23.00 години ОСОБА_3 разом із ОСОБА_9 знаходилися в кухні житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому вони спільно проживали.

В цей час, а саме 28.10.2017 близько 23.00 години, між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 виникла сварка на ґрунті з`ясування між собою відносин, в ході якої ОСОБА_9 , почав бити ОСОБА_3 кулаками по голові, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, а саме синці та садна обличчя. Після чого, ОСОБА_9 , схватив ніж і став ним погрожувати ОСОБА_3 вбити.

ОСОБА_3 , сприймаючи загрозу своєму життю з боку ОСОБА_9 , як реальну, перебуваючи в кухні будинку з обмеженим вибором засобів припинення злочинних посягань стосовно себе, розуміючи, що не в змозі, як жінка, протистояти протиправній поведінці ОСОБА_9 , перебуваючи у стані необхідної оборони від суспільно-небезпечного посягання на її здоров?я та життя, однак явно перевищуючи її межі, діючи умисно, усвідомлюючи настання негативних наслідків, вихопила ніж у ОСОБА_9 , при цьому поранивши свій палець, та захищаючи свої охоронювані законом права та інтереси, перевищуючи межі необхідної оборони, умисно, нанесла ним ОСОБА_9 два удари в область живота, внаслідок чого ОСОБА_9 помер, того ж дня на місці.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпечності для життя, а саме: колото-різане поранення черевної стінки праворуч, раневий канал починається з рани розміром 0,9x0,2см, верхній кінець гострокутний, нижній «П»-образної форми, проходе спереду назад зверху донизу, глибиною 3 см, сліпо закінчується в м`язах живота; колото-різана рана черевної стінки ліворуч «У» -образної форми, основний розріз лінійної форми, розмірами 1,5x0,2см, верхній кінець гострокутний, нижній «П`образної форми, раневий канал має напрямок спереду назад з справа наліво, трохи зверху донизу, довжиною 10 см. Також виявлено малокрів`я внутрішніх органів, крововиливи під ендокардом лівого шлуночку, крововилив в черевну порожнину, поза черевний простір.Всі вказані тілесні ушкодження прижиттєві. Колото-різані рани утворились від дії односторонньо гострого гострокінцевого клинка колюче-ріжучого знаряддя, що має обушок з «П»-подібним поперечним перерізом й вираженими ребрами.

По ступеню тяжкості проникаюче колото-різане поранення черевної стінки з ушкодженням внутрішніх органів має ознаки Тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя , згідно п.п. 4.8, 2.1.2, 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.)

Непроникаюче колото-різане поранення має ознаки Легких тілесних ушкоджень, згідно п.п.4,8,2.3.1б, 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.)

Причиною смерті ОСОБА_9 є колото-різане поранення передньої черевної стінки, з ушкодженням стінки шлунку, 12-палої кишки, черевної аорти, яке ускладнилося гострою крововтратою.

Смерть ОСОБА_9 після нанесених тілесних ушкоджень настала через деякий проміжок часу, котрий може обчислюватися першими десятками хвилин.

Такими своїми умисними діями ОСОБА_10 завдала ОСОБА_9 тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту і в зазначеній ситуації не була необхідною та достатньою для негайного припинення посягання.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

ОСОБА_10 вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 118 КК України, тобто умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачена ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечила свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину за ч.1 ст. 115 КК України, пояснила, що напередодні події в нічний час доби до неї на роботу приходив ОСОБА_9 та повідомляв, що буде вдома з ОСОБА_11 , і тому ОСОБА_3 повинна прийти з роботи додому вчасно. 28.10.2017 року відпрацювавши на роботі добову зміну, вранці, десь о 09:00 год. до неї приїхав ОСОБА_12 із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , згодом десь о 10:00 ОСОБА_12 відвіз її додому за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час там був ОСОБА_9 з ОСОБА_11 , вони спілкувались та вживали горілку. Вона наказала їм розходитись. Проте, через деякий час ОСОБА_9 , з ОСОБА_11 попросили ОСОБА_12 звозити їх до магазину. Згодом прийшли її доньки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , і незабаром приїхали ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ЇЇ доньки вмовили її поїхати на ночівлю до них, але дійшовши до авто, ОСОБА_9 повернув її назад до будинку. І як тільки вона разом з ним повернулася до будинку, від ОСОБА_9 на її адресу почала проявлятись агресія. Десь о 15:00 год вона пішла на роботу, для того, аби зачекати поки ОСОБА_9 з ОСОБА_11 понапиваються та вкладуться спати, але коли вона повернулась додому у вечері, від ОСОБА_9 до неї були вимоги, щоб вона нарізала закуски до алкогольних напоїв. Після чого, ОСОБА_9 почав руками її бити по голові, обличчю багато разів і по ребрах. ОСОБА_9 її бив у присутності ОСОБА_11 ,коли останній намагався розборонити, ОСОБА_9 кидався і на нього. У момент коли вона на кухні нарізала закуску для ОСОБА_9 , він вскочив з ножем у руці, почав наносити руками удари їй по голові з ножем у руці, при цьому розмахуючи ножем казав що вб`є її. Вона, вихопила ніж у ОСОБА_9 правою рукою, що спричинило поріз її пальця, і цим ножем який вихопила у ОСОБА_9 ним його і вдарила, що було далі, вона не памятає.

Як вказала обвинувачена, загиблий ОСОБА_9 часто її бив. Раніше,коли були такі ж побиття вона падала на підлогу, а ОСОБА_9 бив її ногами, у результаті чого у неї були скрізь синці та зламані ребра. У ОСОБА_9 була звичка хватати за шию і придушувати.

На стадії судових дебатів, ОСОБА_3 просила перекваліфікувати її дії за ст. 118 КК України та застосувати положення ст. 49 КК України.

Заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення частково доведено.

