печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6426/21-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 особи, що звернулася зі скаргою- ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 05.08.2020 про закриття кримінального провадження № 0001040 від 06.11.2019 за ч.1 ст.345-1 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001040 від 06.11.2019.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що прийнята передчасно, а саме досудове розслідування кримінального провадження здійснювалось неефективно, без врахування практики ЄСПЛ (рішення «Михалкова та інші проти України») в подібних правовідносинах.

Окрім цього зазначає, що нею в інтересах ОСОБА_4 подавалась заява про визнання ОСОБА_4 потерпілим в даному кримінальному провадженні, а оскільки в задоволенні такого клопотання відмовлено не було, останній силу положень ст. 55 КПК України в даному кримінальному провадженні має статус потерпілого, однак допитаним як потерпілий не був.

Також як на підставу для скасування оскаржуваної постанови вказує на непроведення ряду слідчих дій в межах кримінального провадження, результати проведення яких, на її переконання, суттєво б вплинули на прийняття остаточного рішення органом досудового розслідування.

Додатково посилається на наявність кримінального провадження № 0002249 від 17.08.2020 за фактом події спалення автомобіля гр. ОСОБА_6 , яка мала місце 17.06.2020, що на думку особи, яка звернулась із скаргою свідчить про неефективність проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні кримінального провадження № 0001039 від 06.11.2019.

В судовому засіданні заявник доводи скарги підтримала, просила скаргу задовольнити. Додатково зазначила, що органом досудового розслідування не надано відповіді на всі запитання які викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, саме досудове розслідування проведено однобічно без врахування показань допитаних свідків.

Просила скаргу задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати.

Слідчий, постанова якого оскаржується, в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду скарги.

Заслухавши пояснення особи, що звернулася зі скаргою, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так в судовому засіданні встановлено, що постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління НП України ОСОБА_5 від 05.08.2020 закрито кримінальне провадження № 0001040 від 06.11.2019. (т.1 а.м. 195 - 200).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР в даному кримінальному стало повідомлення в засобах масової інформації (т. 1 а.м. 1).

Відтак ОСОБА_4 не є заявником в даному кримінальному провадженні.

Що стосується доводів скарги з приводу подання зави про визнання ОСОБА_4 потерпілим в даному кримінальному провадженні, то така заява в матеріалах кримінального провадження відсутня.

Не надала копії такої заяви й особа, яка звернулася зі скаргою ні в судовому засіданні під час розгляду скарги , ні шляхом її долучення до матеріалів скарги чи то апеляційної та касаційної скарг, які подавались нею в даному провадженні.

Натомість зміст долученої копії відповіді за підписом старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 14.09.2022 не дає слідчому судді підстави зробити однозначний висновок про те, що заява про визнання ОСОБА_4 потерпілим подавалась у кримінальному провадженні № 0001040 від 06.11.2019, а не в кримінальному провадженні № 0001039 від 06.11.2019, а зважаючи на відсутність такої в матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя вважає й означені доводи особи, яка звернулась зі скаргою такими, що не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому й числі тими, які надані останньою.

Відтак враховуючи висновки слідчого судді, викладені вище, ОСОБА_4 фактично не має ані процесуального статусу потерпілого в даному кримінальному провадженні ані процесуального статусу заявника.

Таким чином, виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, дана скарга фактично подана неналежною особою.

Однак, з метою забезпечення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у даному кримінальному провадженні та безперешкодного доступу до правосуддя слідчий суддя вважає можливим перевірити доводи поданої скарги.

Оцінюючи на предмет законності оскаржувану постанову, слідчий суддя враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Так, основним безпосереднім об`єктом злочину, предбаченого ст. 345-1 КК України є нормальна діяльність журналістів, а додатковим обов`язковим об`єктом - їх психічна недоторканність або їх близьких родичів, їх здоров`я

Потерпілими від цього злочину можуть бути 1) журналіст, 2) його близькі родичі, 3) члени сім`ї.

Відповідно до до ст. 1 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», журналіст - це творчий працівник, який професійно збирає, одержує, створює і займається підготовкою інформації для ЗМІ, виконує редакційно-посадові службові обов`язки в ЗМІ (в штаті або на позаштатних засадах) відповідно до професійних назв посад (роботи) журналіста, які зазначаються в державному класифікаторі професій України.

Статус журналіста або його належність до ЗМІ підтверджується редакційним або службовим посвідченням чи іншим документом, виданим ЗМІ, його редакцією або професійною чи творчою спілкою журналістів.

