Провадження № 1-і/185/65/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у період воєнного стану клопотання прокурора Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227 від 08 березня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно),

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_8 (дистанційно),

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з клопотанням, в якому зазначено, що в провадженні Ізюмського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза № 0000227 від 08 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 березня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». У порядку ст. 615 КПК України строк дії вказаного запобіжного заходу продовжено до 01 січня 2023 року. Відповідно до розпорядження Голови Верховного суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області визначена за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, тому прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. На думку прокурора, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час розгляду справи, в іншому випадку цілком ймовірно, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застосування альтернативних запобіжних заходів недоцільно.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_8 у вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поклалися на розсуд суду.

Суд вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою приходить до такого.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду за № 1/0/9-22 від 06 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області визначена за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Таким чином, судова справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, підсудна Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Ізюмського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза № 0000227 від 08 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 березня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». Строк дії даного запобіжного заходу неодноразово продовжувався. Востаннє - 04 листопада 2022 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 січня 2023 року.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою більш ніж 3 роки 9 місяців.

Як встановлено з повідомлення керівника апарату Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по теперішній час матеріали за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, в межах якого подано клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Ізюмського міськрайонного суду Харківської області не надходили і не передавались. Отже судовий розгляд даного кримінального провадження протягом тривалого часу (більше ніж дев`ять місяців) не здійснюється по суті.

Як встановлено у ч. 4, 5 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що право ОСОБА_4 на справедливий відкритий розгляд впродовж розумного строку, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з об`єктивних причин істотно обмежено.

Разом з тим, стороною обвинувачення не надано жодних доказів вжиття заходів, направлених на забезпечення розумних строків у даному кримінальному провадженні, зокрема і протягом останніх двох місяців тримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, суд вважає, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , кримінальне провадження стосовно якого з об`єктивних причин не розглядається упродовж розумного строку, є невиправданим та таким, що порушує ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дана позиція відповідає позиції Європейського суду з прав людини, зокрема,відповідно до положень п. 39 рішення ЄСПЛ у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим.

Отже, за відсутністю матеріалів кримінального провадження та інформації про їх наявність в Ізюмському міськрайонному суді Харківської області, в якому перебували матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , судовий розгляд кримінального провадження по суті є неможливим. Крім того, в зв`язку з відсутністю будь-яких доданих до клопотання документів, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, обставини, передбачені ст. 194 КПК України, в тому числі наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, суд також враховує, що обвинувачений понад дев`ять місяців перебуває у стані невизначеності щодо своєї справи, оскільки законодавством не врегульовано питання дій органів державної влади (судів, прокуратури) за вказаних обставин. Разом з тим, ведення в країні воєнного стану та неодноразове його продовження, не виправдовують тримання особи під вартою протягом тривалого часу без здійснення кримінального провадження, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду та порушує права обвинуваченого.

Міжнародними стандартами гарантовано право кожного на розгляд справи упродовж розумного строку. ОСОБА_4 тримається під вартою з 09 березня 2019 року, і на думку суду, такий тривалий строк тримання його під вартою, з урахуванням складності кримінального провадження стосовно нього, не є виправданим.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 331 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотанні прокурора Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227 від 08 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, відмовити.

Суддя: ОСОБА_1