Так, за змістом обвинувального акту, 28 жовтня 2017 року близько 23 години ОСОБА_3 разом з ОСОБА_9 , знаходилися в житловому будинку, а саме в кухні, за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_3 . В цей час між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 виникла сварка на грунті з`ясування спільних відносин, в ході якої ОСОБА_3 , маючи умисел на умисне позбавлення життя ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та незворотність їх наслідків, у вигляді смерті ОСОБА_9 і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, нанесла кухонним ножем ОСОБА_9 два удари, в область живота, внаслідок чого ОСОБА_9 помер. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 229 КрТ/17 від 29.10.17 причиною смерті ОСОБА_9 , є колото-різане поранення передньої черевної стінки, з ушкодженням стінки шлунку, 12-палої кишки, черевної аорти, яке ускладнилося гострою крововтратою.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство).

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 цього Кодексу, є мотив діяння -захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК).

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Суд, проаналізувавши зазначені положення законодавства та фактичні обставини даного кримінального правопорушення, встановлені судом на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду кримінального провадження, приходить до висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_3 допустила перевищення меж необхідної оборони, так як заподіяла ОСОБА_9 тяжку шкоду, а саме нанесла два удари ножем в область живота.

При таких обставинах, обвинувачена ОСОБА_3 перевищила межі необхідної оборони від суспільно небезпечного посягання ОСОБА_9 , в зв`язку з чим її дії мають бути перекваліфіковані з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, оскільки об`єктивна та суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення в повному обсязі доведена наступними доказами.

Так, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 , із кваліфікацією її дій за ст. 118 КК України, підтверджується показами потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та свідків допитаних у судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що загиблий ОСОБА_9 є її рідним сином, який близько 5 років проживав із ОСОБА_3 , вони вдвох вживали спиртні напої. ОСОБА_10 била її сина та розривала його речі. Так, 29.10.2017 близько 01.00 години до неї зателефонувала ОСОБА_3 та сказала щоб забирали ОСОБА_9 у морг. Вона зателефонувала до іншого сина і вони вирушили до будинку, де мешкав ОСОБА_9 . Біля будинку стояло дві машини поліцейських ,вони заборонили заходити до будинку, адже чекали експерта. Вона дуже просила просто подивитись на ОСОБА_9 , зайшовши до будинку, вона побачила, що її син лежав на підлозі, почула храп ОСОБА_3 , а дві доньки та зять останньої пили каву. Згодом судово-медичний експерт повідомив, що було нанесено два удари, і один з них є головий,який нанесений у аорту до серця, а другий удар нанесений у дванадцятиперстну кишку, тому кров уся пішла всередину тіла.

Потерпіла ОСОБА_5 , суду пояснила, що ОСОБА_9 є її рідним братом, який проживав разом із ОСОБА_3 , яка його вбила у АДРЕСА_1 . В ніч з 28.10.2017 на 29.10.2017 близько 2 години приїхала її мати ОСОБА_6 , і повідомила про вбивство брата ОСОБА_9 . Вона разом із матір`ю приїхали до дому, де мешкав ОСОБА_9 ,там вже була поліція, яка спочатку не пускала до будинку, а лише повідомили, що ОСОБА_3 зарізала ОСОБА_9 . Згодом, зайшовши до будинку, вона побачила свого брата ОСОБА_9 лежачого на підлозі мертвим. ОСОБА_11 і ОСОБА_3 були у іншій кімнаті. На кухню, де лежав ОСОБА_9 не пускали. Вона бачила з іншої кімнати, що ОСОБА_9 лежав на підлозі і рука була на животі, де знаходиться поріз, а друга рука вверх. Поранення ОСОБА_9 були у живіт, а саме, два тоненьких розрізів, також була кров з ротової порожнини, небагато на животі і біля нього на підлозі, адже лікарі сказали, що уся кров пішла всередину тіла. За час її перебування у будинку,де трапилась подія, ОСОБА_3 спала.