Згідно з приміткою до ст. 345-1 КК України під професійною діяльністю журналіста у статтях 171, 345-1, 347-1, 348-1 КК України слід розуміти систематичну діяльність особи, пов`язану із збиранням, одержанням, створенням, поширенням, зберіганням або іншим використанням інформації з метою її поширення на невизначене коло осіб через друковані ЗМІ, телерадіоорганізації, інформаційні агентства, мережу «Інтернет». Статус журналіста або його належність до ЗМІ підтверджується редакційним або службовим посвідченням чи іншим документом, виданим ЗМІ, його редакцією або професійною чи творчою спілкою журналістів.

Натомість, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду від 07.11.2019, згідно з яким проведено огляд каналу мессенджеру «Телеграм» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в ході огляду якого встановлено наявність ряду публікацій, в тексті яких відсутні будь - які персональні дані осіб, які б мали статус журналіста в розумінні положень Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та примітки до ст. 345-1 КК України.

Поряд з вказаним, об`єктивна сторона злочину може бути виражена у: 1) погрозі (ч 1); 2) заподіянні побоїв, а також тілесних ушкоджень - легких, середньої тяжкості (ч. 2) або тяжких (ч. 3) Відповідальність за ч. 1 настає, коли мала місце погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна. Така погроза має бути дійсною і реальною. Погроза може виражатися у висловлюванні (усно, письмово, із застосуванням технічних засобів), у жестах, а також у інших діях, за допомогою яких винний залякує потерпілого вчиненням вбивства, застосуванням до нього насильства чи знищенням його майна.

Знову ж таки, відповідно до протоколу огляду від 07.11.2019 проведено огляд каналу мессенджеру «Телеграм» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в ході огляду якого встановлено наявність ряду публікацій. У тексті яких, висловлювання виражені у формі прямих чи прихованих погроз життю та/або здоров`ю співробітників « ІНФОРМАЦІЯ_2 » , - відсутні, що вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико - текстуальної ) експертизи писемного мовлення від 25.06.2020 за № 6793.

Таким чином, слідчий суддя надходить до висновку про відсутність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 345 -1 КК України в діяння особи, яка здійснила відповідні публікації в каналі мессенджеру «Телеграм» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », щодо яких і здійснювалось досудове розслідування.

Відтак посилання у скарзі на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, як і тези, наведені заявником за скаргою в обґрунтування цього в судовому засіданні, є неспроможними.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає відсутніми у справі обставини, які належали до перевірки шляхом вчинення інших слідчих дій, ніж ті що проведені у справі, оскільки факт відсутності погроз встановлено висновком відповідної експертизи, правильність якої ніким, в тому числі й заявником за скаргою не ставиться під сумнів, а проведення інших слідчих дій, матиме наслідком невиправдану тривалість проведення досудового розслідування.

Що стосується доводів скарги з посиланням на практику ЄСПЛ, зокрема на рішення ЄСПЛ «Михалкова та інші проти України», слідчий суддя насамперед зазначає, що така практика (застосування положень згадуваного рішення) в даному випадку є нерелевантною, оскільки у згадуваному рішенні, зокрема в п. 42, на який посилається особа, яка звернулась зі скаргою йдеться мова про неефективність стандартів розслідування смерті особи, яка перебувала під контролем держави та відсутність незалежності розслідування від осіб, відносно яких таке розслідування проводилось. (Працівники міліції проводили розслідування відносно працівників міліції). Поряд з вказаним, особа, яка звернулась зі скаргою, цитуючи п. 42 рішення ЄСПЛ «Михалкова та інші проти України» змінює на власний розсуд текст зазначеного пункту шляхом заміни певних слів та словосполучень, намагаючись в такий спосіб створити хибну уяву про релевантність правовідносин.

По суті доводів заявника за скаргою щодо наявності кримінального провадження № 0002249 від 17.08.2020 за фактом події спалення автомобіля гр. ОСОБА_6 , яка мала місце 17.06.2020, що на думку особи, яка звернулась із скаргою свідчить про неефективність проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні кримінального провадження № 0001039 від 06.11.2019, слідчий суддя вважає, що такі доводи насмаперед є виключно власним припущенням заявника за скаргою та є такими, які жодним чином не спростовують висновків експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико - текстуальної ) експертизи писемного мовлення від 25.06.2020 за № 6793.

Зважаючи на викладене, висновок старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_5 викладений в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження № 0001040 від 06.11.2019, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

На підставі викладеного ст.94, 110, 284 КПК України, ст. 345-1 КК України, керуючись ст. ст. 2, 7, 9 , 22, 26, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 дінв з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1