Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9343/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі cудового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Подільського ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який неодружений, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , з клопотанням про зміну запобіжного захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0002164 від 13.10.2022 року, за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.10.2022 року приблизно о 15 год. 40 хв. ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_5 та невстановленими досудовим слідством особами зустрілися біля приміщення банку «Альфа банк», що за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська 127. Після чого останні, діючи з умислом на викрадення ОСОБА_9 з метою подальшого вимагання грошових коштів та за попередньою змовою з ОСОБА_8 на автомобілі марки «SKODA FABIA» синього кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням останнього, Перебуваючи всередині вказаного банку ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленими досудовим слідством особами, дочекались коли ОСОБА_9 буде заходити в приміщення банку та діючи проти його волі силоміць затягнув до салону автомобілю арки «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на заднє сидіння, та сів у даний автомобіль поруч з ним. Одразу після чого ОСОБА_8 проти волі ОСОБА_9 повіз їх на вказаному автомобілі у невідомому для останнього напрямку. Здійснивши таким чином викрадення ОСОБА_9 . Утримуючи ОСОБА_9 під час руху у вказаному автомобілі, вимагали грошові кошти в розмірі 100 000 тис. грн. Продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, із застосуванням фізичного насильства, проти її волі відвезли останнього на зазначеному автомобілі під керуванням до вищевказаної недобудови де до них приєдналась невстановлена досудовим розслідуванням особа, які незаконно позбавили волі та утримували ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою у групі з метою вимагання у останнього грошових коштів у сумі 100 000 тис. грн., тобто з корисливих мотивів, незаконно, в порушення вказаних вище прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законом України, утримували проти його волі в зазначеному місці супроводжуючи його утримання систематичними знущаннями, та принижуючи його честь та гідність. Усвідомлюючи загрозу своєму життю та здоров`ю ОСОБА_9 шляхом переказу, перерахував грошові кошти у сумі 84800 грн та після цього, 06.10.2022, приблизно о 20 год. 15 хв., ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, разом із ОСОБА_5 та невстановленими досудовим слідством особами, звільнили потерпілого та вивезли до станції метро «Дніпро», звідки ОСОБА_9 добрався додому. Крім цього, 06.10.2022 приблизно о 15 год. 50 хв. ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_5 та невстановленими досудовим слідством особами, діючи за попередньою змовою в групі, маючи умисел, спрямований на вимагання грошей у ОСОБА_9 , поблизу приміщення банку «Альфа банк», по вул. Кирилівська 127, в м. Києві вчинивши незаконне викрадення останнього, порушуючи конституційні права свободи, недоторканість особи та свободу пересування, а саме ОСОБА_5 примусово затягнув його до салону автомобілю «SKODA FABIA» синього кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , одразу після чого, діючи проти волі ОСОБА_9 , повіз їх на вказаному автомобілі у невідомому напрямку. Здійснивши таким чином викрадення ОСОБА_9 , повезли його на вказаному вище автомобілі до недобудови, що розташована по вул. Німецька, 1, що в. м. Києві. Утримуючи ОСОБА_9 у вказаному автомобілі, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , під час руху погрожували та вимагали повернення грошових коштів в розмірі 100 000 грн. Перебуваючи в підвальному приміщенні однієї із недобудов за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_5 та невстановленими досудовим слідством особами, здійснили погрози фізичного характеру відносно ОСОБА_9 , при цьому вимагали у останнього перерахування їм грошові кошти в сумі 100 000 тис. грн. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 07.12.2022 включно. Слідчий вважає, що ризики не зменшилися, а наданий час навпаки збільшилися та мають більшу актуальність, а саме наступні ризики: переховуватись від органу досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому необхідно змінити підозрюваному запобіжний захід на тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання за вищевказаними підставами, просила змінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки клопотання є необґрунтованим. Зазначила, що з часу обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово жодного нового доказу в матеріалах кримінального провадження не з`явилось, не з`явились нові ризики, підставою яких має бути зміна запобіжного заходу. Піднебесний БВ не переховувався як після вчинення злочину, так і після обрання йому міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, в тому числі і після повідомлення йому про зміну повідомлення про підозру та ознайомлення з клопотанням про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, тобто підозрюваний не порушував свої обов`язки перед органом досудового розслідування, тому нема підстав для зміни запобіжного заходу. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено збільшення ризиків.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав захисника.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002164 від 13.10.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Подільської окружної прокуратури міста Києва.

