Категорія:ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0001183 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Луцького міського суду Волинської області від 17 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Києва, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, розлучена, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, раніше не судима,

засуджена за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнена від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, з покладенням на неї обов`язків передбачених ч.ч. 1.2 ст. 76 КК України.

Вироком вирішено питання речових доказів та арешту майна.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнана винною в тому, що вона 13 липня 2022 року близько 17 години 05 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Cropp», що за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, 1, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з метою власного збагачення, із вітрини взяла жіночу сукню із артикулем 1028К-90М-хс вартістю 527 гривень 20 копійок, яку в подальшому таємно викрала у примірочній кімнаті, поклавши останню в особисту сумочку, чим завдала майнової шкоди дочірньому підприємству «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП» на вище вказану суму

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Стверджує, що її підзахисна щиро розкаялася та відшкодувала збитки, вперше притягується до кримінальної відповідальності та має на утриманні двоє малолітніх дітей. З огляду на наведене, просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 змінити, на підставі ст.69 КК України призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила та просила вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Посилання, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що призначене ОСОБА_8 покарання без застосування ст.69 КК України не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.

Так, при призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обтяжуючих покарання обставин суд першої інстанції відніс вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Проте, як вбачається з обвинувального акту у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , останній не інкримінувались обставини, які обтяжують покарання.

Вимогами ч.1 ст.337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Однак суд першої інстанції в порушення вищенаведених вимог кримінального процесуального закону вийшов за межі висунутого ОСОБА_8 обвинувачення відповідно до обвинувального акта, оскільки визнав обтяжуючою покарання обставиною вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, котра відсутня в обвинувальному акті.

Тому апеляційний суд вважає, що з мотивувальної частини вироку місцевого суду слід виключити вказівку про наявність обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Врешті, врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції захисник в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , зокрема, те, що обвинувачена раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила тяжкий злочин, повністю визнала вину, щиро розкаялася, має постійне місце проживання та на утриманні 2 дітей, а також позицію представника потерпілого, який щодо покарання покладається на розсуд суду і матеріальних претензій до обвинуваченої не має, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст.75 КК України.

Доводи захисника, наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченої основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, на підставі ст.69 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Законні підстави для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, на переконання суду апеляційної інстанції, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді