Справа № 346/5348/22
Провадження № 1-в/346/350/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, судимого 29.06.2010 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 грн., засудженого 21.12.2018 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців; зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14.07.2017 року по 21.07.2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Згідно з ухвалою Івано-Франківського міського суду від 07.06.2021 року зараховано в строк відбуття покарання строк перебування під вартою на території Угорщини у зв`язку з вирішенням питання про його видачу в Україну та час його етапування в період з 26.03.2021 року по 30.04.2021 року,-

початок строку: 30.04.2021 р.

кінець строку: 19.09.2023 р.

в с т а н о в и в :

в поданні зазначено, що під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» порушень вимог режиму утримання засуджений не допускав, стягнення не накладались. В ДУ «Коломийська ВК (№ 41)» засуджений відбуває покарання з 17.06.2021 року, за час якого характеризується позитивно, за виконання покладених обов`язків, зразкову поведінку та дотримання правил поведінки, йому оголошено подяку. Згідно з п. 14 ст. 134 КВК України дисциплінарних стягнень не має. Засуджений працевлаштований у виробничій майстерні установи. До роботи відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. Приймає участь в реалізації програми диференційованго виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». У відношенні до інших засуджених не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. В поданні вказано, що засуджений відбув 2/3 строку призначеного покарання, вину у вчиненому злочині визнав повністю, довів своє виправлення.

Представник адміністрації колонії в судовому засіданні подання підтримав, а також зазначив, що після постановлення ухвали суду від 12.08.2022 року про відмову в застосуванні ст. 82 КК України засуджений продовжує працювати в установі та виконує законні вимоги, а також він має можливість працевлаштуватись після звільнення з місць позбавлення волі.

Засуджений в судовому засіданні просить застосувати до нього ст. 81 КК України, оскільки він працює в установі, у нього відсутні порушення та він має можливість влаштуватися на відповідну посаду електрозварювальника у випадку звільнення з місць позбавлення волі. Послугами захисника скористатись не бажає.

Прокурор в судовому засіданні вважає за можливе задовольнити подання, оскільки засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення вказаних учасників, суд дійшов таких висновків.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.п.1, 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст. 50 КК України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Оскільки питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, то важливим питанням є ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Між тим, примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно норм закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

З характеристики на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 05.05.2021 року. Під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» порушень вимог режиму утримання засуджений не допускав, стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 17.06.2021 року відбуває покарання в Державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)», за час перебування якого характеризується позитивно, за виконання покладених обов`язків, зразкову поведінку та дотримання правил поведінки йому оголошено подяку, працевлаштований у виробничій майстерні установи. Згідно з п. 14 ст. 134 КВК України дисциплінарних стягнень не має. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». 20.01.2022 року засіданням комісії йому відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, 07.07.2022 року - вирішено позитивно у застосуванні ст. 82 КК України, а 12.08.2022 року судом відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України (а.с. 2).

Відповідно до даних довідок про заохочення та стягнення засудженого від 07.07.2022 року та 01.12.2022 року за весь час відбування покарання засудженому ОСОБА_5 накладено стягнення: 29.06.2021 року (попередження - за відмову від виконання обов`язків чергового по ДКДІР згідно графіку чергувань); 29.06.2021 року (догана - за невиконання законних вимог), а також 04.07.2022 року оголошено подяку (за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки (а.с. 3, арк. особ. справи № 62)).

Суд звертає увагу, що 20.01.2022 року засіданням адміністративної комісії установи з розгляду питання щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ( ст. ст. 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України) відмовлено засудженому ОСОБА_5 у застосуванні вказаних статей як такому, що не довів, що стає на шлях виправлення (арк. особ. справи № 58).

Згідно з даними довідки № 356 про працевикористання засудженого ОСОБА_5 за період з липня 2021 року по жовтень 2022 року у відповідній графі за період з липня 2021 року по березень 2022 року та липень 2022 року відсутні будь-які дані, що стосуються його працевлаштування (а.с. 7), що не може свідчити про належне доведення того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також бере до уваги, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 12.08.2022 року, залишеною без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03.10.2022 року, відмовлено в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 (арк.особ.справи № 28, 31-32). Своє рішення суд мотивував тим, що заміна покарання на більш м`яке у виді штрафу, громадських чи виправних робіт, з урахуванням значного строку покарання, який залишилося відбути засудженому, та його відмову від заміни покарання більш м`яким у виді обмеження волі, не відповідатиме положенням ст. 50 КК України і не сприятиме виправленню засудженого; на момент розгляду подання, з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не став на шлях виправлення.

Слід зазначити, що застосування заходів заохочення полягає в тому, що основною підставою для прийняття рішення про їх застосування повинна бути об`єктивна оцінка всієї правомірної поведінки засудженого під час відбування покарання.

Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Крім того, обов`язковими умовами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є відбуття визначених ч.3 ст.81 КК України частин покарання в залежності від ступеня тяжкості вчиненого злочину, форми вини та кримінального минулого засудженого.

Судом встановлено, що строк початку відбування покарання засудженому рахується з 30.04.2021 року, кінець строку - 19.09.2023 року, призначеного судом покарання за умисний тяжкий злочин (ч. 1 ст. 307 КК України).

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Суд враховує, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, і хоча він відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості звільнення умовно-достроково, проте, до закінчення строку відбування покарання залишилось ще понад вісім місяців, що є значним терміном для звільнення, на який потрібні вагомі докази виправлення засудженого.

Таким чином, на переконання суду, з врахуванням згаданих вище обставин справи в даному випадку відсутні достатні правові підстави для застосування до засудженого ст. 81 КК України, оскільки процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Вище зазначене свідчить про те, що засуджений не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, що є підставою для умовно-дострокового звільнення. Під час розгляду подання не наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим. Тому в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.6 КВК України, ст.81 КК України, керуючись ст. ст. 336, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , засудженого 21.12.2018 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст.307 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1