Справа № 937/4787/18
Провадження № 1-і/333/96/22
УХВАЛА

22 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч.ч. 2,3 ст.185, ч.ч. 2,3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області та Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

20.12.2022 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Мелітополі, Запорізької області, громадянина України, освіта відсутня, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.186 КК України.

Клопотання прокурора обґрунтоване таким.

02.05.2018 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, під вигаданим приводом, а саме видаючи себе за працівників соціальної служби, попросили потерпілу ОСОБА_8 відчинити вхідні двері квартири, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , що потерпіла ОСОБА_8 сприйняла, як достовірну інформацію, та виконала прохання підозрюваних. Після чого, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проникли у кв. АДРЕСА_3 , яка є житлом, звідки, з полиці мебельного гарнітуру, розташованого у житловій кімнаті, відкрито викрали грошові кошти у сумі 10 000 грн., які належали потерпілій ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинили майнову шкоду потерпілій на вказану суму.

Крім того, 05 грудня 2017 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись на перехресті провулку Ногайського з вулицею Скіфською в м. Мелітополі, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , підійшли до потерпілого ОСОБА_10 і з метою подолання ймовірного опору з боку ОСОБА_10 , ОСОБА_6 наніс потерпілому ОСОБА_10 два удари рукою в область тулуба, від яких потерпілий ОСОБА_10 впав на землю. Після чого, ОСОБА_9 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 знаходиться на землі, а ОСОБА_6 та ОСОБА_4 тримають його і він не може оказати супротиву, наніс потерпілому два удари кулаком в область грудної клітини, в ході чого відкрито викрав майно ОСОБА_10 , а саме: - грошові кошти в сумі 5000 гривень; - мобільний телефон «NOMI 5012I», в корпусі темно-сірого кольору, ІМЕЙ - НОМЕР_1 , вартістю 1800 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 20 гривень; - зарядний пристрій для мобільного телефону «NOMI», вартістю 100 гривень, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 6940 гривень.

Також, 07.12.2018 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_11 , знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, зайшли на територію вищевказаного домоволодіння, де через незачинені двері проникли до господарської будівлі, яка являється сховищем, звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме: мотоблок, марки «МБ-1», чорно - сірого кольору, вартістю 8000 гривень, чим спричинили майнову шкоду потерпілому ОСОБА_12 на вищевказану суму. Після чого, з місця вчинення злочину зникли.

Крім того, 15.02.2019 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні кафе - бару «Джокер», за адресою: Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Героїв Сталінграду, будинок № 1/1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з зовнішньої кишені жіночої сумки потерпілої ОСОБА_13 таємно викрав мобільний телефон, марки «S-TELL», модель «M621», в корпусі золотистого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вартістю 2000 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 , вартістю 15 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти у розмірі 5 гривень, з картою пам`яті до мобільного телефону, марки «KingstonMicro SD», об`ємом 32 ГБ, вартістю 500 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 2520 гривень. Після чого, з місця вчинення злочину зник та розпорядився майном на власний розсуд.

Також, 27 грудня 2019 року, приблизно о 00 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись у залі очікування залізничного вокзалу за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гетьмана Сагайдачного, 264 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом ривку з рук потерпілого ОСОБА_14 незаконно заволодів майном останнього, а саме планшетом «Nomi CORSA 4», в корпусі синього кольору, imei: НОМЕР_5 , imei: НОМЕР_6 , чим спричинив потерпілому майнову шкоду у розмірі 2000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та ч.ч. 2,3 ст.186 КК України, а саме: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, а також відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

27.12.2019 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2022 продовжено строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 30.12.2022 (включно).

На даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування даного запобіжного заходу та неодноразового його продовження, а саме залишаються актуальними ризики переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду корисливих тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, не працевлаштований, не одружений, дітей не має, не має зареєстрованого місця проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та вказує на можливість переховування від суду у разі не продовження йому запобіжного заходу, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженні.

Також, в ході судового розгляду безпосередньо судом не допитано всіх свідків та потерпілих, що надає можливість обвинуваченому, у разі не продовження йому запобіжного заходу, незаконно впливати на них з метою зміни наданих показів та уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, обвинувачений не має постійного місця роботи, відносно ОСОБА_4 в Мелітопольському міськрайонному суді на розгляді знаходяться чотири обвинувальні акти за вчинення тяжких корисливих злочинів, що свідчить про його схильність до вчинення даного виду кримінальних правопорушень та його не бажання стати на шлях виправлення, що вказує на можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у разі не продовження йому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є продовження строку дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою щодо ОСОБА_4 на два місяці.

У судовому засіданні прокурор підтримала своє клопотання та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що він вже тривалий час перебуває під вартою, зникли усі ризики, про які зазначала прокурор. Він має сім`ю: дружину та четверо дітей на утриманні, які на цей час проживають у АДРЕСА_5 . На цей час він свою вину в інкримінованих йому злочинах визнає: в окремих - повністю, в інших - частково. Для себе за час перебування у слідчому ізоляторі зробив позитивні висновки.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного та також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що зазначені ризики є тільки припущенням. Конкретних доказів прокурором не надано, що вони існують на цей час. За обставин, повідомлених обвинуваченим, вважає, що до ОСОБА_4 , враховуючи дуже тривалий час перебування його під вартою, можливо обрати домашній арешт.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши доводи прокурора, думки обвинуваченого та його захисника, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Згідно вимог ч.ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Встановлено, що 25.01.2018 року за фактом грабежу майна у ОСОБА_10 відносно ОСОБА_4 слідчим СВ Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області були внесені відомості до ЄРДР за №0000309 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

03.05.2018 року за фактом грабежу майна у ОСОБА_8 відносно ОСОБА_4 слідчим СВ Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області були внесені відомості до ЄРДР за №0001467 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

07.12.2018 року за фактом крадіжки майна у ОСОБА_12 відносно ОСОБА_4 слідчим СВ Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області були внесені відомості до ЄРДР за №0003900 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

15.02.2019 року за фактом крадіжки майна у ОСОБА_13 відносно ОСОБА_4 слідчим СВ Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області були внесені відомості до ЄРДР за №0000470 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

27.12.2019 року за фактом грабежу майна у ОСОБА_14 відносно ОСОБА_4 слідчим СВ Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області були внесені відомості до ЄРДР за №0003717 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

27.12.2019 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після завершення досудового розслідування обвинувальні акти відносно ОСОБА_4 по вказаних кримінальних провадженнях надійшли до Мелітопольського міжрайонного суду Запорізької області, де були об`єднані в одне провадження. У подальшому, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжувався суддею Мелітопольського міжрайонного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2022 року строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою був продовжений до 30.12.2022 року (включно).

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування свого клопотання, на думку суду, довів наявність фактів, зміст яких переконав суд у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, вказані у клопотанні прокурора. Доводи обвинуваченого та його захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_4 в окремих епізодах, обов`язково будуть перевірятися в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання про продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою ОСОБА_4 , суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого (раніше не судимий), його майновий стан (офіційно не працює, відсутні докази щодо наявності постійного щомісячного доходу), соціальні зв`язки (перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинувачених під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

ОСОБА_4 до затримання постійно проживав у м. Мелітополь, Запорізької області, який на цей час знаходиться на тимчасово окупованій території. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, відсутні докази щодо наявності у нього постійного законного щомісячного доходу. На цей час його сім`я (дружина та четверо дітей) постійно проживають у м. Запоріжжі.

Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, факти, встановлені у судовому засіданні, особистість обвинуваченого, вважаю, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Такі ризики як перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та незаконний вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, вважаю що не були доведені прокурором під час судового засідання.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає, що вказані вище ризики відносно останнього дійсно продовжують існувати, але вони зменшилися до того рівня, коли можливо застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, у даному випадку - домашній арешт.

Суд повністю погоджується з позицією сторони захисту, що згідно практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, ґрунтується на презумпції, що з перебігом судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Зменшення встановлених ризиків судом вбачається із сукупності певних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою майже 3 роки, свою вину визнає (в окремих епізодах частково), його сім`я переїхала із м. Мелітополя і на цей час постійно проживає у м. Запоріжжі.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжких злочинів та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказані злочини, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Прокурором у даному випадку у судовому засіданні відносно ОСОБА_4 не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів (крім тримання під вартою) не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження, тобто не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі (у даному випадку домашнього арешту), останній не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, на думку суду, клопотання обвинуваченого та його захисника про заміну запобіжного заходу підлягає задоволенню. Суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_5 по 19.02.2023 року (включно) без застосування електронного засобу контролю з обов`язками, передбаченими ч.5 ст. 194 КПК України: прибувати до судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження за першою вимогою; не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження; повідомляти суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 180, 331, 372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 за ч.ч. 2,3 ст.185, ч.ч. 2,3 ст. 186 КК України - відмовити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_5 по 19.02.2023 року (включно) без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження за першою вимогою;

2) не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

3) повідомляти суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з під-варти із зали суду негайно після проголошення цієї ухвали.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст складено 23.12.2022 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1