Справа № 202/7950/22
Провадження № 1-кс/202/4814/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 27.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 362 ч.3, ст. 190 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 27.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 362 ч.3, ст. 190 ч. 4 КК України.

Прокурор у судове засідання не з`явився, у клопотанні просив розглянути його без виклику сторін.

Дослідивши клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно клопотання прокурор просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0896 га з метою його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 27.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 362 ч.3, ст. 190 ч. 4 КК України.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте, звертаючись до слідчого судді та обґрунтовуючи підстави необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на нерухоме майно, прокурор не долучив жодного доказу на обґрунтування своїх вимог, які б підтвердили вказані ним обставини, що не дає слідчому судді можливості врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розумність, а також співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст. 171 КПК України до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Не зважаючи на це, прокурор долучив до клопотання лише витяг з ЄРДР, короткий виклад якого до того ж, не містить будь яких посилань на те, що житловий будинок на який планується накласти арешт, став предметом кримінального правопорушення чи набутий в результаті його вчинення, оскільки у витягу з ЄРДР взагалі йдеться про нерухоме майно, зокрема квартиру, належну ОСОБА_4 .

Крім того, посилаючись на необхідність накладення арешту з метою збереження даного майна як речових доказів, прокурор не довів, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0896 га, взагалі визнані речовими доказами.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що прокурором жодним чином не доведено необхідність накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0896 га, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання необґрунтоване та не може бути задоволене.

Керуючись ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 27.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 362 ч.3, ст. 190 ч. 4 КК України відмовити повністю.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1