ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
скаржниці/власниці майна ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про арешт майна (у кримінальному провадженні №0000429 від 25.10.2021 року), за апеляційною скаргою скаржниці/власниці майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 листопада 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання слідчого задоволено частково.
Накладено арешт на транспортний засіб марки «Dodge Journey» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким фактично користується підозрюваний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення збереження речового доказу та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, у вигляді заборони на його відчуження та розпорядження.

ЄУНСС №727/10668/22 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_10 .
Провадження №11-сс/822/373/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст. 309 КПК України

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Доводи апеляційної скарги учасника провадження.

ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі вважає, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речового доказу та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, у вигляді заборони на його відчуження та розпорядження, суперечить чинному законодавству.
Так, слідчим суддею враховано, що санкцією ч.3 ст. 311 КК України передбачено конфіскацію майна, разом з тим, вона в даній справі не є стороною, їй не оголошено підозру і її навіть не допитано.
Зауважує, що вона в даний час проживає з чоловіком та двома малолітніми дітьми, працює ріелтором, а діти відвідують садок. Садок знаходиться на значній відстані від місця проживання і для доставлення їх в садочок необхідний транспорт. Крім того, в разі оголошення тривоги, вона на автомобілі відвозить дітей в безпечне місце, оскільки в будинку за місцем проживання відсутнє бомбосховище.
Стверджує, що слідчим не дотримано вимог кримінального процесуального закону при внесенні клопотання про накладення арешту на майно.

Позиції сторін.

Власниця майна ОСОБА_6 та в її інтересах захисник ОСОБА_7 , просили скасувати ухвалу слідчого судді через процесуальні порушення допущені судом при її постановлені та необґрунтованості висновків, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна, а саме транспортного засобу відмовити.
Прокурор прохав ухвалу слідчого судді залишити без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу власниці майна без задоволення. Повідомив колегію суду, що підозра ОСОБА_6 дійсно ще не висунута, оскільки по речовинам, які були виявлені та вилучені у цьому транспортному засобу проводиться хімічна експертиза. Після заключення експерта буде прийматися рішення о процесуальном статусе апелянтки.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 , з`ясувавши думку учасників судового засідання щодо заявлених апеляційних вимог власницею майна, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано учасників судового розгляду та досліджено матеріали додані до клопотання.
Слідчим суддею під час розгляду клопотання органу досудового розслідування встановлено, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просив накласти арешт, відповідає критеріям ст. 170 КПК України, а саме є доказом у кримінальному провадженні та зазначено, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку з тим, що транспортний засіб набутий ОСОБА_6 за час шлюбу, він належить дружинні та чоловікову на праві спільної сумісної власності подружжя, а ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачає можливу конфіскацію майна, тому з метою забезпечення збереження речового доказу та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, у зв`язку з чим накладено арешт на автомобіль марки DODJE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_2 .
З таким рішенням слідчого судді, погоджується колегія суддів та вважає його цілком законним та обґрунтованим.
В клопотанні слідчого зазначено, що група осіб, до складу якої входять ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші на даний час невстановлені особи, займається виготовленням, зберіганням та збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів на території м. Чернівці та Чернівецької області.
25.10.2021 року внесені відомості в ЄРДР №0000429 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. В подальшому до ЄРДР внесені відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст. 311, ч.3 ст. 311 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.11.2022 р., у межах даного кримінального провадження було надано дозвіл на проведення обшуку в транспортному засобі марки DODJE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким вона користується спільно з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
З протоколу обшуку від 17.11.2022 р. вбачається, що у вказаному транспортному засобі органом досудового розслідування було виявлено та вилучено дві каністри по 20 літрів кожна з речовиною білого кольору із запахом спирту та одну літрову пляшку із вмістом речовини прозорого кольору, а також вилучено автомобіль марки DODJE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_2 .
Згідно реєстраційної картки транспортний засіб марки DODJE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .
17.11.2022 р. постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_15 вищевказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
18.11.2022 р. ОСОБА_9 (чоловіку апелянтки) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 311 КК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Зазначених вимог закону слідчий суддя, прокурор і слідчий дотрималися в повному обсязі та не викликають у колегії суддів будь яких сумнівів.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Слідчим суддею встановлено, а апеляційним судом перевірено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 311 КК України, який відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна.
Окрім того, транспортний засіб марки DODJE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_2 , набутий за час шлюбу та належить дружинні та чоловікові на праві спільної сумісної власності подружжя, тобто ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , який є підозрюваним в даному кримінальному провадженні, а отже судом обґрунтовано прийнято рішення про накладення арешту на вказаний автомобіль.
Поряд з цим, слідчим суддею частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на даний транспортний засіб, а саме у вигляді заборони на його відчуження та розпорядження, проте не позбавлена ОСОБА_16 права користуватися автомобілем в інтересах сім`ї.
Згідно пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v.Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Слідчим суддею з врахуванням обставин справи та сімейної необхідності апелянта клопотання слідчих органів задоволено частково, тобто ОСОБА_6 надана можливість користування цим транспортним засобом, а тому її апеляція, з посиланням на доводи які були враховані слідчим суддею, задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст. 376, ст. 132, 170-173,175, 309, 392, 395, 404, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу власниці майна ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 листопада 2022 року про арешт майна, без змін.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3