ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 670/524/21

Провадження № 11-кп/4820/218/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001844 від 27.09.2021, за №0000025 від 12.04.2022 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2022 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Віньківці Віньковецького району, Хмельницької області, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні одна малолітня дитина, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Віньковецьким районним судом 23.09.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначене за вироком Віньковецького районного суду від 23 вересня 2021 року, більш суворим, яке призначене за цим вироком, призначено ОСОБА_7 за сукупністю злочинів покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково, у виді 10 днів арешту, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Віньковецького районного суду від 23 вересня 2021 року, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) місяців 10 (десяти) днів арешту.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування майнової шкоди 1770 (одна тисяча сімсот сімдесят) гривень, та 4000 (чотири тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті позову ОСОБА_9 відмовлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.09.2021 року на майно, а саме металевий саморобний каток та металевий люк з основою, які належать ОСОБА_9 , ухвалено скасувати.

Речові докази: металевий саморобний каток та металевий люк з основою, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 згідно з розпискою від 27.09.2021 року, ухвалено повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Держави 2059,32 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень 32 копійки) гривень за проведення товарознавчої експертизи.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня фактичного приведення вироку до виконання.

За вироком суду ОСОБА_7 01.09.2021 року близько 11 год., тимчасово проживаючи з дозволу власника ОСОБА_9 у житловому будинку по АДРЕСА_2 , з метою вчинення крадіжки, перебуваючи на вищевказаному домогосподарстві, переслідуючи корисливий мотив та мету наживи, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, викрав із підвального приміщення житлового будинку металевий каналізаційний люк вартістю 600 гривень 32 копійки, саморобний металевий каток вартістю 332 гривні 32 копійки та чавунну ванну об`ємом 250 літрів, вартістю 600 гривень, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1532 гривні 64 копійки.

Крім того 11.09.2021 року близько 11 год. ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і не зможе перешкодити йому довести свій злочинний намір до кінця, переслідуючи корисливі мотиви, з метою власної наживи, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно викрав із підвального приміщення житлового будинку ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , електродвигун потужністю 5,5 кВт вартістю 1170 гривень, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім того ОСОБА_7 був засуджений вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області від 23.09.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт, та 04.11.2021 року поставлений на облік Хмельницького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області у зв`язку з необхідністю відбування призначеного йому покарання.

17.11.2021 року в Хмельницькому районному секторі № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_7 ознайомився під особистий підпис з порядком та умовами відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування такого покарання, в той же день отримав направлення у Віньковецьку селищну раду, згідно якого ОСОБА_7 мав відпрацьовувати громадські роботи по місцю проживання у КП «Віньковецький комунсервіс».

Після цього 22 та 23 листопада 2021 року ОСОБА_7 допустив невиходи на громадські роботи, а 24.11.2021 року надав пояснення, що причиною невиходів на громадські роботи є навчання на денній формі у ДНЗ «Ярмолинецький агропромисловий центр професійної освіти». У зв`язку з перебуванням на навчанні відпрацювання громадських робіт було призупинено.

26.11.2021 року із Віньковецької селищної ради отримано повідомлення про те, що відкоригувати графік виконання ОСОБА_11 громадських робіт у КП «Віньковецький комунсервіс» не представляється можливим, оскільки графік роботи установи співпадає із розпорядком занять засудженого.

04.01.2022 року із ДНЗ «Ярмолинецький агропромисловий центр професійної освіти» службою пробації отримано лист про те, що ОСОБА_7 в період з 30.12.2021 року по 14.01.2022 року перебуває на зимових канікулах, у зв`язку з чим до Віньковецької селищної ради було направлено лист про відновлення відбування покарання у виді громадських робіт ОСОБА_7 .

Таким чином ОСОБА_7 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, свідомо ігноруючи покладене на нього зобов`язання, без поважних причин, умисно, з метою ухилитися від відбування покарання, у період з 05.01.2022 року по 14.01.2022 року тричі не з`явився для відбування покарання у вигляді громадських робіт у Віньковецьку селищну раду, згідно розпорядження якої ОСОБА_7 мав відпрацьовувати громадські роботи по місцю проживання у КП «Віньковецький комунсервіс», не маючи на те законних підстав чи будь-яких поважних причин, тобто умисно, свідомо ухилився від виконання покарання у виді громадських робіт.

