Справа № 696/649/16-к
Номер провадження № 1-кп/708/3/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року

Чигиринськийрайонний суд, Черкаськоїобласті в складі:

головуючоїсудді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представникапотерпілої - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Чигирині кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смоляри Старовижівського району Волинської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що, будучи з 25.09.2000 року фізичною особою - підприємцем «виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ № 390328 з 25.09.2000 та здійснюючи господарську діяльність у сфері лісопильного та стругального виробництва у приміщенні деревообробного цеху за адресою: м. Кам`янка, вул. Л. Борисової, 76, Черкаської області, порушив п. 5.1.1 та п. 5.1.8 Правил охорони праці в деревообробній промисловості, затверджених наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 31 січня 2005 року № 20, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2005 року за № 306/10586 та не маючи відповідну професійну підготовку з технічного обслуговування та ремонту обладнання машин під час виконання ремонту деревообробного верстату «Wood - working Dadо planer model MB 523 E» та відповідних знань з питань охорони праці, перед початком ремонту не вжив заходів до відключення верстату від електромережі та не вивісив на пусковому пристрої заборонний знак з написом «Не вмикати - працюють люди», а обмежився тільки відключенням вимикача в шафі електрощита, в порушення Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів НПАОП 0.00-1.21-98, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України № 4 від 09.01.1998 року, не виконуючи вимоги ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону праці», не проходячи навчання з охорони праці, 07.10.2015 року допустив до приміщення деревообробного цеху ФОП ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , який в період часу з 05.10.2015 року по 07.10.2015 року, без відповідного оформлення трудових відносин, проходив стажування з метою ознайомлення з виробничим процесом. Внаслідок чого останній, знаходячись 07.10.2015 року близько 16 години 20 хвилин в приміщенні вищевказаного деревообробного цеху, безперешкодно підійшовши до деревообробного верстату «Wood - working Dadо planer model MB 523 E», при цьому не усвідомлюючи, що він знаходився на ремонті, шляхом натискання на кнопку «ПУСК» запустив двигун верстату, що спричинило обертання ножового валу, в якому були не закріпленіножі, через що було вирвано гвинти в кількості восьми штук, що спричинило відривання металевої гребінкоподібної пластини, яка є частиною переднього столу деревообробного верстату, в результаті чого металева гребінкоподібна пластина травмувала голову ОСОБА_8 , спричинивши ушкодження у вигляді відкритого перелому кістокоснови і склепіння черепа із травматичним дефектом луски лобної кістки, розриву твердої мозкової оболонки в проекції травматичного дефекту луски лобної кістки, ділянки руйнування лобних полюсів півкуль головного мозку, субдуральної гематоми над лівою півкулею головного мозку, субарахноїдальних крововиливів на півкулях головного мозку, крові у шлуночках головного мозку, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови відносно проекціїї рани, рани лоба, синця повіки правого ока, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 230 від 23.11.2015 року, мають ознаку тяжкого тілесного ушкодження.

Причиною цьому стало не закріплення ОСОБА_7 ножів у ножовому валу, якими після запуску верстату були вирвані гвинти в кількості восьми штук.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 07.10.2015 року близько 17 год. 15 хв. помер в реанімаційному відділенні Кам`янської ЦРЛ. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 230 від 23.11.2015 року смерть ОСОБА_8 настала від забиття головного мозку при відкритому переломі основи і склепіння черепа та стоїть у прямому причинному зв`язку із виявленими тілесними ушкодженнями.

Дії обвинуааченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковано ч. 2 ст. 271 КК України- порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці суб`єктом підприємницької діяльності, якщо воно спричинило загибель людей.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав повністю, відмовившись від надання показань на підставі ст.63Конституцї України. Цивільний позов не визнав у повному обсязі, додавши, що витрати на поховання ОСОБА_8 узяв на себе так як нещасний випадок все ж таки трапився на його підприємстві.

Захисниця обвинуваченого у судовому засіданні зазначила, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, що становлять винуватість обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, де сторона обвинувачення не довела існування складу злочину, свідки надали суперечливі показання, тобто, версія обвинувачення грунтується на припущеннях та недопустимих доказах, зокрема це є протоколи допитів ОСОБА_7 у якості свідка, висновок експерта технічного від 05.02.2016 року, протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 від 02.11.2015 року , а тому її підзахисний має бути виправданим, оскільки сторона обвинувачення не довела його винуватість поза розумним сумнівом.