Як вказала потерпіла ОСОБА_5 , її брат ОСОБА_9 випивав, але був спокійний, добрий, веселий, розумний, компанійський, роботящий, та не притягувався до будь-якої відповідальності. З ОСОБА_3 брат проживав десь років 5-6, вони постійно пили і билися, адже обвинувачена на багато років молодша за брата, тому постійно його ревнувала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив, що працює у швидкій допомозі водієм, подія була давно, вночі,виїхали бригадою на виклик по АДРЕСА_1 . Він сидів у авто, а медсестра та фельдшер пішли до хати, але потім покликали його. Коли він зайшов до хати, то пішов одразу прямо, там була кухня і було видно потерпілого, чоловік лежав біля плити і був обпертий об неї спиною. Медсестра сказала робити реанімацію, і він з фельдшером почали качати. Він іноді допомагає це робити дівчатам, адже їм самим буває важко. Це тривало довго, але дихання не було і констатували смерть ОСОБА_9 , у нього була проникаюча не широка ножова рана. Свідок зазначив, що особи які були на місці події нічого не розповідали, ще був якийсь високий чоловік та двоє працівників поліції. Працівники поліції прибули після прибуття швидкої медичної допомоги.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомила, що працює фельдшером у швидкій медичній допомозі. Швидка на виклик прибула у складі: водій, молодша медсестра та вона - фельшер. Виклик щодо ножових поранень, коли зайшли працівники швидкої допомоги до будинку, побачили чоловіка у сидячому положенні на кухні, який був об щось обпертий. При огляді особи були відсутні ознаки серцево-легенової діяльності,тому нею було прийнято рішення робити реанімацію, і молодша сестра покликала водія для допомоги. Після зробленої реанімації врятувати особу не вдалось. Вона не пам`ятає хто викликав швидку, проте до будинку наче хтось провів працівників швидкої медичної допомоги. У ході надання допомоги вона з`ясовувала, що трапилось, їй повідомили, що особу, яку рятують, вдарила жінка. По прибуттю швидкої допомоги кров у чоловіка не йшла, адже швидка їхала хвилин 5, і по приїзду чоловік вже була без свідомості. Вона запитувала у осіб, які були в будинку, коли саме особа втратила свідомість, на що їй повідомили, що «ось тільки балакав та дихав». Виклики швидкої допомоги фіксуються в центрі надання медичної допомоги м.Харкова, потім працівники заповнюють картку виклику. Вона встановила ножове поранення у невеличкому вигляді на животі, приблизно 3 см, рана була лінійною, реанімаційні дії тривали десь 30 хвилин, за цей час хтось ходив по будинку, також була поліція. Ніж, яким були нанесені удари, вона не бачила,але бачила ОСОБА_3 в іншій кімнаті будинку. Після констатування смерті чоловіка, вона пішла до ОСОБА_3 виміряти їй тиск, остання була в стресовому стані, плакала. ОСОБА_3 повідомляла їй про те, що загиблий її бив, показувала рани на голові. ОСОБА_3 після події перебувала у кімнаті, була одна.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_3 з ОСОБА_9 проживала десь три роки, за цей час між ними було багато сварок та бійок. ОСОБА_9 піднімав руку на ОСОБА_3 багато разів і постійно ображав. Навіть у особистому подвір`ї ОСОБА_12 , ОСОБА_9 бив ОСОБА_3 , і він це особисто бачив. В день події , ОСОБА_12 приїхав з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 до центру міста, де працювала ОСОБА_3 , останні залишись у центрі, а ОСОБА_12 із ОСОБА_3 поїхали додому до останньої, як зайшли додому, там був ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , вони сиділи за столом та пили горілку. Коли ОСОБА_12 вийшов на вулицю пити каву,почув з будинку сварку,яка була між ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . ОСОБА_12 їх трохи заспокоїв, але потім знов почалась сварка, начебто через ревнощі. ОСОБА_9 сказав ОСОБА_11 , що поки попереджує, а потім коли вип`є, то вже не буде попереджати. Як вказав свідок, згодом він поїхав, а ОСОБА_3 пішла до центру смт., але десь о 17:00 ОСОБА_3 зателефонувала йому і попрохала приїхати його для того, щоб забрати її з ОСОБА_17 і ОСОБА_13 . Приїхавши додому до ОСОБА_3 , він побачив, що ОСОБА_9 з ОСОБА_11 ще сиділи за столом. Через деякий час, останні попросили ОСОБА_12 відвезти їх до центру за горілкою, зачекавши трохи, ОСОБА_12 одвіз їх назад додому. ОСОБА_12 хотів забрати ОСОБА_3 до себе додому, але ОСОБА_9 сказав щоб ОСОБА_3 залишалась і він її сьогодні чіпати не буде, та вона залишилась. Пізно ввечері подзвонила ОСОБА_3 і сказала терміново їхати до неї, прибувши до неї, він побачив ОСОБА_3 мокрою, на що ОСОБА_11 сказав, що обливав ОСОБА_3 водою, адже вона втратила свідомість, та ще показував якийсь ніж. В цей час ОСОБА_9 лежав на підлозі у кухні, проте він не підходив до нього. ОСОБА_11 розповів йому, що ОСОБА_3 вдарила ОСОБА_9 ножем. А вже згодом приїхали працівники медичної допомоги та поліції. Весь цей час ОСОБА_3 на запитання не відповідала,вона сиділа мовчки. Весь той день ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , яка є донькою обвинуваченої ОСОБА_3 , суду повідомила, що ОСОБА_9 постійно застосував проти ОСОБА_3 фізичну силу, навіть були такі побої, що її дитина не впізнавала ОСОБА_3 .

Свідок зазначила, що її мати ОСОБА_3 боялась ОСОБА_9 , навіть коли його виганяли з будинку, він вертався і знову бив ОСОБА_3 , тому вона його боялась постійно. Вранці того дня вона збиралась їхати до центру міста, зустріла свою сестру ОСОБА_13 , та вони разом зайшли до своєї матері ОСОБА_3 ,яка сказала, що ОСОБА_9 привів додому свого знайомого,з яким раніше відбував покарання. Пізніше, вона із ОСОБА_13 пішли на базар, а ОСОБА_12 із ОСОБА_3 поїхали додому до останньої. Вже через 20 хвилин вона із ОСОБА_13 доходили додому до ОСОБА_3 , і вже чули багато нецензурних слів. Зайшовши до будинку, вона бачила, як ОСОБА_9 з ОСОБА_11 вже пили спиртні напої, а вона разом із ОСОБА_13 і ОСОБА_12 пили каву. Через деякий час ОСОБА_11 сказав якусь фразу та ОСОБА_3 засміялась, а ОСОБА_9 це не сподобалось, і він сказав, що зараз тверезий,то і попереджає,а коли вип`є,то попереджати не буде. Вона з ОСОБА_13 сказали ОСОБА_3 їхати до них додому, адже розуміли, що нічого доброго далі не буде, проте ОСОБА_9 сказав, що чіпати ОСОБА_3 сьогодні не буде, тому ОСОБА_3 і залишилась вдома. Вночі, її матір ОСОБА_3 їй зателефонувала і сказала, що потрібно терміново їхати до неї, приїхавши до будинку, там вже стояла поліція, зайшовши всередину ОСОБА_11 сказав, що ОСОБА_3 вбила ОСОБА_9 . В цей час ОСОБА_3 сиділа мокра і нічого не повідомляла, обличчя було опухше, було пошкодження на щоці та переніссі. ОСОБА_9 лежав у кухні на підлозі. При ній ОСОБА_3 не вживала спиртні напої того дня. Дана подія трапилась у будинку, який належить ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що десь у жовтні 2017 року він зустрів ОСОБА_9 на базарі у смт.Сахновщині. Знав ОСОБА_9 і раніше, адже разом вони відбували покарання за вироком суду. ОСОБА_9 познайомив його з ОСОБА_3 на базарі, та згодом ОСОБА_9 запросив його додому, показати як живе, показував дім. Дома у ОСОБА_9 вони разом випивали спиртні напої, ОСОБА_9 пішов спати. Через деякий час до дому прийшла господарка ОСОБА_3 разом із подругою, а ОСОБА_9 прокинувся та почав грубити ОСОБА_3 з приводу того, де вона була і де вона «шлялась», чому вона так довго змінювалась на роботі. Він сказав ОСОБА_9 , що зараз уйде, і хай вони самі розбираються далі, але ОСОБА_9 сказав, що він більше не буде. Він, ОСОБА_9 , ОСОБА_3 і її подруга ОСОБА_18 , продовжили вживати алкогольні напої. Десь через пів години ОСОБА_18 пішла, а ОСОБА_9 з ОСОБА_3 на кухні знов почали сваритись, тому він пішов до іншої кімнати, з якої було чутно звуки ударів рукою по обличчю. Зайшовши до кухні він побачив, як ОСОБА_9 б`є ОСОБА_3 рукою по обличчю. Він намагався припинити ці дії, ОСОБА_9 припиняв, але коли він уходив у іншу кімнату, сварки та звуки побиття продовжувались. На його зауваження припинити побиття ОСОБА_3 та з`ясування відносин, ОСОБА_9 наголошував, що це «відбувається виховна програма». Це тривало з переривами у чотири рази та супроводжувалося побиттям. Він чув із сусідньої кімнати, як ОСОБА_9 знущався над ОСОБА_3 . Він вирішив зупинити чергову сварку і побиття ОСОБА_3 та піти геть, оскільки йому це все надоїло. Але зайшовши до кухні, він побачив момент удару (тичків) ОСОБА_3 по ОСОБА_9 правою рукою два рази у область живота із застосуванням кухонного ножа, в наслідок чого ОСОБА_9 одразу впав на підлогу. У момент нанесення ударів ОСОБА_3 стояла спиною до столу і навпроти неї стояв ОСОБА_9 , а справа були розташовані вхідні двері. Він підбіг до ОСОБА_9 , проте останній не реагував, а ОСОБА_3 в цей час сказала, що він зараз підніметься. Свідок вказав, що він пішов до іншої кімнати зачекати поки підведеться ОСОБА_9 , проте через 5 хвилин була та ж сама тиша і останній не підвівся. ОСОБА_3 в цей час сиділа курила та пила, а він сильно підняв ОСОБА_9 і з області живота станнього пішла кров. Він сказав викликати швидку та поліцію, і ОСОБА_3 викликала, вони приїхали за 5 хвилин та ще приїхали мати із сестрою ОСОБА_9 , і більше він не бачив ОСОБА_3 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 повідомила, що ОСОБА_3 знає приблизно 6 років. Свідок бачила ОСОБА_9 у будинку ОСОБА_3 , та чула деякі розмови між ними на підвищених тонах. Скарг на ОСОБА_9 начебто не було. З приводу події нічого пояснити нічого не може, адже нічого не бачила та не знає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка є донькою обвинуваченої ОСОБА_3 , суду повідомила, що 27 жовтня 2017 року близько 08:30 ранку вона виїхала у центр селища з чоловіком та пішла на роботу до своєї матері ОСОБА_3 , остання повідомила, що не знає як піде додому, адже там ОСОБА_9 розпиває спиртні напої з товаришем, з яким раніше відбував покарання. ОСОБА_12 повіз ОСОБА_3 до неї додому, а вона з ОСОБА_14 пішли по справах. Через деякий час вони доходили до будинку ОСОБА_3 і почули, що ОСОБА_9 лається нецензурною лайкою на ОСОБА_3 . Коли вони зайшли додому, ОСОБА_9 попрохав ОСОБА_12 повезти його з ОСОБА_11 до центру селища за спиртними напоями. В цей час вона разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_14 вдома пили каву. Повернувшись додому, ОСОБА_9 сказав їй, що поки тверезий попереджає, про те, що « ОСОБА_3 є його власність, а коли буде не тверезий - то попереджати вже не буде». Вона була у будинку приблизно годину-дві, за цей час ОСОБА_9 ображав ОСОБА_3 словами, були зауваження ОСОБА_9 ,але він переводив на жарт. Вона запропонувала матері, щоб остання їхала на ночівлю до неї, на цю пропозицію ОСОБА_3 погодилась, але почувши розмову між нею та матір`ю, ОСОБА_9 сказав щоб ОСОБА_3 залишалась, і пообіцяв, що чіпати її сьогодні не буде. До цього дня, ОСОБА_3 , неодноразово залишалась у неї та у ОСОБА_14 ночувати, адже ОСОБА_9 бив ОСОБА_3 . Фактично будинок, у якому сталась подія - належить ОСОБА_3 , вона його купила без документів, і згодом привела туди ОСОБА_9 , та вони разом проживали там приблизно 5 років. Як вказала свідок, вона завжди знала, що ОСОБА_9 ображав її матір ОСОБА_3 ,і та неодноразово зверталась з цього приводу до поліції, але поверталась до ОСОБА_9 - бо кохала останнього. У день події, о 21:00 годині, вона телефонувала ОСОБА_3 поцікавитись як справи, на що отримала відповідь, що все добре. Проте, вже близько 24:00 ОСОБА_3 їй зателефонувала та повідомила, що ОСОБА_9 вже немає. Вона, разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_20 приїхали до ОСОБА_3 , і там ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_3 була без свідомості, тому він її поливав водою. ОСОБА_11 показував ніж, і казав, що ним скоєно злочин, а потім поклав його у кухню. Вона не бачила де знаходився ОСОБА_9 . В цей час ОСОБА_3 сиділа у кімнаті на дивані, але нічого не повідомляла, а згодом сказала, що не пам`ятає яка подія трапилась. Вона бачила на руці у матері, ОСОБА_3 , поріз, проте запаху алкогольного сп`яніння від неї чутно не було. Швидка медична допомога приїздила, надавала першу медичну допомогу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомив, що на момент події був підприємцем і ОСОБА_3 працювала у його магазині реалізатором десь три роки поспіль, остання проявила себе гарно,є чесною та добропорядочною людиною, прогулів по роботі не було. Йому зі слів подруг ОСОБА_3 відомо, що її вдома ображали. ОСОБА_3 проживала начебто з ОСОБА_9 . Як вказав свідок, він особисто бачив на робочому місці ОСОБА_3 її співмешканця ОСОБА_9 , коли він зайшов до ларька, де працювала ОСОБА_3 , то побачив там ОСОБА_9 , який повів себе агресивно перебуваючи в нетрезвому стані. Проте особисто він не знав ОСОБА_9 , а лише бачив його два рази на роботі у ОСОБА_3 , де вона повідомила, що то її чоловік. На робочому місці ОСОБА_3 не вживала алкогольні напої.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 , із кваліфікацією її дій за ст. 118 КК України, підтверджується і письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

