справа № 642/1534/23
провадження №1-кп/642/189/23
ВИРОК

іменем України

31 березня 2023 року

м.Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000008 від 18.02.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джаркурган, Сурхандар?їнської області, Республіки Узбекистан, громадянина України, узбека, освіта середня-спеціальна, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на посаді водія-електрика радіостанції взводу зв?язку роти зв?язку військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В невстановлену дату та час, але не пізніше 18.02.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у потязі сполученням «Київ-Харків», по шляху прямування з м.Полтава до м. Харкова, більш точну адресу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, де маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, та бажаючи цього, з метою подальшого особистого вживання, у невстановленої особи придбав наркотичний засіб - канабіс, для власного вживання, без мети збуту, в паперовому згортку, всередині якого знаходився наркотичний засіб - канабіс, який ОСОБА_3 помістив до лівої верхньої кишені джинсів, вдягнутих на ньому, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс, який почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , на потязі сполученням «Київ-Харків» направився до м. Харкова, та 18.02.2023 року близько 12:20 години прибув до залізничного вокзалу станції «Харків-Пасажирський», розташованому за адресою: м. Харків, Привокзальна площа,1 м. Харкова, маючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, вільний обіг якого заборонено, тим самим незаконно перевіз вищевказану речовину, для подальшого власного вживання, без мети збуту, де, цього ж дня, о 12:20 годин був зупинений співробітниками поліції та згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» у ОСОБА_3 було перевірено документи, проведено бесіду, в ході якої останній повідомив, що при ньому знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, у зв?язку з чим було викликано слідчо-оперативну групу та проведено огляд місця події, в ході якого у ОСОБА_3 було вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

У подальшому, 18.02.2023 під час проведення огляду місця події у період часу з 12:35 годин по 12:36 годин, ОСОБА_3 добровільно, з лівої передньої кишені джинсів, вдягнутих на ньому, видав один паперовий згорток, всередині якого знаходилась речовина рослинного походження, зеленого кольору, подрібнена. Згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №CE- 19/121-23/4029-НЗПРАП від 07.03.2023, надана на дослідження речовина масою 11,7684 г. є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. Маса канабісу, перерахунку на суху речовину, склала 10,4195 г.

Таким чином, ОСОБА_3 , всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав, перевіз та зберігав, без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, що віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якої заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту,суд кваліфікує за ч.1 ст. 309 КК України.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст. 302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений, що був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечую проти такого розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , що був представлений захисником ОСОБА_4 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги його заяву, в якій зазначено, що він не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, його винуватість підтверджується відповідно до ч.2 ст.382 КПК України обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 309 КК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

На підставі викладеного, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку), відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р., в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 р. ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання у вигляді штрафу є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати за проведену експертизу Харківського НДЕКЦ МВС України №CE-19/121-23/4029-НЗПРАП від 07.03.2023 у розмірі 1132,68 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, відповідно до ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання немає.

Прокурором подано суду матеріали кримінального провадження № 0000008 від 18.02.2023 щодо ОСОБА_3 зібрані відповідно до вимог КПК України, які підлягають зберіганню разом зі справою.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 368, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.).

Речові докази, які зберігаються в камері схову речових доказів відділення поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, а саме: один паперовий згорток білого кольору, в середині якого речовина рослинного походження зеленого кольору, подрібнена, масою 11,7684 г., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс з масою в перерахунку на суху речовину 10,4195 г. знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведену експертизу №CE-19/121-23/4029-НЗПРАП від 07.03.2023 на користь держави у розмірі 1132,68 грн.(одна тисяча сто тридцять дві грн., 68 коп.).

Матеріали кримінального провадження № 0000008 18.02.2023 щодо ОСОБА_3 зібрані відповідно до вимог КПК України - зберігати разом зі справою.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Наталя ПЕТРОВА