07.10.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 146 КК України, а саме у незаконному викраденні людини, за попередньою змовою групою осіб.

08.10.2022 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі №758/9100/22 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 07.12.2022 включно.

Як убачається з ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі №758/9100/22 від 08.10.2022 слідчим суддею перевірено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення на підставі: протоколу огляду місця події від 06.10.2022 за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська 127; протоколу огляду місця події від 06.10.2022 за адресою: м. Київ, вул. Набережне шосе, станція метро «Дніпро»; рапорту працівника ВКП Подільського УП ГУНП у м. Києві; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.10.2022; протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 .

18.10.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 (викрадення та незаконне позбавлення волі людини, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів), ч. 4 ст. 189 КК України (вимагання грошових коштів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану).

Кримінальні правопорушення, передбачені:

ч. 2 ст. 146 КК України є нетяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років;

ч. 4 ст. 189 КК України є особливо тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

У клопотанні зазначено, що під час проведення слідчих (розшукових) дій по вказаному кримінальному провадженні, здобуто достатніх даних підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 189 КК України, що підтверджується наступними доказами:

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.10.2022;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 07.10.2022;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.10.2022;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 07.10.2022;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 07.10.2022;

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 07.10.2022;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 07.10.2022;

повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 07.10.2022;

повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 07.10.2022;

повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 від 18.10.2022;

повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 від 18.10.2022.

Слідчим суддею перевірено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення на підставі: протоколу огляду місця події від 06.10.2022 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколу огляду місця події від 06.10.2022 за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.10.2022; протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя бере до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд крім дотримання процесуальних норм національного законодавства має перевірити обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У той же час, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Таким чином, оцінюючи обґрунтованість підозри, суд не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

А відтак, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому у провину кримінального правопорушення.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що досліджені в судовому засіданні додані до клопотання документи, на даний час, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому у провину кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016)

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Про фундаментальність права на свободу та особисту недоторканність свідчить також факт його закріплення у більшості міжнародних правових актів. Зокрема, у Загальній декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання (стаття 9), у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року вказано, що ніхто не повинен бути позбавлений волі інакше, як на підставах і відповідно до такої процедури, які встановлені законом (пункт 1 статті 9).

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У частині першій статті 183 КК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження або обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Згідно з ч.1, 2 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

У клопотанні слідчий вказує підставою зміни підозрюваному запобіжного заходу існування певних обставин, які можуть слугувати підставами для зміни запобіжного заходу, а саме: існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати; виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Так зазначає, що після повідомлення про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину вищевказані ризики стали в рази актуальнішими та запобігти вказаним ризикам може тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Всі вчиненні злочинні дії носять латентний характер, тобто на протязі всього часу апріорі не могли бути викриті у зв`язку з тим, що малолітні потерпілі довіряли підозрюваному, останній, користуючись їх довірою, впевнював про допустимість та нормальність вчинюваних відносно них злочинів. Враховуючи зазначені обставини, метою зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з домашнього арешту цілодобово на тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам:

переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

В обґрунтування вказаного ризику зазначає, що підозрюваний, усвідомивши невідворотність покарання може зникнути від органу досудового розслідування та переховуватись, має мотиви уникнути покарання. Піднебесний немає міцних соціальних зв`язків, не має осіб, які потребують піклування, на утриманні ніхто не перебуває. ;

незаконно впливати на потерпілого та свідків.

В обґрунтування вказаного ризику зазначає, що на це вказує те, що підозрюваний, усвідомивши невідворотність покарання, може зникнути від органу досудового розслідування та переховуватись, оскільки одразу після вчинення злочину почав переховуватися і його місцезнаходження було встановлено працівниками поліції лише через деякий час, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування та постановлення судового рішення в розумні строки;

вчинення інших кримінальних правопорушень.

В обґрунтування вказаного ризику зазначає, що характер вчинених злочинних дій підозрюваного свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі та громадського порядку, до норм закону, а також найвищої цінності - людського життя та здоров`я, їх недоторканості.

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного від органів досудового розслідування залишається актуальним, оскільки вивчення даних про особу підозрюваного встановлено, що підозрюваний має зареєстроване постійне місце проживання; у офіційному шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_16 , 2017 р.н., яка з ним не проживає, працює неофіційно тренером; а тому, під важкістю відповідальності, підозрюваний, може переховуватись від органу досудового розслідування. При цьому слідчий суддя враховує, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є дієвим, оскільки підозрюваний не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, в тому числі і після повідомлення йому про зміну повідомлення про підозру та ознайомлення з клопотанням про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

Оцінюючи ризик того, що підозрюваний незаконно впливатиме на потерпілого та свідків слідчий суддя приходить до висновку, що наведене слідчим обґрунтування цього ризику: «усвідомивши невідворотність покарання, може зникнути від органу досудового розслідування та переховуватись, оскільки одразу після вчинення злочину почав переховуватися і його місцезнаходження було встановлено працівниками поліції лише через деякий час, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування та постановлення судового рішення в розумні строки» не підтверджує існування обставин наявності ризику незаконного впливу підозрюваним на потерпілого та свідків. Дієвість запобігання вказаному ризику забезпечено покладеним слідчим суддею при обранні підозрюваному запобіжного заходу обов`язком утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками.

Оцінюючи ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід звернути увагу на позицію Суду щодо скоєння правопорушень: серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії). Вивченням даних рол лсобу підозрюваного встановлено, що він раніше не судимий.

Крім того, слідчий суддя судовим розглядом прийшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджуються твердження слідчого, що «всі вчиненні злочинні дії носять латентний характер, тобто на протязі всього часу апріорі не могли бути викриті у зв`язку з тим, що малолітні потерпілі довіряли підозрюваному, останній, користуючись їх довірою, впевнював про допустимість та нормальність вчинюваних відносно них злочинів». Такі твердження не відповідають обставинам справи.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність об`єктивних обставин для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, проте не доведено, що буде доцільним застосувати міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки підозрюваний визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 146 КПК України, належним чином виконує процесуальні обов`язки підозрюваного (про що свідчить, зокрема, факт того, що після отримання клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою не став переховуватися, а з`явився на виклик слідчого судді до суду), перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину.

Отже, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин слідчий суддя вважає, що існують певні ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, що були враховані при обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, і вказані ризики не збільшились.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України; дані про його особу: підозрюваний має зареєстроване постійне місце проживання; у офіційному шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_16 , 2017 р.н., працює неофіційно тренером; до кримінальної відповідальності не притягувався.; наявність ризиків можливого ухилення підозрюваного від досудового розслідування і покарання, та, враховуючи те, що обраний слідчим суддею запобіжний захід є дієвим, оскільки підозрюваний не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, в тому числі і після повідомлення йому про зміну повідомлення про підозру та ознайомлення з клопотанням про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, сторона обвинувачення не довела слідчому судді виняткових обставин, які б доводили наявність збільшення ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, що слугували б підставами зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання.

Враховуючи те, що сторона обвинувачення не надала слідчому судді нових доказів, які не були предметом дослідження слідчого судді при обранні запобіжного заходу на підтвердження наявності обставин збільшення існування ризиків, не довела суду, що підозрюваний порушував свої процесуальні обов`язки, та наявність виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про наявність всіх ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, що слугували б підставами у обрані найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193,194, 196, 200, 205, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження - для відома.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25 жовтня 2022 року о 17 год. 30 хв.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1