29.10.2017 ОСОБА_3 надала дозвіл співробітника поліції на проведення огляду її домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 29.10.2017, у присутності понятих, за участю спеціаліста криміналіста, судово-медичного експерта та власника домоволодіння, оглядалося домоволодіння АДРЕСА_1 , зокрема, оглядом встановлено, що прямо від кімнати № 2 розташована кімната № 4 (кухня). Вхід в яку здійснюється вільним шляхом. При вході в дану кімнату прямо від входу на підлозі лежить труп ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .Оглядом трупа встановлено, що труп лежить головою всторону вікна ногами до стіни. Права рука трупа зігнута в ліктоьовому сглобі ліва рука відтягнута від трупа на 45 градусів, права нога витягнута, ліва злегка зігнута в коліні. На трупі мається наступний одяг: кофта чорного кольору (синтетична), футболка синього кольору синтетична, штани темно-сині спортивні, труси темно сірі, носки сірі, одяг одягнутий правильно, верхня половина одягу при піднята пояс оголений живіт та нижня частина грудної клітини. На футболці маються три а на кофті два на проникаючі пошкодженнятканини. На передній частині одягу маються сліди бурої речовини. Маються потьоки бурої речовини на спортивних штанах вертикального характеру.Шкіряний покрив блідий на дотик холодний в пахових і підмишечнихобластях ледь теплі, трупні плями червоно-фіолетового кольору, на заднійповерхні трупу. При натиску зникають і відновлюють свій колір через 35-40 сек(час 03 години) На трупі а саме на передній частині грудної клітки в області передреберя маються колото-різані рани лінійної форми злегка з право на ліво 1 X 0,3 см, аналогічного характеру рана лінійної форми вертикально мається на передній брюшній стінці близько 1.5х0.5 см біля пупка. В області рота мається згорнутий марлевий тампон пропитаний кров`ю. На довжині 80 см від голови під столом знаходиться кухонний ніж з дерев`яною ручкою скріплений заклепками 13,3 см лезо, 12 см. ручка, 1,8 см ширина леза, товщина 1,5 мм. Даний ніж було поміщено до картонного коробку і опечатано з підписами понятих таслідчого. Також на підлозі біля трупа маються плями речовини бурогокольору також плями бурого кольору маються на лезі ножа. Інших слідів під час ОМП не виявлено.

Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть №229 від 29.10.2017, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від гострої крововтрати.

За результатами Висновку експерта №229-КРт/17 від 29.12.2017, на підставі даних отриманих при судово-медичнй експертизі трупа ОСОБА_9 , 1975 р.н.з урахуванням результатів лабораторних досліджень, смерть його настала в результаті колото-різаного поранення передньої черевної стінки, з ушкодженням стінки шлунку, 12-палої кишки, черевної аорти, яке ускладнилося гострою крововтратою.

На трупі ОСОБА_9 встановлені наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення черевної стінки праворуч, раневий канал починається з рани розміром 0,9x0,2см, верхній кінець гострокутний, нижній «П»-образної форми, проходе спереду назад зверху донизу, глибиною Зсм, сліпо закінчується в м`язах живота; колото-різана рана черевної стінки ліворуч «У» -образної форми, основний розріз лінійної форми, розмірами 1,5x0,2см, верхній кінець гострокутний, нижній «П`образної форми, раневий канал має напрямок спереду назад з справа наліво, трохи зверху донизу, довжиною 10 см.

Також виявлено малокрів`я внутрішніх органів, крововиливи под ендокардом лівого шлуночку, крововилив в черевну порожнину, поза черевний простір.

Всі вказані тілесні ушкодження прижиттєві.

Колото-різані рани утворились від дії односторонньо гострого гострокінцевого клинка колюче-ріжучого знаряддя, що має обушок з «П»-подібним поперечним перерізом и вираженими ребрами.

По ступеню тяжкості проникаюче колото-різане поранення черевної стінки з ушкодженням внутрішніх органів має ознаки Тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя , згідно п.п. 4.8, 2.1.2, 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.)

Непроникаюче колото-різане поранення має ознаки Легких тілесних ушкоджень . згідно п.п.4,8,2.3.1б, 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.)

Усі тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_9 утворились не задовго до настання смерті. Смерть гр. ОСОБА_9 настала за 3-4 години до огляду трупа на місці події. Смерть ОСОБА_9 після нанесених тілесних ушкоджень настала через деякий проміжок часу, котрий може обчислюватися першими десятками хвилин.

При судово-токсикологічній експертизі виявлений етиловий спирт в кількості: в крові - 3.92 ‰, в сечі - 4.33 ‰, що стосовно до живої людини відповідає тяжкому алкогольному сп`янінню. Кров від трупа ОСОБА_9 належить до групи В.

За результатами Висновку експерта №325-КР/17 від 30.10.2017, на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_3 , 1964 р.н., у неї мають місце наступні тілесні ушкодження: синці та садни обличчя, поверхня різана рана 3-го пальця правої долоні.

