Справа № 545/611/23
Провадження № 1-в/545/206/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку 2016 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений: 12.07.2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.119 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,-

встановив:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшла заява адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , в якій останній посилався на те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений та адвокат заяву підтримали, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви та зазначив, що хоча засуджений має дев`ять заохочень і лише одне стягнення, проте ніде не працевлаштований, відшкодував лише 19425 грн з заявленого цивільного позову в сумі 1100600 грн завданої моральної шкоди та вчинив злочин відносно малолітньої дитини в стані алкогольного сп"яніння.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення , виходячи з такого.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

ОСОБА_5 засуджений 12.07.2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.119 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку покарання - 29.10.2020 року, кінець строку покарання - 29.04.2025 року.

Відповідно до наданих суду матеріалів по особовій справі ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29.10.2020 року.

З 29.10.2020 року перебував в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)», характеризувався негативно. Мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 29.12.2020 року відбуває покарання в державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)». В установі режим тримання не порушує, стягнень не має. Адміністрацією установи заохочувався дев`ять разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

На даний час не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничої потужності. З червня 2021 року по грудень 2021 року та з жовтня 2022 року по грудень 2022 року був працевлаштований підсобним робітником на контрагентському об`єкті установи. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Має одне стягнення, яке погашено в встановленому законом порядку, а також дев`ять заохочень.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 раніше не судимий, за весь період відбуття покарання має 9 заохочень та 1 стягнення, яке погашено в установленому законом порядку.

Проте засуджений ніде не працевлаштований, відшкодував лише 19425 грн з заявленого цивільного позову в сумі 1100600 грн завданої моральної шкоди та вчинив злочин відносно малолітньої дитини в стані алкогольного сп"яніння.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким", рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, тощо.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Крім сумлінної поведінки і ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Суд приймає до уваги ступень тяжкості вчиненого злочину, наслідки вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, якими є смерть малолітньої дитини.

При цьому суд приймає до уваги, що кінець строку покарання засудженого ОСОБА_5 настає 29.04.2025 року, тобто до кінця строку відбування покарання залишилося ще більше двох років.

Суд враховує, що наявні у справі дані про особу засудженого ОСОБА_5 у своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що відбуття засудженим встановленої законом частини покарання та наявність у нього заохочень, не можуть слугувати безумовними підставами застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.

Вести за таких обставин мову про те, що засуджений довів своє виправлення не можна, оскільки має місце нестабільне ставлення засудженого до праці та мізерне відшкодування цивільного позову .

З огляду на вищезазначене, в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1