Так, відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого та прокурора.

Потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні дала показання про те, що її чоловік ОСОБА_8 , який загинув 07.10.2015 року пішов до обвинуваченого, щоб заробити грошей, а чи перебуавав її чоловік офіційно у трудових відносинах із ОСОБА_7 їй невідомо. Позовні вимоги до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 31802,38 гривень та моральної шкоди в сумі 900000 гривень завданої злочином, підтримала в повному обсязі та, посилаючись, на підстави викладені у позові, просила суд задовольнити їх в повномуобсязі.

Представник потрепілої пояснив, що органами досудового розслідування вірно встановлені обставини, що передували загибелі ОСОБА_8 07.10.2015року, і якби ОСОБА_7 вжив усіх необхідних заходів безпеки, смертельного випадку не трапилось, а тому винність ОСОБА_7 вважає доведеною. Цивільний позов підтримав в повному обсязі, та посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити його.

В обгрунтування та підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.71 КК України, стороною обвинувачення також надано такі докази:

Усудовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що 07.10.2015 року, працюючи завідуючим хірургічного відділення Кам`янської районної лікарні та перебуваючи на чергуванні, до лікарні був доставлений ОСОБА_8 , який був без свідомості із рваною раною на лобовій області, та якому надавалась медична допомога, але не прийшовши до свідомості, останній помер. Під час дихання у ОСОБА_8 був чутний запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні дав показання про те, що він є директором приватного підприємства на якому ОСОБА_8 по серпень 2015 року працював шліфувальником по дереву. Фактів вживання ним на роботі алкоголю - не було.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні дав показання про те, що того дня, коли трапився нещасний випадок із ОСОБА_8 , він перебував на території пилорами. Бачив ОСОБА_8 , який був біля ОСОБА_14 . Компресор був включений на одній лінії з несправним станком. Самої поді не бачив, лише побачив ОСОБА_8 , який вже лежав біля верстату, якому надав першу медичну допомогу. ОСОБА_7 проводив інструктаж по техніці безпеки, документи підписував. У трудових відносинах із ФОП ОСОБА_15 не перебував, працевлаштований не був. ОСОБА_8 йому говорив, що найближчим часом збирається десь робити. Також того дня він, з іншими працівниками. з 12 год до 13 год. відсвяткували день народження ОСОБА_16 . Також був ОСОБА_8 , чи вживав він спиртні напої - не бачив.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні дала показання суду про те, що того дня вона, працюючи у ФОП ОСОБА_17 шліфувала стільці у шліфовачному цеху та бачила, що на даній території знаходився ОСОБА_8 , де з 12 по 13 год. вона запросила працівників, які були, а також і ОСОБА_8 на обід так як у неї був день народження. Факт вживання спиртних напоїв був, однак ОСОБА_8 спиртні напої не вживав. Потім усі розійшлися. Самої події, що трапилась із ОСОБА_18 вона не бачила, а лише чула як із приміщення цеху вибігла ОСОБА_19 та сказала, що ОСОБА_20 убито.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні дав показання суду про те, що того дня, 07.10.2015 року він пробував фарбувати меблі. Коли він був у приміщенні цеху, усі деревообробні станки у цей день не працювали. У той день ОСОБА_8 показав йому як фарбувати меблі у фарбувальному цеху.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду дала показання по те, що 07.10.2015 року разом з нею у цеху ФОП Бідзюра перебував ОСОБА_8 який займався роботою по дереву. Того дня, зранку, ОСОБА_7 повідомляв усім, що верстат зламаний, до нього вона ніякого відношення не мала, у її обов`язки входило шліфування мебелі. Як саме стався нещасний випадок вона не бачила, лише чула хлопок, прийшовши на місце події, то ОСОБА_8 біля верстату лежав на спині. Того дня, ОСОБА_16 винесла 1 літр горілки, яку усі вживали, крім ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні дав показання суду про те, що 07.10.2015 року він працював та був на підприємстві обвинуваченого зранку і до того моменту, коли ОСОБА_8 забрали до лікарні. Зранку ОСОБА_7 говорив, що відбувається заміна ножів і верстат не працює, чи була на ньому табличка не пам`ятає. Він не бачив, щоб ОСОБА_8 щось робив. Він не був на пилорамі, а був у цеху. Від місця події він знаходився на відстані близько 15-20 метрів. Чув удар, після чого ОСОБА_23 закричав, щоб виключили станок.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 дала показання суду про те, що обвинувачений являється батьком її дитини і поданих подіях їй відомо лише те, що обвинуваченй не брав його на робтоту і що 07.10.2015 року десь о 16 год до неї зателефонувала ОСОБА_19 , повідомивши, що на підприємстві ФОП ОСОБА_17 із ОСОБА_8 стався нещасний випадок, що той робив на даному підприємстві вона не знає.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні дав показання суду про те, що того дня, 07.10.2015 року він знаходився у цеху чекав на ОСОБА_7 . ОСОБА_8 на той час збирав якийсь шаблон, казав, що хоче влаштуватись на роботу. Як стався нещасний випадок йому невідомо, оскільки лише почув якийсь гучний звук, після якого вже побачив, що ОСОБА_8 уже лежав на підлозі біля верстату. Верстат він вимикав, а хто увімкнув його не бачив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дав суду показання про те, що 07.10.2015 року він прийшов на роботу о 08:00 год, а ОСОБА_8 близько 10-ї години ранку, який мав навчатись на фарбувальника. Бідзюра повідомив, щоб верстат не вмикали, чи були написи на ньому не бачив. У той день було день народження у ОСОБА_26 на якому були разом з ним ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 ,яке закінчили святкувати на підприємстві о 13 год. Він випив 100 грам горілки, а чи вживав ОСОБА_8 алкогольні напої він не бачив. Як стався нещасний випадок із ОСОБА_29 він не бачив, а чув лише як ОСОБА_25 закричав. Хто вмикав верстат не бачив, але щоб це зробити, треба увімкнути «рубильник» та натиснути на верстаті кнопку.

Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні дав показання суду про те, що, згодом, після загибелі ОСОБА_8 він чув від ОСОБА_31 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, що той зізнався, що то саме він увімкнув кнопку верстату і деталь верстату вилетіла у голову ОСОБА_32 , який опинився на підлозі . На цьому його розмова зі ОСОБА_14 закінчилась.

Допитаний у судовому засіданні у якості експерта ОСОБА_33 підтримав висновок № 03.02-05-02.16 від 05.02.2016 року, зробленим ним у якості експерта технічного, де були надані відповіді на всі запитання слідчого на підставі наданих йому документів, додавши, що документів з правил техніки безпеки та проведення інструктажу зі своїми працівниками від ОСОБА_7 він не отримував.

Від допиту у судовому засіданні свідка ОСОБА_34 прокурор відмовився.

Судом також були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

- дані рапорту оперативного чергового Кам`янського РВ УМВС України Черкаського області від 07.10.2015 року про фіксування повідомлення від ОСОБА_11 про доставлення у відділення Кам`янської ЦРЛ ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями від яких той помер (т.1 а.к.п.8);

- дані протоколу огляду місця події від 07.10.2015 року, з якого вбачається, що 07.10.2015 року в реанімаційному відділенні Кам`янської ЦРЛ виявлено тіло чоловічої статті з ознаками тілесних ушкоджень (т.1 а.к.п.9,10);

- дані протоколу огляду місця події від 07.10.2015 року з фототаблицями до нього, з якого вбачається, що в приміщенні деревообробного цеху за адресою: м. Кам`янка, вул. Л. Борисової, 76, Черкаської області біля деревообробного верстату «Wood - working Dadо planer model MB 523 E» на підлозі виявлені уламки металу та плями бурого кольору, шапку сірого кольору з плямами бурого кольору, а також плями бурого кольору на деталях станка (т.1.а.к.п. 11-22);