Синці зі саднами на їх фоні спричинені від дії тупих твердих предметів по механізму удар-тертя, поверхня різана рана - від дії предмету, володіючого ріжучими властивостями,можливо в час та за умов, вказаних освідуваною.

По ступеню тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень згідно п.п.2.3.2б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

29.10.2017 за участі свідка ОСОБА_11 , було проведено слідчий експеримент подій, що мали місце 28.10.2017, за результатами якого, складено Висновок експерта №56-КРт/18 від 15.02.2018.

Відповідно до висновку експерта №56-КРт/18 від 15.02.2018, на підставі даних, отриманих при судово-медичній експертизі трупа громадянина ОСОБА_22 , 1975 р.н., у відповідь на встановлені на розв`язання експертизи запитання, з урахуванням результатів лабораторних досліджень, експерт прийшов до висновків, що смерть ОСОБА_9 настала в результаті колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням стінки шлунку, 12-палої кишки, черевної аорти, яке ускладнилось гострою крововтратою.

На трупі ОСОБА_9 встановлені непроникаюче колото-різане поранення черевної стінки праворуч, проникаюче колото-різане поранення черевної стінки ліворуч з ушкодженням внутрішних органів, які могли утворитися від екземпляру ножа, наданого на експертизу.

Ушкодження, знайдені на одягу трупа гр. ОСОБА_9 відповідають ушкодженням, знайденим на тілі трупа ОСОБА_9 .

Покази свідка ОСОБА_11 , вказані ним при проведенні слідчого експерименту про спосіб спричинення та кількість нанесених колото-різаних поранень гр-кою ОСОБА_3 гр.-ну ОСОБА_9 не суперечать даним, отриманим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 .

Під час проведення 01.11.2017 огляду, ОСОБА_3 , добровільно видала особисті речі, а саме: в`язаний светр темно синього кольору з лейбою «Lara Knit»розмір М, а також стрейчеві брюки на флісі, темно сірого кольору з світло сірим геометричним принтом, розмір XXL. Вказані речі, визнані речовими доказами, про що свідчить постанова від 01.11.2017.

За результатами Висновку експерта №2235-И/17 від 12.12.2017, крові від трупу ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А. На светрі підозрюваної ОСОБА_3 , в об`єктах 1,3 знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від ОСОБА_9 не виключається. На цьому ж светрі, в об`єкті №2, наявність крові не виявлено.

За результатами Висновку експерта №1275-Ц 2017 від 24.01.2018, згідно «Висновку експерта №2214-Ц» від 06.11.2017р., проведеного в відділенні судово-медичної імунології Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, кров від громадянина ОСОБА_9 відноситься до групи В (III) з ізогемаглютиніном анти-А.

При проведенні судово-медичної експертизи кухонного ножу, вилученого в ході огляду домоволодіння ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , в приміщені домоволодіння, в кухні, на клинку знайдені сліди крові людини. При серологічному досліджені виявлені антигени В та А. Встановити статеву приналежність слідів крові не виявилося можливим в зв`язку з малою кількість клітинних елементів крові. Таким чином, дані сліди крові могли походити від людини з групою крові АВ(IV). Однак, можливо допустити змішення слідів крові від людини з групою крові А(II)з ізогемаглютиніном анти-В і людини з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі і від громадянина ОСОБА_9 .

В результаті дослідження рукоятки цього ж кухонного ножа сліди крові не знайдені.

01.11.2017, оглядалися, були вилучені та визнані, відповідно до постанови слідчого від 01.11.2017, речовими доказами особисті речі ОСОБА_9 , а саме: чоловіча кофта блакитного кольору з пошкодженнями та плямами коричневого кольору, чоловіча кофта чорного кольору з пошкодженнями та плямами коричневого кольору, чоловіча футболка чорного кольору з малюнком, з пошкодженнями та плямами коричневого кольору, підштаники, штани чорного кольору, носки сірого кольору, труси боксери бордового кольору.

За результатами Висновку судово-психіатричної експертизи №895 від 12.12.2017, ОСОБА_3 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_3 перебувавала поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_3 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

За результатами Висновку судово-психологічної експертизи №25430 від 28.02.2018, експертам не вдалося надати відповіді на питання чи перебувала ОСОБА_3 в стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження, що можуть розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання. Надати відповідь на питання, чи перебувала ОСОБА_3 на момент скоєння злочину у стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання, не виявляється можливим, з причин, зазначених у дослідницький частині висновку.

Індивідуально-психологічними особливостями ОСОБА_3 , з урахуванням наявних в справі характеристик є: риси екстраверсії (спрямованість на зовнішній світ, на соціальну взаємодію), активність, оптимізм, цілеспрямованість, захопливість, безпосередність відчуттів, емоційна чутливість та емоційна нестійкість; змішаний тип реагування із пасивно-захисними реакціями на зовнішні загрози; висока тривожність,помисловість, виражена тенденція до імпунітивних (уникання обвинувачень щодо до будь-кого, уникання конфліктів) реакцій у ситуаціях, що викликають фрустрацію; схильність до фіксації на захисті власного «Я». В соціальній поведінці підекспертної мають місце орієнтація на загально прийняті норми та правила поведінки, прагнення самоствердження серед значущих осіб та одночасне уникнення конфліктних ситуацій. Підекспертній ОСОБА_3 притаманні: завищена нестійка самооцінка; низький рівень фізичної та вербальної агресії, висока образливість, поряд з якими співіснує виражене відчуття провини; достатній рівень соціальної адаптації, конформність та компромісність в поведінці.

Таких індивідуально-психологічних особливостей, як підвищена агресивність та жорстокість, у ОСОБА_3 не виявлено.

До індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_3 , які могли суттєво вплинути на характер її протиправних дій відносяться:висока тривожність, помисловість, схильність до фіксації на захисті власного «Я», образливість емоційна чутливість та емоційна нестійкість, потреба у збереженні здоров`я.

