Єдиний унікальний номер №943/897/22
Провадження №1-кп/943/63/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 19 липня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новий Милятин Буського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Буського районного суду Львівської області від 24 травня 2022 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт (покарання не відбув), -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в :

вироком Буського районного суду Львівської області від 24 травня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт. В подальшому, даний вирок, 29 червня 2022 року надійшов до Золочівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на виконання. На підставі п. 2 Розділу ІV «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 року № 272/5 ОСОБА_4 поставлено на облік і на нього було заведено особову справу. 14 липня 2022 року, на виконання вимог ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України та пп.1 п.3 Розділу VІІ «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 року № 272/5 ОСОБА_4 роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, необхідність додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці; працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, а також засудженого ОСОБА_4 попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України. Цього ж дня, засуджений ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, під особистий підпис відмовився від отримання направлення № 36/2/724 від 14.07.2022 року Золочівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області до Буської міської ради Золочівського району Львівської області, для відпрацювання 120 годин громадських робіт, відповідно до якого, початок терміну відбуття покарання у виді громадських робіт встановлено з 15 липня 2022 року, мотивуючи відсутністю бажання та наміру відбувати покарання за вироком суду, а тому діючи умисно , з мотивів зневаги до судового рішення, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, без поважних причин не прибув до місця відбування покарання, маючи можливість його відбувати та не відпрацював 120 годин громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, підтвердивши розуміння ним пред`явленого обвинувачення та не оспорив наведених в обвинувальному акті фактичних обставин правопорушення, пояснивши, що він дійсно був засуджений до покарання у виді 120 годин громадських робіт, органом пробації був повідомлений під розпис про порядок виконання вказаного покарання із роз`ясненням йому наслідків такого невідбуття, зокрема, повідомлений про кримінальну відповідальність за умисне невиконання ним цього покарання, однак він не відбув цього покарання свідомо, оскільки деякий час зловживав алкогольними напоями та не з`явився до органу пробації для виконання даного покарання. У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати.

Ураховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ним, як і іншими учасниками судового провадження (захисником обвинуваченого) не оспорюються обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена повністю. Відтак, суд вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки він вищевказаними діями скоїв ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до приписів частини другої і третьої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, яке згідно приписів частини другої статті 12 КК України, є кримінальним проступком.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно приписів статті 66 КК України, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , передбачена п. 1 ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Відтак, вирішуючи питання про обрання виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (кримінального проступку), особу винного, який не працює, утриманців не має, негативно характеризується за місцем свого проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявність двох обставин, що пом`якшують його покарання та однієї обставини, яка його обтяжує, а відтак приходить до переконання про обрання обвинуваченому покарання у виді арешту на певний строк у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 389 КК України.

Разом із тим, судом встановлено, що ОСОБА_4 має невідбуте покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 24 травня 2022 року за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

Згідно частини першої статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема, одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт (п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України).

Тобто, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, 120 годин громадських робіт слід перевести у 15 днів арешту.

Відтак, ураховуючи наведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України із урахуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до цього покарання у виді арешту на певний строк за ч. 2 ст. 389 КК України невідбутої частини покарання за попереднім вироком Буського районного суду Львівської області від 24 травня 2022 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт, у виді арешту на певний строк.

Цивільний позов не заявлено.

Речових доказів та процесуальних витрат на залучення експерта у даному кримінальному провадженні не має.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України з врахуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України повністю приєднати ОСОБА_4 покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 24 травня 2022 року у виді 120 годин громадських робіт, що відповідає п`ятнадцяти дням арешту та визначити осотаточне покарання ОСОБА_4 у виді одного місяця та п`ятнадцяти днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення цього вироку до виконання.

Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1