Справа № 539/2633/22
Провадження № 1-кп/539/289/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2022 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області, в складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Лубенського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000077 від 01.02.2022 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ставрополь, Російської Федерації, громадянина України, азербайджанця, розлученого, не працюючого, з середньою освітою, що має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 01 лютого 2022 року о 16 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , з вікна вказаної квартири почав погрожувати , що покінчить життя самогубством.
В цей час, працівники Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, а саме: начальник сектору реагування патрульної поліції Лубенського РВП ГУНП лейтенант поліції ОСОБА_5 та інспектор з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №2 ВП №1 Лубенського РВП лейтенани поліції ОСОБА_4 , перебуваючи у добовому наряді, під час виконання своїх службових обов`язків прибули за викликом ОСОБА_9 по факту неадекватної поведінки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи реальність погроз ОСОБА_6 , негайно зайшли до квартири АДРЕСА_2 та почали вмовляннями заспокоювати ОСОБА_6 , однак останній не реагував на вмовляння та, тримаючи лезо в правій руці, почав наносити собі тілесні ушкодження в ділянці шиї з права.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , розуміючи, що існує реальна загроза життю та здоров`ю ОСОБА_6 , підійшли до останнього та взявши його за руки, намагались одягнути кайданки, щоб останній не міг вчиняти активних дій та тим самим наносити собі тілесні ушкодження. При цьому, ОСОБА_6 наніс два удари лобною ділянкою голови у правий висок працівника поліції ОСОБА_5 та штовхнув лівою рукою в грудну клітину працівника поліції ОСОБА_4 , від чого той впав та потиличною ділянкою голови вдарився об дерев`яну шафу.
Після цього, працівниками поліції у відповідності до ст.45 ЗУ «Про національну поліцію» було застосовано відносно ОСОБА_6 кайданки, однак останній штовхнув тулубом в груди працівника поліції ОСОБА_4 , від чого той втратив рівновагу та вдарився потиличною ділянкою голови об цегляну стіну в квартирі.
Своїми умисними діями, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми правої скроневої ділянки, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 31 від 22.02.2022 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також умисними діями заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця потиличної ділянки голови, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 32 від 22.02.2022 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення- злочин, передбачений ч.2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку виконанням цими працівниками службових обов`язків.
26.09.2022 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області та підозрюваним ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 , за участю його захисника ОСОБА_7 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.2ст. 345 КК України. Підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують підозрюваному ОСОБА_6 покарання, за ч.2 ст. 345 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалість якого буде встановлена судом, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, які будуть визначені судом.
В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 надали свою згоду на укладення угоди, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили, що надали свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Захисник ОСОБА_7 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, та при призначенні покарання врахувати, що ОСОБА_6 вину визнав повністю, розкаявся, має на утриманні неповнолітнього сина, та призначити узгоджене покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
У відповідності до вимог абзацу 2-го ч. 4 ст. 469 КПК України, від потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 надійшли заяви, відповідно до яких, вони надали згоду прокурору у даному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 .
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 345 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_6 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
За таких обставин, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність збитків завданих даним кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, кримінальне правопорушення не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.
Судові витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному 01.02.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077, укладену 26.09.2022 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області та обвинуваченим (на час укладення угоди підозрюваним) ОСОБА_6 , затвердити.
ОСОБА_6 визнати винним увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Застосувати до ОСОБА_6 вимоги статті 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк - 1(один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази -

- два компакт диски із відеозаписами події, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000077, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов у кримінальному проваджені - відсутній.

З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.
Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому його захиснику та прокурору, потерпілим.

Головуючий суддя ОСОБА_1