Відповідно до Висновку експерта №154х від 14.03.2018, наданий на дослідження предмет виготовлений промисловим способом є ножем господарсько-побутового призначення та до категорії клинкової холодної зброї не відноситься.

За ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

На підставі викладеного, згідно вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_3 обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки це необхідно для ухвалення справедливого вироку, захисту прав людини і її основоположних свобод, покращує становище обвинуваченої.

З цих же підстав судом внесено відповідні уточнення в формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, та умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися в умисному вбивстві, вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони, судом кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ст.118 КК України

У судовому засіданні встановлено обставини які передували скоєнню злочину, а саме взаємовідносини ОСОБА_3 і ОСОБА_9 , сварка між ними впродовж вечора 28.10.2017 , спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень обвинуваченій в область голови, та погрози її вбити ножем, який вона вихопила у ОСОБА_9 , поранивши свій палець. Дані обставини свідчать, що такі дії ОСОБА_9 , потребували захисту від його неправомірних дій, який і був застосований ОСОБА_3 , однак із перевищенням меж необхідної оборони. Визначальним у поведінці обвинуваченої ОСОБА_3 було відвернення нападу та захист, а не бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії ОСОБА_3 за своїми ознаками становили необхідну оборону.

Такого висновку суд дійшов не лише на підставі показів самої обвинуваченої ОСОБА_3 , а й з урахуванням Висновку експерта №325-КР/17 від 30.10.2017, відповідно до якого, у ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження: синці та садни обличчя, поверхня різана рана 3-го пальця правої долоні, які за своїм характером відносяться до Легких тілесних ушкоджень. При цьому, лікар, судово-медичний експерт ОСОБА_23 , будучи попередженим за ст. ст. 384, 385 КК України, дійшов висновку, що синці зі саднами на їх фоні спричинені від дії тупих твердих предметів по механізму удар-тертя, поверхня різана рана - від дії предмету, володіючого ріжучими властивостями,можливо в час та за умов, вказаних освідуваною ОСОБА_3 .

Разом з наведеним, як слідує із мотивувальної частини Висновку експерта №325-КР/17 від 30.10.2017, який було розпочато 29.10.2017 о 03.15 годині, безпосередньо після подій що мали місце, та як слушно зауважив захисник ОСОБА_8 , без участі захисника, ОСОБА_3 із самого початку, не користуючись правовою допомогою, заявила про те, що: « ОСОБА_9 погрожував, бив кулаками по голові, після чого схопив ніж та погрожував їй ножем. Вона забрала в нього ніж, при цьому порізала палець і 2 рази нанесла удар ножем в область живота.» ( том №4 а.п.24 зворот.)

Тобто, ОСОБА_3 безпосередньо після спричинення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , детально та достовірно вказала на механізм спричинення ОСОБА_9 їй тілесних ушкоджень, та механізм спричинення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

При цьому, допитані судом свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які спілкувалися із ОСОБА_3 на протязі всього дня 28.10.2017, не вказували про наявність будь яких тілесних ушкоджень у неї.

Натомість, медичний працівник, свідок ОСОБА_16 вказала про те, що після констатування смерті ОСОБА_9 , вона пішла до ОСОБА_3 виміряти їй тиск, остання була в стресовому стані, плакала, повідомляла про те, що загиблий її бив, показувала рани на голові.

Тобто, судом встановлено, що виявлені 28.10.2017 у ОСОБА_3 тілесні ушкодження у виді синців та саден обличчя, а також поверхня різана рана 3-го пальця правої долоні, були спричинені ОСОБА_9 .

Крім вказаного, свідок ОСОБА_11 підтвердив версію ОСОБА_3 , про те, що вона захищала свої інтереси та перевищила межі необхідної оборони. Свідок підтвердив, що на протязі всього вечора 28.10.2017 ОСОБА_9 бив ОСОБА_3 та знущався над нею, на зауваження ОСОБА_11 припинити побиття, ОСОБА_9 не реагував вказавши, що «відбувається виховна програма», та безпосередньо у момент, що передував спричиненню ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 останній також бив ОСОБА_3 , що було чутно свідкові ОСОБА_11 із сусідньої кімнати.

Що стосується показів свідка ОСОБА_11 щодо вживання ОСОБА_3 алкогольних напоїв,суд до вказаних показів відноситься критично, та їх не приймає, оскільки його покази заперечила сама обвинувачена, а жоден із інших допитаних свідків, які спілкувалися із ОСОБА_3 після спричинення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_9 - не зазначали про перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, навіть працівник швидкої допомоги свідок ОСОБА_16 яка на місці події вимірювала тиск ОСОБА_3 .

У свою чергу, зі столу не вилучався посуд, з якого вживалися алкогольні напої 28.10.2017, як і не вилучалися дактилоскопічні сліди ОСОБА_3 з цього посуду, медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_3 також проведений не був.

Тобто, версія ОСОБА_3 про те, що вона захищаючи свої охоронювані законом права та інтереси, перевищила межі необхідної оборони, - стороною обвинувачення за досить тривалий судовий розгляд - не спростована. При цьому, суд враховує й те, що ОСОБА_3 із 2017 року мала можливість змінити свої покази та версію подій, проте цього не зробила і із самого початку наполягала саме на тому, що вона отримавши тілесні ушкодження від ОСОБА_9 вихопила у нього ніж, яким він їй погрожував та спричинила тілесні ушкодження останньому.

Суд визнає пояснення обвинуваченої ОСОБА_3 , які вона надала безпосередньо під час судового розгляду, достовірними, належними та допустимими доказами, так як вони не спростовані іншими доказами, відповідно до приписів ст. 94, ч.4 ст.95 КПК України. При цьому, її покази не спростовані показаннями свідків та об`єктивно підтверджуються письмовими доказами, документами та експертними висновками, зібраними у кримінальному провадженні, повністю узгоджуються з наведеними доказами, які під сумнів нікім не ставляться.

