КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/6728/22 Провадження № 11-кп/824/1410/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000131 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Доманівка Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 просить вирок Подільського районного суду міста Києва від 15 серпня 2022 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді трьох років обмеження волі.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 15 серпня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.

За доводами апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію дій останнього, вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та, як наслідок, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, через м`якість.

Апелянт зазначає про те, що суд належним чином не дослідив дані про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого діяння та особи обвинуваченого.

Звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 в умовах воєнного стану та з використанням електронно-обчислювальної техніки, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення.

Вважає, що жодна із врахованих судом обставин, які стали підставою для призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, ані самостійно ані в сукупності не дають обґрунтованих підстав вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 перебував на станції метро «Хрещатик» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, яка на той час використовувалася як бомбосховище та у цей час до нього звернулася наглядно знайома йому потерпіла ОСОБА_10 за допомогою в отриманні грошових коштів у виді підтримки від держави під час війни на банківський рахунок.

У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом допомоги потерпілій ОСОБА_10 в отриманні грошових коштів у виді підтримки від держави під час війни на банківський рахунок, попросив у тимчасове користування її мобільний телефон (марку, модель та ІМЕІ якого в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), при цьому запевнивши ОСОБА_10 , яка не будучи обізнаною про злочинні наміри, не усвідомлюючи шахрайських дій ОСОБА_6 на заволодіння її грошовими коштами, без наміру їх подальшого повернення, передала останньому в тимчасове користування свій мобільний телефон та повідомила код доступу до банківських карток АТ КБ «Приватбанк»:

1) № НОМЕР_1 ;

2) № НОМЕР_2 ;

3) № НОМЕР_3 , оформлених на її ім`я.

З метою створення сприятливих умов для реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами, які належать потерпілій, шляхом обману, із застосуванням мобільного додатку «Приват24» ОСОБА_6 отримав доступ до банківської таємниці, а саме - інформації вище вказаних банківських карток АТ КБ «Приватбанк» та можливість проведення банківських операцій по ним.

Після чого, 31 березня 2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати вищевказаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, шляхом обману, знаходячись у вагоні електропотягу, який подавався для укриття пасажирів та розташовувався на платформі станції метро «Хрещатик» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, за допомогою наявного в нього мобільного телефону ОСОБА_10 , здійснив вхід до всесвітньої мережі Інтернет, та скачав мобільні додатки «Дія» та «Приват 24».

У подальшому, 01 квітня 2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 , маючи необхідні знання в користуванні додатками, володіючи інформацією про те, що номер мобільного телефону потерпілої прив`язаний до її банківських карток та бажаючи отримати доступ до банківських карток останньої, шляхом проведення операцій за допомогою мобільного телефону, який був з`єднаний з всесвітньою мережею Інтернет, здійснив вхід до сторінки обслуговування ОСОБА_10 в додатку «Приват 24», та здійснив перекази грошових коштів, а саме: 11 055,00 грн, з рахунку банківської картки № НОМЕР_1 , 10 351,50 грн, з рахунку банківської картки № НОМЕР_2 , 6 130,50 грн з рахунку банківської картки № НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_10 , та які перебували у його користуванні на свій рахунок банківської картки «Монобанк» № НОМЕР_4 (в ході досудового розслідування встановити повністю номер банківської картки «Монобанк» не представилось можливим, у зв`язку з втратою ОСОБА_6 вказаної банківської картки «Монобанк»).

Вказаних обіцянок ОСОБА_6 не виконав, не допоміг в отриманні грошових коштів у виді підтримки від держави під час війни на банківський рахунок, при цьому особисто заволодів грошовими коштами, які належать ОСОБА_10 та розпорядився майном на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду потерпілій на суму 27 546,00 гривень.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману.

Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого прокурором не оскаржуються.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого,який неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, є студентом, за місцем проживання характеризується позитивно.

Також суд врахував обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді 240 годин громадських робіт.

З такими висновками погоджується колегія суддів.

Щодо доводів прокурора про те, що суд не надав належної оцінки підвищеному ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Із встановлених судом фактичних обставин вбачається, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, яке є кримінальним проступком, що є найменшим суспільно небезпечним діянням із передбачених ст. 12 КК України, що і було враховано судом при призначенні покарання.

Також є безпідставними доводи прокурора щодо неврахування судом вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення з використанням електронно-обчислювальної техніки, оскільки така кваліфікуюча ознака органом досудового розслідування зазначена не була.

При цьому, за умови вчинення шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, такі дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Із обвинувального акта вбачається, що дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже, рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання у виді 240 годин громадських робіт, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 15 серпня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4