ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/229/23 Справа № 932/7202/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скарга адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Узбекистану, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000058 від 30.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною ухвалою було задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 ..

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 59 днів, тобто до 25.02.2023 року включно.

Визначено заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 198480 гривень.

При внесенні визначеної суми застави підозрюваного ОСОБА_7 , з-під варти звільнити.

Роз`яснено, що у випадку внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 зобов`язання про виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого фактичного місця проживання, у разі невиконання яких, слідчим суддею або судом буде вирішено питання про звернення застави в дохід Держави.

Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що є доведеним обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінованому його кримінального правопорушення. Наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також взявши до уваги характер інкримінованого правопорушення, є високоймовірним ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначив, що наявні підстави для твердження про те, що тримання ОСОБА_7 під вартою відповідає інтересам суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, в даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Також, слідчий суддя зазначив, що з огляду на пред`явлену підозру та на матеріальний стан ОСОБА_7 , заставу визначив у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 198480 гривень.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час. Адвокат також просив, що у разі залишення ОСОБА_7 під вартою, встановити йому розмір застави розміром 100 000 гривень.

На думку адвоката, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, остільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України є недоведеними, та зазначені лише абстрактно. Підозра є необґрунтованою, остільки не має належних доказів на причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому правопорушення саме за ч. 2 ст. 149 КК України. Висновки суду вважає невірними, зазначаючи, що інкриміноване правопорушення не могло призвести до тяжких наслідків.

На думку адвоката, слідчим суддею в порушення вимог ст.178 КПК України, не було прийнято до уваги особу ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сталі соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину, від правоохоронних органів не переховувався.

Адвокат вважає, що встановлений розмір застави є непомірно великим.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України за обставин, детально викладених в повідомленні про підозру, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість підозри, зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини та критеріїв її визначення. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Крім того, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Санкція частини 2 статті 149 КК України, як попередньої кваліфікації дій ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Застосовуючи саме такий запобіжний захід слідчий суддя, вважав встановленими ризики, передбачені п. п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органу досудового розслідування та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні і з такими висновками погоджуються апеляційний суд.

При цьому, слідчий суддя правильно врахував, що з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження і тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, що підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Апеляційний суд зазначає, що введення в Україні військового стану через збройну агресію російської федерації проти України, суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому, слід врахувати, що Дніпропетровська область територіально наближена до зони бойових дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, а тому ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів на свою користь.

Належну оцінку, відповідно до ст. 178 КПК України, отримали і відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має місце мешкання, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

Відомості, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, не спростовують встановлених слідчим суддею ризиків та не можуть слугувати самодостатньою підставою для застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини зменшують ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_7 злочину, оскільки вони існували і до його вчинення.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Слідчим суддею належним чином виконані положення ч. 3 ст. 183 КПК України і прийнято рішення визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 198480 гривень.

При цьому, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею правильно враховано майновий стан підозрюваного, наявність можливості внести заставу. Кримінальний процесуальний Закон не зобов`язує слідчого суддю наводити в судовому рішення розрахунок застави, а покладає обов`язок врахувати фактичні обставини справи, правову кваліфікацію дій особи, відомості про особу та її матеріальний стан, наявність реальних ризиків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та визначити такий розмір застави.

Колегія суддів зазначає, що слідчим суддею було застосовано мінімальний розмір застави, визначений положенням п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а тому підстав для її зменшення апеляційним судом не встановлено.

Застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Прийняте рішення є обґрунтованим, вмотивованим, законним, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу адвоката слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4