- висновок експерта № 230 від 23.11.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 мали місце ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток основи і склепіння черепа із травматичним дефектом луски лобної кістки, розриву твердої мозкової оболонки в проекції травматичного дефекту луски лобної кістки, ділянки руйнування лобних полюсів півкуль головного мозку, субдуральної гематоми над лівою півкулею головного мозку, субарахноїдальних крововиливів на півкулях головного мозку, крові у шлуночках головного мозку, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови відносно проекціїїї рани, рани лоба, синця повіки правого ока, що виникли від дії тупого предмета і по давності виникнення можуть відповідати проміжку часу довжиною не більше однієї доби до моменту смерті, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_8 настала від забиття головного мозку при відкритому переломі основи і склепіння черепа та стоїть у прямому причинному зв`язку із виявленими тілесними ушкодженнями. Наявні у ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді саден правої кисті і лівого плечевого суглобу, що виникли від дії тупого предмета і по давності виникнення можуть відповідати проміжку часу довжиною не більше однієї доби до моменту смерті, мають ознаку, по відношенню до живих людей, легкого тілесного ушкодження. Наявні у ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді рани передньої поверхні обох ліктьових суглобів є прижиттєвими і могли утворитися під час надання медичної допомоги. Спирти в крові ОСОБА_8 не виявлені (т.1 а к.п 31-33);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.10.2015 року від ОСОБА_5 (т.1.а.к.п.56);

- дані листа Управління Держпраці в Черкаській області від 22.10.2015 року № 307/1, судячи з якого під час проведення позапланової перевірки стану охорони праці та промислової безпеки під час провадження ФОП ОСОБА_7 господарської діяльності у сфері лісопильного та стругального виробництва у приміщенні деревообробного цеху за адресою: АДРЕСА_2 виявлено порушення п. 3.17, п. 4.1, п. 5.1, п. 6.3, п. 6.4, п. 6.5 Типового положення про порядок проведення навчання та і перевіркузнань з питань охорони праці, затвердженого наказом Державного комітетуУкраїни з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 року № 15, порушення п. 2.1.3 Правил безпечної роботи в електроустановках споживачів, затверджених наказом Міністрерствапраці та соціальної політики від 09.01.1998 року № 4, порушення Норм безплатної видачі спеціального одягу, спеціального взуття та інших засоб івіндивідуального захисту для працівників підприємств електроенергетичної галузі(т.1.а.к.п.97-103);

- дані листа Управління Держпраці в Черкаській області від 03.11.2015 року № 307/1 з додатками до нього, щодо встановлення відсутності трудових відносин ОСОБА_7 із ОСОБА_8 та роз`ясненння щодо можливого встановлення даного факту у судовому порядку (т.1 а.к.п.104-121);

- дані протоколу огляду предмету від 02.11.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до якого оглянуто деревообробний верстат «Wood - working Dadо planer model MB 523 E» (т.1.а.к.п.127);

- протокол проведення слідчого експерименту від 02.11.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_35 та свідка ОСОБА_13 , відповідно до якого останній підтвердив та відтворив послідовність своїх дій в день нещасного випадку (т.1.а.к.п.129,130);

- протокол проведення слідчого експерименту від 02.11.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_35 та свідка ОСОБА_7 , відповідно до якого останній дав показання як проводився ремонт станка та як він не працював в день нещасного випадку (т.1.а.к.п.131,132);

- досліджені у судовому засіданні відеозаписи до протоколів проведення слідчих експериментів від 02.11.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_35 та свідка ОСОБА_13 , а також за участі потерпілої ОСОБА_35 та свідка ОСОБА_7 (т.1 а.к.п.134);

- Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 07.10.2015 року фізичної особі підприємця ОСОБА_7 та доданими до нього матеріалами, складеного за формою Н-5 від 23.11.2015 року, згідно якого причини нещасного випадку: технічні відсутні; організаційні - відсутні; психофізіологічні - є особиста необережність потерпілого. Нещасний випадок встановлено таким, що не пов`язаний з виробництвом (т.1.а.к.п.139-176; т.3 а.к.п.125-170);

