Справа № 932/2370/23
Провадження № 1-кс/932/939/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000640 від 08.03.2023, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтовано наступними обставинами.

Так, у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000640 від 08.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.03.2023 о 10:15 водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer» p.н. НОМЕР_1 рухаючись у м. Дніпро по вул. Січових Стрільців, в районі буд. № 60 допустила наїзд на пішохода малолітню ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину справа наліво за напрямком руху транспортного засобу, по нерегульованому пішохідному переходу.

Внаслідок ДТП неповнолітня ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

08.03.2023 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було оглянуто та вилучено транспортний засіб: автомобіль «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 . Власник: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , який направлено для зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 427.

08.03.2023 слідчим Дніпровського РУП ГУНІ в Дніпропетровській області винесено згідно ст. ст. 98, 100 КПК України, постанову про визнання речовим доказом автомобіля «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Як вказує слідчий у клопотанні, вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин, які підлягають доказуванню по кримінальному провадженню.

Посилаючись на викладене, сторона обвинувачення просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

В судове засідання слідчий не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власник майна та володілець майна заперечували проти задоволення клопотання. Просили задовольнити його частково та передати автомобіль в користування на відповідальне зберігання власнику, оскільки всі дослідження з цим транспортним засобом вже проведені.

Вислухавши думку власника майна та володільця майна, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000640 від 08.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя вважає встановленим той факт, що водій 08.03.2023 приблизно о 10:15 водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer» p.н. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Дніпро по вул. Січових Стрільців, в районі буд. № 60 скоїла наїзд на пішохода малолітню ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину справа наліво за напрямком руху транспортного засобу, по нерегульованому пішохідному переходу. Унаслідок ДТП пішохід малолітня ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

Правова кваліфікація даної події злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході огляду місця події слідчим вилучено транспортний засіб автомобіль «Mitsubishi Lancer» p.н. НОМЕР_1 та направлено на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів.

Постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 08.03.2023 автомобіль «Mitsubishi Lancer» p.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п.п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Lancer» p.н. НОМЕР_1 , виходжу з того, що цей транспортний засіб має істотне значення для досудового розслідування, оскільки є речовим доказом, може містити на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, є підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту. Тому слідчий суддя доходить висновку про накладення арешту на транспортний засіб «Mitsubishi Lancer» p.н. НОМЕР_1 , власником якого є: ОСОБА_3 .

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, обмеження користування майном можливе тоді, коли існують ризики того, що власник майна може змінити, приховати, спотворити або знищити речові докази.

Слід врахувати, що автомобіль тривалий час перебував на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів, фактично з 08 березня 2023 до 29 березня 2023 року, тобто майже 20 днів. За цей час об`єкт дослідження міг бути неодноразово використаний для проведення експертиз. Автомобіль має механічні пошкодження, проте в даному випадку встановлення заборони користування автомобілем є недоцільним, оскільки в ході розгляду клопотання не встановлено, що існує ризик того, що власник чи володілець майна можуть суттєво змінити цей доказ, пошкодити чи приховати його, а тому заборона користування є надмірною та становить втручання у право на мирне володіння майном.

З урахування вищезазначеного, приходжу до висновку про накладення арешту на вилучене майно із забороною відчуження та розпорядження. Тому клопотання сторони обвинувачення належить задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000640 від 08.03.2023, про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановивши заборону відчуження та розпорядження указаним майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