Вищенаведене, і дало підставу суду дійти висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_9 у стані необхідної оброни від суспільно небезпечного посягання останнього, з метою захисту її охоронюваних законом прав та інтересів, захищаючись від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, з урахуванням положень ст. 36 КК України.

Крім вказаного, про схильність загиблого ОСОБА_9 до вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_3 свідчить: постанова Сахновщинського районного суду Харківської області від 24.09.2015, (Справа №: 634/946/15-п Провадження № 3/634/320/15) відповідно до якої ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення - у виді громадських робіт на строк 30 ( тридцять ) годин (https://reyestr.court.gov.ua/Review/51455202); постанова Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.04.2017 (Справа №: 634/258/17 Провадження № 3/634/96/17) відповідно до якої ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення - у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/65911543 );

Крім вказаного, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження ( том №3 а.п.181) 27.03.2017 на підставі Заяви ОСОБА_3 було закрито кримінальне провадження № 0000077 внесене до ЄРДР 27.03.2017 із правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 125 КК України. Під час досудового розслідування було встановлено, що 22.03.2017 ОСОБА_9 наніс декілька ударів ОСОБА_3 в область голови та тулубу, чим спричинив останній тілесні ушкодження. Проте, оскільки ОСОБА_3 заявила про відмову від обвинувачення - провадження було закрито.

Відповідно до постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 04.04.2016 (справа № 634/243/16-ппровадження № 3/634/58/16) ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, а саме за вчинення хуліганських дій відносно своєї сестри ОСОБА_5 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/57243054 ). Крім вказаного, до постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 15.09.2015 (справа № 634/842/15-п провадження № 3/634/303/15) ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, а саме за вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/50589820).

З огляду на вказане, суд відхиляє позитивну характеристику ОСОБА_9 , яку йому надала його сестра, потерпіла по справі ОСОБА_5 .

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення саме за статтею 118 КК України, доведеності вини у його вчинення, для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаної в суді обвинуваченої, потерпілих і свідків у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

4. Мотивування рішення про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності:

Вирішуючи питання щодо можливості призначення ОСОБА_3 покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, суд враховує правові висновки, сформульовані Об`єднаною палатою касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2021 року (справа № 521/8873/18).

Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

На підставах, передбачених ст. 49 КК, особа також може бути звільнена судом від покарання (ч. 5 ст. 74 КК), зокрема у випадку, коли особа заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Слід звернути увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання.

Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального права, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно до положень ст. 285 КПК роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки … три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

За передбаченою статтею 12 КК України класифікацією злочинів (в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення), вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є злочином середньої невеликої тяжкості як таке, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З дня вчинення ОСОБА_3 злочину на теперішній час минуло більше двох років.

Підстави для зупинення або переривання строку давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України, дослідженими судом доказами не встановлені.

ОСОБА_3 заявила про свою згоду зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у разі прийняття судом рішення про перекваліфікацію її дій за статтею 118 КК України.

Суд вважає за необхідне зауважити, що вирішення питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України до стадії ухвалення судом вироку було неможливим, оскільки за обвинувальним актом остання обвинувачувалася у вчиненні особливо тяжкого злочину, строки давності за яким не спливли, а рішення про перекваліфікацію дій обвинуваченої суд може ухвалити лише у вироку.

При цьому, за наявності підстав як для звільнення від відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, так і для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, за наявності відповідної згоди обвинуваченого, прийняття рішення саме про звільнення останнього від кримінальної відповідальності, з огляду на вищенаведений правовий висновок, є імперативним обов`язком суду.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальної за вчинений злочин на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності визначене процесуальним законом як безумовна підстава для закриття кримінального провадження.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Питання щодо цивільного позову судом не вирішується, з підстав його відсутності у матеріалах кримінального провадження, що не позбавляє потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 їх конституційного права, втіленого в ст. 55 Конституції України, звернутись до суду з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Строк дії запобіжного заходу, як заходу забезпечення кримінального провадження, відносно ОСОБА_3 ,у виді домашнього арешту, продовжений відповідно до ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 06.04.2018 - сплив.

У межах зазначеного провадження органом досудового розслідування понесені процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 572.00гривень.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17) сформулювала правовий висновок, за яким якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки ОСОБА_3 звільняється судом від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, процесуальні витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ст. 118 КК України.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, у межах кримінального провадження №0000379 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2017 року, на підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження №0000379 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 24.04.2018 на майно ОСОБА_3 , а саме: грошові кошти від оренди земельної ділянки власницею якої являється ОСОБА_3 , 1964 року народження, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення серія ЯД№045770, який зареєстрований та записаний у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян, Сахновщинським відділенням ХРФ ДП «Центр ДЗК», за реєстраційним номером 69 від 28.02.2008 р. та договором оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «Племінний завод ім. 20-річчя Жовтня» за реєстраційним номером 26 від 24.11.2008, строком на 10 років, на території Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району, Харківської області в сумі 9979,91 гривні.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 30.10.2017 на кухонний ніж.

Речові докази:

-кухонний ніж, що зберігається у кімнаті речових доказів Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області - знищити.

- в`язаний светр темно синього кольору з лейбою «Lara Knit»розмір М, а також стрейчеві брюки на флісі, темно сірого кольору з світло сірим геометричним принтом, розмір XXL, що зберігається у кімнаті речових доказів Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області, - повернути за належністю ОСОБА_3

-чоловіча кофта блакитного кольору з пошкодженнями та плямами коричневого кольору, чоловіча кофта чорного кольору з пошкодженнями та плямами коричневого кольору, чоловіча футболка чорного кольору з малюнком, з пошкодженнями та плямами коричневого кольору, підштаники, штани чорного кольору, носки сірого кольору, труси боксери бордового кольору, що зберігаються у кімнаті речових доказів Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області, - повернути потерпілим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1