УХВАЛА

05 грудня 2022 року

м. Київ

Справа № 617/1633/21

Провадження № 51-1524 кмо 22

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_12 на ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 28 липня 2021 року, щодо

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Старий Салтів Вовчанського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за пунктами 2, 10 ч. 2 ст. 115, частинами 4, 5 ст. 152 Кримінального кодексу України (далі - КК),

установила:

Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених пунктами 2, 10 ч. 2 ст. 115,

частинами 4, 5 ст. 152 КК, застосовано примусовий захід виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, а саме до загальноосвітньої школи соціальної реабілітації до його виправлення на строк 3 роки.

Строк застосування до ОСОБА_2 примусового заходу виховного характеру вказано рахувати з часу поміщення його до спеціальної навчально-виховної установи.

До набрання ухвалою законної сили тримання ОСОБА_2 у приймальнику розподільнику для дітей ГУНП в Харківській області залишити без зміни.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 7 000 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та на користь держави 175 934 гривні 41 копійку процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Згідно з ухвалою суду першої інстанції 28 липня 2021 року після 17 години

ОСОБА_2 , перебуваючи посеред насаджень дерев біля покинутої, напівзруйнованої цегляної будівлі, розташованої по вул. Молодівський Шлях у смт Старий Салтів Чугуївського району Харківської області, з метою зґвалтування малолітньої

ОСОБА_5 , будучи фізично значно сильнішим, долаючи її опір, зірвав з неї одяг та завдав не менше шести ударів у ділянку голови фрагментом цеглини, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, від яких наступила смерть

ОСОБА_5 . Після цього, подолавши опір ОСОБА_5 , ОСОБА_2 перемістив її всередину зазначеної будівлі та вчинив зґвалтування.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_13, представника потерпілих ОСОБА_12 залишено без задоволення, а зазначену ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 змінено, застосовано до ОСОБА_2 примусовий захід виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків на строк 3 роки.

Обов`язок доставити неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи покладено на приймальник-розподільник для дітей ГУНП в Харківській області.

Постановлено після набрання ухвалою суду першої інстанції законної сили залишити ОСОБА_2 у приймальнику-розподільнику для дітей ГУНП в Харківській області на строк не більше 30 днів для його направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.

Представник потерпілої ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_12 на зазначені судові рішення щодо ОСОБА_2 подав касаційну скаргу. Серед доводів касаційної скарги представник потерпілої указує на неправильне вирішення цивільного позову та просив судові рішення в цій частині скасувати і ухвалити нове рішення, яким цивільний позов ОСОБА_1 і ОСОБА_4 задовольнити повністю, стягнути з ряду органів державної влади та місцевого самоврядування на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 000 гривень та з ОСОБА_3 на користь

ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 7 000 гривень.

Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 листопада 2022 року зазначене кримінальне провадження на підставі ч. 2 ст. 434-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Таке рішення колегія суддів прийняла у зв`язку із тим, що вважала за необхідне відступити від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, який міститься в ухвалі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року (справа

№ 390/1488/17). Узазначеному рішенні суд касаційної інстанції дійшов висновку про безпідставність доводів потерпілого про порушення його прав на відшкодування заподіяної шкоди, оскільки цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок учинення злочину чи суспільно небезпечного діяння, у справі про застосування примусового заходу виховного характеру суд не вирішує і він має бути розглянутий у порядку цивільного судочинства.

Обґрунтовуючи свою позицію в ухвалі від 14 листопада 2022 року, якою зазначене кримінальне провадження на підставі ч. 2 ст. 434-1 КПК передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, колегія суддів посилається на необхідність формування висновку щодо застосування норм права, які містяться у ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 62, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 128, ч. 1 ст. 129 та ст. 501 КПК, щодо того чи є предметом судового розгляду цивільний позов, поданий у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру. При цьому колегія суддів дійшла висновку, що нормативне регулювання цивільного позову у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру безумовно потребує удосконалення з боку законодавця, зокрема узгодження положень ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 62, ч. 2 ст. 127,

ч. 1 ст. 128, ч. 1 ст. 129 та ст. 501 КПК, однак указані недоліки не позбавляють можливості розгляду цивільного позову в межах кримінального провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру. Інше суперечило б правовій природі інституту цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.

Зі змісту наведеної норми процесуального права випливає, що законодавцем сформульовано конкретні умови, наявність сукупності яких слугує підставою для передачі кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати. Зокрема, такими обов`язковими умовами є: 1) необхідність відступити від висновку, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої судової палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати;

2) подібність правовідносин, за яких було неоднаково застосовано норму права.

При передачі кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду не дотрималась зазначених вимог закону.

Правовідносини - це вид суспільних відносин, що виникають на основі права і учасники яких є носіями суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, а склад правовідносин - це сукупність елементів, необхідних для їх виникнення та існування (суб`єкт, об`єкт, юридичний зміст та юридичний факт). В основі порівняння подібних правовідносин лежить юридичний факт їх виникнення - діяння особи, яке підлягає кримінально-правовій оцінці на предмет застосування кримінальної відповідальності. Елементами подібності, у тому числі, виступають суб`єкт та предмет (об`єкт) кримінально-правових відносин.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду не навела обставин, які свідчать про подібність правовідносин, оскільки в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 цивільний позов був предметом судового розгляду та прийнято відповідне рішення.

В ухвалі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року, від висновку якої пропонується відступити, цивільний позов потерпілого судами першої і апеляційної інстанцій не розглядався, оскільки його було заявлено лише на стадії апеляційного провадження з порушенням вимог ст. 128 КПК, тобто, відмовляючи у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого, суд касаційної інстанції не робив висновків щодо правильності чи неправильності рішень судів першої та апеляційної інстанцій за наслідками розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні про застосування примусових заходів виховного характеру.

Єдність системи судоустрою забезпечується, у тому числі, єдністю судової практики (п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Однією з функцій, а також завданням об`єднаної палати є необхідність сформувати обґрунтовану правову позицію щодо застосування конкретної норми права, яку було неправильно застосовано, й сприяти єдиному та правильному правозастосуванню в судовій практиці. При цьому забезпечення єдності практики є реалізацією принципу правової визначеності, яка втілюється з додержанням загальних засад кримінального провадження, встановлених у ст. 7 КПК, шляхом однакового застосування тієї самої норми закону в подібних правовідносинах. Тобто завдання об`єднаної палати Верховного Суду досягти у встановленому законом порядку юридичної визначеності у спірних правовідносинах і запобігти невизначеності у подібних ситуаціях.

Враховуючи зазначене, ухвала колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14 листопада 2022 року не містить передбачених ч. 2 ст. 434-1 КПК підстав для передачі провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_12 на ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року щодо ОСОБА_2 на розгляд об`єднаної палати, а тому кримінальне провадження підлягає поверненню на розгляд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення по суті.

Керуючись статтями 7 та 434-1 КПК, об`єднана палата Верховного Суду

постановила:

Повернути кримінальне провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_12 на ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року щодо ОСОБА_2 на розгляд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення по суті.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11