У зв`язку із цим 10.01.2022 року інспектором органу з питань пробації ОСОБА_7 винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, з яким останній ознайомився та власноручно підписав, після чого отримав направлення у Віньковецьку селищну раду, згідно розпорядження якої, ОСОБА_7 мав відпрацьовувати громадські роботи по місцю проживання у КП «Віньковецький комунсервіс», для відбування покарання у виді громадських робіт.

Однак будучи письмово попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, ОСОБА_7 , незважаючи на винесене застереження, надалі свідомо ігноруючи покладене на нього зобов`язання, без поважних причин, умисно, з метою ухилитися від відбування покарання, починаючи з 14.02.2022 року по 18.02.2022 року жодного разу не з`явився для відбування громадських робіт в комунальне підприємство «Віньковецький комунсервіс», не маючи на те законних підстав чи будь-яких поважних причин, тобто свідомо ухилився від виконання покарання у виді громадських робіт.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 скасувати, ухвалити новий вирок, яким збільшити обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним та визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в межах пред`явленого йому обвинувачення за обвинувальним актом по епізоду крадіжки з підвалу будинку ОСОБА_9 , а саме у викраденні ОСОБА_7 пральної машини вартістю 290 грн., чавунної тротуарної плитки у кількості 100 штук вартістю 6500 грн., металевого валу із чавунним колесом для криниці вартістю 450 грн., електродвигуна 5,5 тисяч кіловат вартістю 8400 грн., шліфовальної машини по бетону вартістю 4200 грн., тисків слюсарних вартістю 800 грн., 2 газових балонів вартістю 200 грн. кожен, 4 чавунних труб вартістю 600 грн., 10 чавунних колін діаметром 200 мм та вартістю 1000 грн., 2 алюмінієвих бідонів вартістю 500 грн., циркулярного диску діаметром 100 мм вартістю 1600 грн., набору слюсарних інструментів вартістю 560 грн., швелера № 300 3 шт. по 3,5 метра вартістю 333 гри,, залізної залізничної рейси марки «R-38» вартістю 800 грн., каналізаційного люка вартістю 870 грн., сталі круглої діаметром 130 мм вагою 160 кг. та вартістю 16672 гри., сталі круглої діаметром 140 мм вагою 150 кг. та вартістю 15630 грн., сталі круглої діаметром 120 мм вагою 180 кг. та вартістю 18000 грн., чавунної ванни вартістю 9100 грн;

цивільний позов потерпілого задовольнити у повному обсязі, стягнувши із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 111505 грн (сто одинадцять тисяч п`ятсот п`ять гривень) на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої потерпілому вчиненим ОСОБА_7 кримінальним правопорушенням, у тому числі: 86505 (вісімдесят шість тисяч п`ятсот п`ять гривень) на відшкодування матеріальної шкоди та 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн - на відшкодування моральної шкоди.

Вказує, що висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення, кваліфікація його дій є правильною, тому вирок у цій частині вирок не оскаржується.

Разом із цим, потерпілий не погоджується із обсягом обвинувачення, визнаного судом доведеним та результатом вирішення місцевим судом цивільного позову.

Судом порушено вимоги п.2 ч.3 ст. 374 КПК України.

Не зазначено у вироку чому суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_12 , які стосуються розміру викраденого. Не вмотивовано виключення із обсягу обвинувачення частини речей належних потерпілому, які були викрадені.

Судом зазначено лише, що доводи потерпілого не знайшли свого підтвердження, проте прийняття такого рішення судом у вироку не вмотивовано з посиланням на підстави та докази.

Суд не дав належної оцінки показам потерпілого, який також підтверджує факт наявності у підвалі речей до моменту проникнення у це приміщення ОСОБА_7 та не зазначено з яких підстав місцевий суд відкидає ці свідчення при ухваленні вироку. Залишено поза увагою покази свідка ОСОБА_13 .

