Номер провадження: 11-сс/813/82/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2023 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса матеріали кримінального провадження №00417 від 08.12.2021 року за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13.122022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки рф, громадянки рф, офіційно не працевлаштованої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2022 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області старшого ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №00417 від 8.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та продовжено відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" строком до 09.02.2023 року, в межах строку досудового розслідування із залишенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 1240500 грн.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат вважає, що дана ухвала слідчого судді винесена необґрунтовано, поверхнево без врахування обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу і недоведеністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в статті 178 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_8 , має чоловіка, батьків, які мають важкі захворювання, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Позитивно характеризується за місцем мешкання. Її мати потребує стороннього догляду.

Підозрювана ОСОБА_8 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась, має міцні соціальні зв`язки.

Жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Слідство не має стійких аргументів, які базуються на припущеннях щодо необхідності тримання під вартою ОСОБА_8 ..

Також вказує, що визначений розмір застави робить вказаний запобіжний захід не реалістичним, таким, що є безальтернативним запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалити нову ухвалу обрати їй більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Інші учасники судового провадження ухвалу про застосування запобіжного заходу не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, адвоката яка підтримала апеляційну скаргу, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (суд враховує роз`яснення «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного).

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Згідно матеріалів кримінального провадження 19.10.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, вивченими в ході судового засідання суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою є пропорційним ризикам у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307 КК України, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується доказами у кримінальному провадженні №00417 від 08.12.2021 року.

Апеляційний суд не приймає до уваги твердження захисника про невідповідність висновку слідчого судді, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та такі доводи апелянта апеляційний суд визнає непереконливими та безпідставними, оскільки відповідно до ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя першої інстанції діяв у спосіб та у межах законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про доведення слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України відносно ОСОБА_8 що вказані ризики, які встановленні слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 єі на даний час реальними і об`єктивно існуючими та доходить переконання, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ОСОБА_8 , забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України - слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий суддя в своїй ухвалі, на думку колегії суддів, належним чином обґрунтував висновок про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, відповідно вимог ст.183 ч.3 КПК України залежним чином обґрунтував необхідність обраного ним розміру застави, а тому ухвалу слідчого судді можна вважати повністю законною та обґрунтованою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, з урахуванням актуальної підвищеної суспільної небезпеки злочину в якому підозрюється ОСОБА_8 що на думку колегії суддів можливо вважати виключним випадком.

Також не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання підозрюваного під вартою.

Апеляційний суд бере до уваги, що кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України триває, досудове розслідування не завершено, а тому оцінивши в сукупності тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, загрозу призначення суворого покарання, характер вчинених дій, у яких підозрюється ОСОБА_8 , колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не пов`язаний з позбавленням волі, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної під час проведення досудового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування.

Враховуючи вище викладене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 13.12.2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу подану захисником-адвокатом ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України - за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2022 року, якою продовжено відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у кримінальному провадженні №00417 від 08.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4