- дані висновку експерта № 03.02-05-02.16 від 05.02.2016 року, відповідно до якого, роботи, які виконувались 07.10.2015 року та обладнання, яке використовувалось у столярному деревообробному цеху ФОП Бідзюри не відноситься до робіт та устаткування підвищеної небезпеки. Ремонт та обслуговування деревообробного устаткування не відноситься до переліку робіт з підвищеної небезпеки. Безпосередньою причиною нещасного випадку, що стався з ОСОБА_8 є невиконання власником деревообробного цеху ОСОБА_7 п. 5.1.1 та п. 5.1.8 Правил охорони праці в деревообробній промисловості, затверджених наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 31 січня 2005 року № 20, зареєстрованих в Міністерстві юстиці України 16 березня 2005 року за № 306/10586, Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів НПАОП 0.00-1.21-98, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України № 4 від 09.01.1998 року, при умов і виконання яких ні ОСОБА_8 , ні інші особи не мали б можливості шляхом натискання кнопки "ПУСК" здійснити запуск деревообробноговерстату «Wood - working Dadо planer model MB 523 E», і що не призвело б до таких тяжких наслідків у ОСОБА_36 , а не виконання ОСОБА_7 вимог ст. 18 Закону України «Про охорону праці» обумовило настання нещасного випадку з ОСОБА_8 (т.2.а.к.п.47-70);

- постанова про визнання речових доказів від 25.06.2016 року, якою металевий предмет із нашаруванням речовини бурого кольору, уламки металу в кількості 9 штук, шапку із нашаруванням речовини бурого кольору, деревообробний верстат «Wood - working Dadо planer model MB 523 E», визнано речовими доказами (т.2 а.к.п.106).

Оцініючи докази з точки зору їх належності та допустимості, суд доходить до наступного висновку.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 обов`язково характеризується: діянням (дією або бездіяльністю), наслідками у вигляді загибелі людини та причинним зв`язком між діянням та наслідками.

Так, у судовому засіданні встановлено, що показання свідків сторони обвинувачення щодо стажування чи працевлаштування ОСОБА_8 у ФОП Бідзюра різняться, зокрема, такі свідки як ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , засвідчили суду, що ОСОБА_8 займався шліфуванням по дереву, свідок ОСОБА_21 повідомив суду, що ОСОБА_8 показав йому як фарбувати меблі, свідок ОСОБА_14 та ОСОБА_25 вказали, що ОСОБА_37 07.10.2015 року близько 10 год прийшов на територію підприємства, щоб навчатись на фарбувальника, свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що ОСОБА_8 йому говорив, що найближчим часом збирається кудись їхати і, що той працював у ФОП Бідзюра не бачив. Свідок ОСОБА_24 підтвердила про відсутність намірів ОСОБА_7 брати на роботу ОСОБА_29 . Свідок ОСОБА_22 засвідчив суду, що він не бачив, щоб ОСОБА_8 щось робив на підприємстві. Свідок ОСОБА_12 лише підтвердив, що ОСОБА_8 раніше працював у нього, а свідок ОСОБА_11 повідомив, що коли ОСОБА_8 привезли до лікарні, від останнього був в чутний запах алкоголю.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 не направлявся Кам`янським районним центром зайнятості на стажування до ФОП ОСОБА_17 (т.3.а.к.п.120).

Тобто, докази сторони обвинувачення у виді показань свідків побудовані на припущеннях.

А згідно ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наданий стороною обвинувачення протокол слідчого експерименту від 02.11.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_35 та свідка ОСОБА_7 , був проведений слідчим у якому задокументовано фактично показання ОСОБА_7 , який був у статусі свідка та якому, до всього, не роз`яснені жодні права та обов`язки, не попереджено про кримінальну відповідальність, що підтверджується відеозаписом до даного протоколу (т.1.ак.п.131-133)

Узв`язку з неналежним забезпеченням права ОСОБА_7 на захист, а також через недотримання вимог ст. 95 КПК України, протокол слідчого експерименту від 02.11.2015 року не можна вважати допустимим доказом. Крім того, протокол проведення слідчого експерименту від 02.11.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_35 та свідка ОСОБА_7 з відеозаписом до нього, протоколи допиту свідка ОСОБА_7 суд визнає недопустимими доказами й на підставі п.1.ч.3.ст.87 КПК України, оскільки вони були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним.