Судом не був допитаний у якості свідка ОСОБА_14 , який міг би підтвердити кількість речей, що були здані у металобрухт.

Не взято до уваги і пояснення працівника поліції ОСОБА_15 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили у задоволенні апеляційної скарги потерпілого відмовити, пояснення потерпілого ОСОБА_9 на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора про законність вироку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинених кримінальних правопорушеннях при викладених у вироку обставинах доведена і не оскаржується жодним учасником судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, є вірною.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з урахуванням особи обвинуваченого, ступеня тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнав - щире розкаяння, яке виразилось у повному визнані ним своєї вини у вчиненому, критичному відношенні до вчиненого, готовності нести покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд визхнав - вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, суд не встановив.

Суд врахував, що ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення та став на шлях злісного ухилення від відбуття призначеного судом покарання у виді громадських робіт, у зв`язку з чим притягується до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 389 КК України, що вказує на недосягнення мети призначеного судом покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

За місцем проживання на території Віньковецької селищної ради ОСОБА_7 характеризується позитивно, згідно довідок КНП «Віньковецька БЛ» на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також суд взяв до уваги, що вироком Віньковецького районного суду від 23.09.2021 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт. Невідбута частина покарання за вказаним вироком складає 144 години.

Кримінальне правопорушення (злочин), та зокрема крадіжку у потерпілого ОСОБА_9 обвинувачений вчинив до постановлення попереднього вироку, а кримінальний проступок під час відбуття покарання за вироком Віньковецького районного суду від 23.09.2021 року.

Тому суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ч.4 ст.70, ст.71 КК України остаточного покарання у виді арешту на строк і в межах санкції статей, за якими він засуджується, оскільки саме таке покарання буде достатнім та досягне його мети, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України.

Також суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За обвинувальним актом у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001844 від 27.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 у вину ставилося викрадення:

-01.09.2021 близько 11 год., із підвального приміщення житлового будинку по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , металевого каналізаційного люку вартістю 600 грн 32 к., саморобного металевого катка вартістю 332 грн 32 к. та чавунної ванни об`ємом 250 літрів, вартістю 600 грн, чим спричинено потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1532 грн 64 к.;

-11.09.2021 близько 11 год. із підвального приміщення житлового будинку ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , електродвигуна потужністю 5,5 кВт вартістю 1170 гривень, чим заподіяно потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди у сумі 86505 грн та моральної шкоди у сумі 25000 грн, завданих вчиненням кримінального правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 крадіжки в межах пред`явленого обвинувачення є доведеним.

Злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 заподіяна матеріальна та моральна шкода.

З урахуванням того, що металевий каналізаційний люк вартістю 600 грн 32 к. та саморобний металевий каток вартістю 332 грн 32 к. повернуто потерпілому, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_9 600 грн за викрадену чавунну ванну та 1170 грн за викрадений електродвигун, всього на відшкодування майнової шкоди 1770 грн.

Суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування вартості викраденого обвинуваченим іншого майна з його домогосподарства, яке зазначено у позовній заяві, а саме пральної машини вартістю 290 грн, чавунної тротуарної плитки у кількості 100 штук вартістю 6500 грн, металевого вала із чавунним колесом для криниці вартістю 450 грн, шліфувальної машини по бетону вартістю 4200 грн, тиски слюсарні вартістю 800 грн, 2 газових балонів вартістю 200 грн кожен, 4 чавунних труби вартістю 600 грн, 10 чавунних колін діаметром 200 мм вартістю 1000 грн, 2 алюмінієвих бідонів вартістю 500 грн, циркулярного диска діаметром 100 мм вартістю 1600 грн, набору слюсарних інструментів вартістю 560 грн, швелера № 300 3 шт. по 3,5 метра вартістю 333 грн, залізної залізничної рейси марки «К.-38» вартістю 800 грн, сталь кругла діаметром 130 мм вагою 160 кг та вартістю 16672 грн, сталь кругла діаметром 140 мм вагою 150 кг вартістю 15630 грн, сталь кругла діаметром 120 мм вагою 180 кг та вартістю 18000 грн.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони грунтуються на матеріалах кримінального провадження та зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просив збільшити обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним та визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в межах пред`явленого йому обвинувачення за обвинувальним актом по епізоду крадіжки з підвалу будинку ОСОБА_9 , а саме у викраденні ОСОБА_17 пральної машини вартістю 290 грн., чавунної тротуарної плитки у кількості 100 штук вартістю 6500 грн., металевого валу із чавунним колесом для криниці вартістю 450 грн., електродвигуна 5,5 тисяч кіловат вартістю 8400 грн., шліфовальної машини по бетону вартістю 4200 грн., тисків слюсарних вартістю 800 грн., 2 газових балонів вартістю 200 грн. кожен, 4 чавунних труб вартістю 600 грн., 10 чавунних колін діаметром 200 мм та вартістю 1000 грн., 2 алюмінієвих бідонів вартістю 500 грн., циркулярного диску діаметром 100 мм вартістю 1600 грн., набору слюсарних інструментів вартістю 560 грн., швелера № 300 3 шт. по 3,5 метра вартістю 333 гри,, залізної залізничної рейси марки «R-38» вартістю 800 грн., каналізаційного люка вартістю 870 грн., сталі круглої діаметром 130 мм вагою 160 кг. та вартістю 16672 гри., сталі круглої діаметром 140 мм вагою 150 кг. та вартістю 15630 грн., сталі круглої діаметром 120 мм вагою 180 кг. та вартістю 18000 грн., чавунної ванни вартістю 9100 грн; та цивільний позов потерпілого задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_18 з огляду на наступне.

У вину обвинуваченого ОСОБА_7 ставилося викрадення з підвального приміщення житлового будинку по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 лише: металевого каналізаційного люку вартістю 600 грн 32 к., саморобного металевого катка вартістю 332 грн 32 к., чавунної ванни об`ємом 250 літрів, вартістю 600 грн, та електродвигуна потужністю 5,5 кВт вартістю 1170 грн.

Викрадення іншого майна зазначеного протерпілим в позовній заяві та в апеляційній скарзі у вину ОСОБА_7 не ставилося, а тому зважаючи на положення ч.1 ст. 337 КПК України щодо визначення меж судового розгляду, суд першої інстанції обгрунтовано частково задовольнив позов потерпілого про відшкодування вартості викраденого обвинуваченим майна в межах пред`явленого обвинувачення.

Щодо вимоги апеляційної скарги потерпілого про збільшення обсягу обвинувачення, колегія суддів зауважує, що таке є можливим у разі, якщо суд першої інстанції необґрунтовано виключив частину пред`явленого обвинувачення.

У такому випадку суд апеляційної інстанції має право повністю або частково відновити обвинувачення в межах того, яке підтримувалося прокурором обо потерпілим у суді першої інстанції.

При цьому судом першої інстанції обсяг обвинувачення щодо ОСОБА_7 не зменшувався.

З огляду на викладене не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_12 , які стосуються розміру викраденого, працівника поліції ОСОБА_15 , не дав належної оцінки показам потерпілого, залишив поза увагою покази свідка ОСОБА_13 , не допитав у якості свідка ОСОБА_14 , який міг би підтвердити кількість речей, що були здані у металобрухт.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості

Суд першої інстанції правильно у вироку вказав, що внаслідок крадіжки обвинуваченим речей потерпілий ОСОБА_9 зазнав душевних страждань, переніс стрес, що призвело до зміни його звичного способу життя.

Тому, враховуючи характер, глибину та обсяг моральних страждань, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди, та визначив її у розмірі 4000 гривень.

На думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 , з урахуванням характеру та обставин вчиненого кримінального правопорушення, відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості і підстав для збільшення розміру моральної шкоди колегія суддів не вбачає.

Вирок суду в оскаржуваній частині є законним і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: