УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем: ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання прокурора ОСОБА_5 , про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 192/342/21 (провадження № 1-кп/201/383/2023), відомості про яке 16 січня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Менжинське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 було подано письмове клопотання про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яким обвинувачена була ознайомлена не пізніше ніж за три години до початку його розгляду. Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначила, що оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, на даний час існують ризики того, що остання може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, просила у своєму клопотанні застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Захисник адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що зазначені прокурором ризики не підтверджені належними доказами, при цьому обвинувачена має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, а також намагається офіційно працевлаштуватися, у зв`язку з чим, просила застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала думку свого захисника та просила застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо клопотання сторони обвинувачення, суд приходить до таких правових висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні обвинуваченою ОСОБА_6 інкримінованого їй злочину, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Тому, з урахуванням досліджених матеріалів кримінального провадження суд вважає, що вказані обставини надають можливість переконатись у обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Крім того, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачена ОСОБА_6 може переховуватись від суду , оскільки остання обвинувачиться у вчиненні особливо тяжкого злочину, максимальна санкція якого передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, у зв`язку із чим, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченої переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

В той же час, доводи сторони обвинувачення про існування іншого ризику, передбаченого пунктом 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, враховуючи, що стороною обвинувачення не надано будь-яких фактичних даних щодо намагання обвинуваченої або інших осіб за її проханням або подальшою згодою незаконно вплинути на вказаних осіб у цьому кримінальному провадженні. У зв`язку із чим, вказаний ризик не враховується колегією суддів при обранні запобіжного заходу.

Отже наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати про наявність ризику того, що обвинувачена ОСОБА_6 зможе переховуватись від суду. У той же час колегія суддів при оцінці вказаного ризику враховує майновий стан і родинні зв`язки обвинуваченої, її вік і соціальні зв`язки, у зв`язку із чим, вважає, що цей ризик є актуальним, проте не є вирішальними при обранні запобіжного заходу.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що прокурором на момент розгляду клопотання, доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України, зокрема, ризик переховуватись від суду, однак не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), суд, враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 вважає, що вагомих підстав для застосування щодо останньої виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. У зв`язку з цим, на переконання колегії суддів, є підстави для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений у клопотанні.

У своєму клопотанні стороною обвинувачення приділено недостатньо уваги, чому більш м`який запобіжний захід не зможе уберегти від тих ризиків, на які вона посилається. Враховуючи це, суд самостійно оцінює кожний запобіжний захід і ризики, яким він зможе запобігти, у зв`язку із чим, аналізуючи в сукупності матеріали клопотання, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_6 , має міцні соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання, колегія суддів дійшла висновку, що для запобігання ризику, який обґрунтований та встановлений в судовому засіданні, достатнім запобіжним заходом є домашній арешт із забороною залишати місце проживання в певний час доби, та з покладенням на обвинувачену певних обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 8 частини 5 статті 194 КПК України, що зможуть виступити достатніми стримуючими факторами для існуючих ризиків. Зазначений висновок суду узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Боротюк проти України», заява № 33579/04 п. 62, в якому зазначено, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183-184, 193-194, 314-315, 369-372, 375, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в період часу з 22.00 години до 06.00 години, строком на два місяці, тобто до 14 квітня 2023 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, строком дії до 14 квітня 2023 року, а саме:

-прибувати за першою вимогою до суду;

-не залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 години до 06.00 години, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання у разі наявності до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом та не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений об 16.30 годині 15 лютого 2023 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3