Справа №693/328/19
1-кп/705/880/22
УХВАЛА
10.11.2022 м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
законного представника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
ВСТАНОВИВ:
09.11.2022 до суду надійшло клопотання прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове отримання біологічних зразків, мотивоване тим, що на виконання ухвали суду від 15.09.2022 працівниками відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області 10.10.2022 здійснено супровід ОСОБА_4 до Смілянського відділу Управління ДМС у Черкаській області з метою оформлення у встановленому законом порядку документів для отримання паспорта громадянина України. Під час оформлення заяви - анкети на отримання паспорта громадянина України ОСОБА_4 категорично відмовився від фотографування свого обличчя та взяття у нього відбитків пальців рук, що в свою чергу унеможливлює оформлення у встановленому законом порядку заяви на отримання паспорта громадянина України та видачу останньому вказаного документа.
У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.
ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання.
Захисник підтримав думку свого підзахисного.
Законний представник поклався на думку суду.
Вислухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання, суд висновує таке.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
До клопотання прокурор додала рапорти працівників Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про те, що ОСОБА_4 для проведення фотографування з метою виготовлення останньому офіційного документу, а саме паспорта громадянина України, категорично відмовився.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.
Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI).
Відповідно до Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 669 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 628), при оформленні паспорта громадянина України у формі ID-картки відцифровані відбитки пальців рук отримуються за згодою особи. У такому випадку заява про згоду або про відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи подається шляхом проставляння відповідної відмітки в заяві-анкеті, яка формується засобами Єдиного державного демографічного реєстру.
У разі відсутності можливості через якість отриманого графічного зображення відцифрованих відбитків усіх пальців рук особи ідентифікувати її відцифровані відбитки пальців рук не отримуються, про що складається акт, який затверджується керівником відповідного територіального органу/підрозділу ДМС або працівником закордонної дипломатичної установи, та зазначається в заяві-анкеті для внесення інформації до Реєстру. Зазначений акт сканується засобами Реєстру та додається до заяви-анкети.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України Про захист персональних даних від 01.06.2010 року № 2297-VI мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.
Статтею 2 Закону № 2297-VI встановлено, що персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Разом з тим, згідно зі статтею 6 Закону № 2297-VI обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.
Водночас, законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює порушення конституційних прав такої особи.
При цьому, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, у межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, вказані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно зі статтею 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Слід констатувати, що в даному випадку прокурор, звертаючись із клопотанням, пов`язаним із втручанням у гарантовані Конституцією та Конвенцією права, не обґрунтувала та не довела необхідні умови для такого втручання.
На переконання суду, у даному випадку застосування примусу для відібрання зразків призведе до необґрунтованого порушення прав людини, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 28, 42, 290, 309 КПК України, суд
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на примусове отримання біологічних зразків у ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1