Так, 15.04.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

А тому, висновок експерта від 05.02.2016 № 03.02.-05.02.16 підлягає визнанню недопустимим доказом, оскільки експерт використовував дані протоколу проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого у статусі свідка від 02.11.2015 року ( експерт ОСОБА_33 був присутній під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 у статусі свідка), які на підставі ст.87 КПК є недопустимими доказами, отриманими внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Крім того, експерт технічний ОСОБА_33 на момент призначення та проведення експертизи не мав статусу судового експерта, що підтверджується листом Міністерства юстиції від 18.03.2020 року № 240/ПІ-Б-850/6.1(т.6 а.к.п.117).

Допущені порушення підпадають під п.1 ч.3 ст.87 КПК України.

Враховуючи наведене, відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж, тобто недопустимими (рішення ЄСПЛ «Гефген проти Німеччини»).

З огляду на наведене, отриманий за результатами проведеного слідчого експерименту «плоди отруйного дерева» - висновок експерта від 05.02.2016 № 03.02.-05.02.16 судом також визнається недопустимим доказом.

У ході судового слідства була призначена судова експертиза з дослідження безпеки життєдіяльності У той же час висновок експерта від 16.10.2020 року, не дає відповіді хто є винним у вчиненні злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 . Крім того, даний висновок підлягає визнанню недопустимим доказом, оскільки експерт використовував дані, які містились у протоколах допиту обвинуваченого у якості свідка, які суд визнає недопустимиим доказами на підставі ст. 87 КПК України. Лист № 118 від 06.09.2021 року на запит представника потерпілої, лише містить відомості шодо невиявлення даних про проходження навчання та про оплату послуг за навчання ОСОБА_7 у Черкаському навчальному центрі (т.6 а.к.п.170-184; т.7 а.к.п. 57).

Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_13 від 02.11.2015 року із відеозаписом до нього, протоколи огляду місця подій, висновок експерта № 290 від 23.11.2015 року, протокол прийняття заяви про вчинення злочину, листи Уапавління Держпраці в Черкаській області, довідка № 118 від 06.09.2021 року, протокол огляду предмета з постановами про визнання речових доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку з іншими доказами - є недостатніми для підтвердження існування тих обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.

Так, об`єкт інкримінованому обвинуваченому злочину - конституційне право на безпечні умови праці.

Стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 працював у ФОП ОСОБА_17 . Елемент складу злочину- відсутній.

Стороною обвинувачення не доведено, що дії (бездіяльність) обвинуваченого перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_8 , де елемент складу злочину відсутній

Допитаний у судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_38 дав показання про те, що він був головою комісії з проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 07.10.2015 року у ФОП Бідзюра, яким встановлено, що даний випадок не був пов`язаний з виробництвом, так як комісією не встановлено факту наявності трудових відносин між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на що складено відповідний Акт за формою Н-5., його оскаржень не було. Комісією встановлено причини нещасного випадку: психофізіологічні людина сама порушила охорону праці.

Свідок сторони захисту ОСОБА_39 у судовому засіданні дала показання про те, щовона була членом комісії, яка працювала згідно Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, була присутня разом із головою комісії та іншими членами при огляді цеху, верстату, допиті свідків, у результаті чого встановлено відсутність трудових відносин ОСОБА_8 із ФОП Бідзюра, на що складено Акт за формою Н-5, який ніким не оскаржувався. По техніці безпеки не перевіряли, оскільки це не входило до їх повноважень.

Допитана у судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_40 , дала показання про те, що з липня 2015 року перебуває на посаді начальника Управління держпраці у Черкаській області, де нею дійсно, 08.10.2015 року видано наказ про призначення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком у ФОП ОСОБА_17 , де після розслідування нею був затверджений Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 07.10.2015 року у ФОП Бідзюра. . Комісія визначає, чи пов`язаний нещасний випадок з виробництвом. Даний висновок комісії, відображений в Акті не оскаржувався.

Допитаний у судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_41 , дав суду показання про те, що комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком у ФОП ОСОБА_17 що стався у 2015 році, членом якого він був, встановлено, що між ОСОБА_8 та ФОП Бідзюроа трудових відносин немає. Додаткових доручень від слідчого - не було, де було зроблено висновок, що ОСОБА_8 знаходився на території цеху по особистій необережності.

