Справа №345/465/23
Провадження № 1-кп/345/125/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження №0000301 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя АДРЕСА_1 , маючого на утриманні одну малолітню дитину, не судимого, офіційно не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 390-1КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 умисно не виконував обмежувальні приписи.

Проступок вчинено за наступних обставин:

рішенням Калуського міськрайонного суду від 01.12.2022 видано обмежувальний припис, яким ОСОБА_4 заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ; наближатися ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) постраждалого ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; ведення телефонних переговорів з ОСОБА_5 або контактування з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 (шість) місяців, яке підлягає негайному виконанню і яке набрало законної сили 02.01.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

14.12.2022 ОСОБА_4 письмова під розписку роз`яснено зміст рішення Калуського міськрайонного суду від 01.12.2022 про видачу обмежувального припису та одночасно роз`яснено, що за умисне невиконання обмежувального припису передбачена кримінальна відповідальність за ст. 390-1 КК України.

ОСОБА_4 , будучи ознайомлений із рішенням Калуського міськрайонного суду від 01.12.2022, в якому встановлено обмежувальні приписи, не маючи наміру дотримуватися їх, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.129, 129-1 Конституції України, згідно з якими судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, достовірно знаючи, що йому заборонено перебування в місті проживання (перебування) ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ; заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ; наближатися ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) постраждалого ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; ведення телефонних переговорів з ОСОБА_5 або контактування з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 (шість) місяців, діючи умисно, порушуючи обмежувальний припис, в період часу з 14.12.2022 по 26.01.2023 перебував в домоволодінні ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , наближаючись ближче 100 м., спілкується із ним, чим умисно не виконав встановлений рішенням суду обмежувальний припис, який був до нього застосований.

Окрім цього, ОСОБА_4 у вказаний період часу а саме: 14.12.2022, перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, чим умисно не виконував встановлені рішенням суду обмежувальні приписи, які були до нього застосовані.

Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене.

Прокурор у судовому засіданні просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 місяця арешту.

Потерпілий у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому найнижчу міру покарання.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений, потерпілий та прокурор не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що його вина у вчинені злочину знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ст. 390-1 КК України, оскільки він умисно не виконував обмежувальні приписи.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, повністю визнав себе винуватим, має на утриманні одну малолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є вчинення правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді арешту, з урахуванням відношення винного до скоєного, що виразилось у його щирому каятті та засуджені своєї протиправної поведінки, яке буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України та призначити йому покарання у виді одного місяця арешту.

Після набрання вироком законної сили, ОСОБА_4 затримати та направити до місця відбування покарання.

Строк покарання відраховувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Речові докази:

відео файл 0000000__0002, який міститься на CD-R диску з написом «Verbatium»; рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №345/3437/22 провадження №2-о/345/103/2022 від 01.12.2022, копії постанов Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №345/2755/22 від 10.10.2022 та №345/3739/21 від 12.10.2021 про притягнення гр. ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, копію свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.02.1988, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження №0000301 залишити при даних матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя