Справа №:755/5798/18
Провадження №: 1-кп/755/791/23
У Х В А Л А

"20" березня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , особи, яка подала клопотання про скасування арешту ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту з майна у межах об`єднаного кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 10 лютого 2017 року та за № 0003258 від 03 квітня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 365-2 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) звернулася до суду у межах об`єднаного кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 10 лютого 2017 року та за № 0003258 від 03 квітня 2018 року з клопотанням про скасування арешту з майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер: :04:006:0023 площею 3.648 га за адресою Київська обл., Володарський р-н, смт. Володарка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16; будинку за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 30089366, котрий був накладений на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва 12.02.2018, яке умотивоване в т.ч. тим, що арешт вищевказаного майна є безпідставними та не правомірним, оскільки не було з`ясовано конкретного власника земельної ділянки та будинку.

В судовому засіданні сторони судового провадження не заперечували щодо задоволення клопотання, заявник підтримала заявлене клопотання та просила скасувати арешт на майно, яке було набуте законним шляхом та яке належить їй на направі власності.

Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали судового провадежння, приходить до наступного.

Згідно ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12.02.2018, було задоволено клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 в рамках кримінальногог провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 10.02.2017, та накладено арешт на майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер: :04:001:0149 площею 0.5 га за адресою Херсонська обл., Білозерський р-н, с/рада Кізомиська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03, шляхом заборони відчуження майна; квартиру загальною площею 51.7 кв.м за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24, шляхом заборони відчуження майна; квартиру загальною площею 95.9 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:00, шляхом заборони відчуження майна; земельну ділянку кадастровий номер: :04:006:0023 площею 3.648 га за адресою Київська обл., Володарський р-н, смт Володарка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16, шляхом заборони відчуження майна; квартиру загальною площею 60,5 кв.м за адресою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:36109569, шляхом заборони відчуження майна; домоволодіння загальною площею 69,5 кв.м за адресою АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:19051455, шляхом заборони відчуження майна; квартиру загальною площею 63,0 кв.м за адресою АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:30447547, шляхом заборони відчуження майна; домоволодіння загальною площею 309,6 кв.м за адресою АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1949417, шляхом заборони відчуження майна; будинок за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 30089366, шляхом заборони відчуження майна; будинок загальною площею 55,5 кв.м за адресою АДРЕСА_8 , реєстраційний номер майна: 3026497, шляхом заборони відчуження майна; квартиру за адресою АДРЕСА_9 , реєстраційний номер майна: 18606557, шляхом заборони відчуження майна; квартиру загальною площею 53,1 кв.м за адресою АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:19056305, шляхом заборони відчуження майна.

Заявник порушує питання про скасування арешту з майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер: :04:006:0023 площею 3.648 га за адресою Київська обл., Володарський р-н, смт. Володарка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16; будинку за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 30089366, як такого, що накладений безпідставно та неправомірно, оскільки вона є власником зазначеного вище майна відповідно до правовстановлюючих документів (свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.11.2017, виданого приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 та договором дарування житлового будинку від 18.07.2011, засвідченого приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 )

При цьому, як пояснив судовому засіданні прокурор, майно з якого заявник просить зняти арешт не є предметом злочину, не відноситься до будь-якого епізоду злочинної діяльності, що інкримінується обвинуваченій та не може бути предметом конфіскації, оскільки не перебуває у власності обвинуваченої.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Відповідно до ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання власника майна, у зв`язку з чим накладений арешт підлягає скасуванню, оскільки належних доказів на підтвердження того, що вказане арештоване майно містить чи може містити в собі інформацію, яка має доказове значення для даного кримінального провадження, та може бути предметом конфіскації чи спеціальної конфіскації прокурором суду не надано, законним власником вказаного майна є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

З цих підстав та керуючись ст. ст.41 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.2, 3, 7-9, 16, 21, 24, 94, 98, 131-132, 167-175, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 12 лютого 2018 року у справі № 755/4944/17, а саме:

- земельну ділянку кадастровий номер: :04:006:0023 площею 3.648 га за адресою Київська обл., Володарський р-н, смт. Володарка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16;

- будинок за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 30089366, шляхом заборони відчуження майна.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 08:10 год. 24 березня 2023 року.

С у д д я ОСОБА_1