Свідок сторони захисту ОСОБА_42 у судовому засіданні дала показання про те, що вона була членом комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком у ФОП ОСОБА_17 , який був у 2015 році, якою встановлено, що ОСОБА_8 не перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_17 , де був зроблений комісією спільний висновок, що причиною нещасного випадку була особиста необережність ОСОБА_8 , де комісією встановлено, що він не працював, не був відповідним чином оформленим.

А, згідно висновку комісії із спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 07.10.2015 року., ФОП Бідзюра , який не був ніким оскаржений в судовому засіданні вбачається, що комісія зі спеціального розслідування зазначеного випадку дійшли висновку, що нещасний випадок вважається таким, що не пов`язаний з виробництвом, де складається Акт за формою Н-5, так як комісією не встановлено факту наявності трудових відносин між ОСОБА_8 та ФОП Бідзюра. Осіб, дії або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку не встановлено (т.1.а.к.п.139-176 ).

У вищевказаному Акті, що є доказом сторони обвинувачення, зазначено, що причиною нещасного випадку є особиста необережність потерпілого. Даний Акт затверджено начальником управління Держпраці у Черкаській області ОСОБА_40 , яка,даючи показання у судовому засіданні у якості свідка, підтвердила його законність та чинність, оскільки даний акт ніким не оскаржувався, що підтверджується також листом Управління Держпраці у Черкаській області (т.3 а.к.п173).

Отже, свідок сторони захисту ОСОБА_38 який був головою комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 07.10.2015 року у ФОП Бідзюра, у судовому засіданні підтвердив, що комісія, після вивчення наданих ним матеріалів, які додані до Акту, дійшла висновку про відсутність трудових відносин між ОСОБА_8 та ФОП Бідзюра. Особиста необережність потерпілого проявлялася у тому , що він самовільно знаходився на території ФОП ОСОБА_17 та не пройшов інструктаж. Законність висновку та правильність складання Акту за формою Н-5 також підтвердили і свідки ОСОБА_39 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 як такі що були членами даної комісії.

Даний доказ заявлений як доказ сторони обвинувачення, однак він підтверджує факт відсутності ознак потерпілого за ч.2 ст.271 КК України.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Саундерс проти Сполученого Королівства» 29.11.1996 року вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

При цьому судом враховується принцип презумпції невинуватості, що закріплений в ст. 62, 63 Конституції України, пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.17 КПК України, зокрема, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який також знайшов свій вияв і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов протиУкраїни», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумни мсумнівом», проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту. У справі «Барбера, Мессеґе і Хабард опроти Іспанії» від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду у справі № 4291/98 від 13 січня 2005 року.

З висновків Верховного Суду вбачається, що суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події є підставою для розумного сумніву у доведеності вини особи (постанови ВС ККС від 04.07.2018 року справа № 688/788/15-к, від 03.02.2021 року справа№761/7897/18).

А згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.

Так, відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Вимогами п.3 ч.1 ст.373 КПК України передбачено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що у в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, оцінивши в сукупності зібрані докази по кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, у судовому засіданні не підтверджено факт винення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, а тому ОСОБА_7 слід виправдати за відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.271 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі, запобіжний захід до ОСОБА_7 не застсовувались.

Цивільний позов потерпілої на підставі ч.3 ст.129 КПК України підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи, що по кримінальному провадженню не ухвалюється обвинувальний вирок, суд не стягує з обвинуваченого документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у загальній у загальній сумі16494,65 гривень, (6034,49 +10460,16) , а відносить їх на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 100,124, 129, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиенні кримінального правопорушення за частиною 2 статті 271 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що у його діянні є склад кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у загальній сумі 16494 (шістнадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривень 65 копійок - віднести на рахунок держави.

Речові докази: деревообробний верстат «Wood - working Dadо planer model MB 523 E», що знаходиться на зберіганні на території пилорами ФОП ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , - залишити за належністю у її власника ОСОБА_7 ; металевий предмет із нашаруванням речовини бурого кольору, уламки металу в кількості 9 штук, шапку із нашаруванням речовини бурого кольору, що на підставі квитанції № 1046 зберігаються в кімнаті речових доказів Сектору поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 2 ЧРУП в Черкаській області- знищити в установленому законом порядку.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1