Справа № 359/7929/22
Провадження № 1-кп/359/268/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією, кримінальне провадження №0000683, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2022, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ступичне Звинигородського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 20.11.2018 вироком Оболонського районного суду м. Києва, за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

21.06.2022 приблизно о 13 годині 00 хвилин, за відсутності атмосферних опадів, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen LT 35» д.н.з. « НОМЕР_1 » із закріпленим до автомобіля причепом марки «РТ 1/05» д.н.з. « НОМЕР_2 », рухався зі швидкістю 30 км/год. у своїй смузі руху по вулиці Центральна Золочівської об`єднаної територіальної громади Бориспільського району Київської області зі сторони м. Київ в напрямку с. Вишеньки, наближаючись до повороту ліворуч, позначеного дорожніми знаками у кількості 2 шт. - 1.4.7 «напрямок руху повороту». В цей час, на ділянці вказаної вулиці у попутному напрямку рухався технічно справний електросамокат марки «INMOTION» моделі «L9» DС63V - 1.8А під керуванням ОСОБА_5 , який керував знаходячись у положенні стоячи.

Під час подальшого руху та наближення до електросамокату «INMOTION», водій ОСОБА_6 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, вчасно не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, рухаючись по заокругленій ділянці проїзної частини повороту ліворуч, здійснив випередження електросамокату «INMOTION», не дотримався безпечного інтервалу, тобто безпечної відстані між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, внаслідок чого допустив наїзд правою боковою частиною причепу «РТ 1/05» д.н.з. « НОМЕР_2 » у ліву частину тулуба ОСОБА_5 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій електросамокату «INMOTION» ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівого стегна, закритого перелому лівої променевої кістки в області метаепіфізу, садна голови, тазу, які згідно висновку експерта №66д від 29.08.2022 виникли від дії тупих предметів або при падінні на такі, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя.

Згідно висновку експерта в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Volkswagen LT 35» д.н.з. « НОМЕР_1 » з причепом марки «РТ 1/05» д.н.з. « НОМЕР_2 », ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п. 13.1, 13.3 ПДР України, і, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та зіткненням з електросамокатом марки «INMOTION» моделі «L9» DС63V - 1.8А. Водій автомобіля «Volkswagen LT 35» д.н.з. « НОМЕР_1 » з причепом марки «РТ 1/05» д.н.з. « НОМЕР_2 » ОСОБА_6 , виконуючи належним чином вимоги п.п. 13.1, 13.3 ПДР України, мав технічну можливість уникнути зіткнення з електросамокатом марки «INMOTION» моделі «L9». В даній дорожній обстановці технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди діями водія електросамокату марки «INMOTION» моделі «L9» ОСОБА_5 не визначалася, а повністю залежала від дій водія автомобіля «Volkswagen LT 35» д.н.з. « НОМЕР_1 » з причепом марки «РТ 1/05» д.н.з. « НОМЕР_2 » ОСОБА_6 по дотриманню ним вимог п.п. 13.1, 13.3 ПДР України.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_6 , який грубо порушив Правила дорожнього руху, а саме: п. 13.1 ПДР України: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, та п. 13.3 ПДР України: під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Порушення ОСОБА_6 п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої ОСОБА_5 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі. Щиро розкаявся. Повідомив, що 21.06.2022 рухався автомобілем «Volkswagen LT 35» д.н.з. « НОМЕР_1 » із причепом по центральній вулиці с. Вишеньки. Попереду помітив чоловіка на електросамокаті. Коли його обганяв, зачепив причепом, від чого чоловік впав на узбіччі. Він зупинився і підійшов до нього. Потім підійшов мабуть батько потерпілого і викликав швидку допомогу. Цивільний позов визнав повністю. Просив суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами, так як він фізично не може працювати по стану здоров`я, проте неофіційно працює водієм вантажних перевезень в м.Києві на орендованому автомобілі і це є його єдиним джерелом прибутку. Крім того ні його мама за станом здоров`я, ні батько в даний час не працюють і він є єдиним в сім`ї хто їх забезпечує.

Обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення. На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати докази відносно фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та обмежується допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, досліджує докази щодо судових витрат та речових доказів. Вирішує питання щодо цивільного позову.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Суд, встановив обставини справи, оцінюючи досліджені докази, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винним.

Його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає правильною.

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити, відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, суд не встановив. Між діями обвинуваченого ОСОБА_6 та тілесними ушкодженнями потерпілого існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинене кримінальне правопорушення є закінченим.

Згідно з п. 5 ст.364 КПК України учасники судового провадження мають право в судових дебатах посилатись лише на ті докази, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом враховується, що ОСОБА_6 вчинив злочин з необережності, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриття злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналіз даних при вивчені особи обвинуваченого вказує на те, що ОСОБА_6 раніше судимий 24.02.2014 вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області, за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Штраф сплачено. Неодружений. Малолітніх дітей та осіб інвалідів на утриманні не має. Має місце реєстрації проживання. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. По місцю тимчасового проживання характеризується посередньо.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення для вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку за доцільне призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого. Суд враховує наявність щирого каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, думки потерпілого, якій просив не позбавляти волі ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

В той же час, на думку суду, підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами судом не встановлено, оскільки обвинувачений під час судового розгляду зазначив, що має намір відшкодувати завданні ним матеріальні та моральні збитки потерпілому, його професія безпосередньо залежить від керування транспортними засобами, а тому має єдине джерело доходу від своєї заробітної плати. Зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні тяжкі насліди від вчиненого, а також враховуючи правову позицію постанови Великої палати Верховного суду від 21.08.2019 (справа №682/956/17), суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, суд вважає, що застосування ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, значно затягне чи майже унеможливить відшкодування завданої злочином шкоди потерпілому, яка йому зараз дуже необхідна, та яку ОСОБА_6 має бажання відшкодовувати, що не відповідає меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України. Крім того, позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_6 ставить під загрозу його гідне людське існування, так як з його показань він є водієм і цим заробляє собі на життя.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

У ході розгляду кримінального провадження 09.12.2022 потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на його користь завдану йому матеріальну шкоду в сумі 144154 гривень 00 копійок (витрати на лікування) та моральну шкоду в сумі 40000 гривень 00 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілого визнав повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як роз`яснив Вищій спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у п. 6 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Суд звертає увагу, що ВСУ у постанові по справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 зробив правовий висновок, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, тобто останній вправі одержати повне відшкодування шкоди безпосередньо від особи, яка її завдала, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи.

Разом з тим, ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Потерпілий, у своїй позовній заяві, надає обґрунтування, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Volkswagen LT 35» д.н.з. « НОМЕР_1 » із закріпленим до автомобіля причепом марки «РТ 1/05» д.н.з. « НОМЕР_2 » завдав йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівого стегна, закритого перелому лівої променевої кістки в області метаепіфізу, садна голови, тазу, які згідно висновку експерта №66д від 29.08.2022, виникли від дії тупих предметів або при падінні на такі, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя.

Потерпілим ОСОБА_5 були понесенні витрати, пов`язані із лікуванням, сума яких становить 144154 гривень 00 копійок.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлено, що у зв`язку зі отриманням ним тяжких тілесних ушкоджень зазнав сильних душевних переживань та страждань. Крім того потерпілий не може у повній мірі виконувати свої функції як людини, чоловіка, в зв`язку з чим в нього почалися нервові зриви, він почав погано спати вночі. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода.

З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав потерпілий, пов`язаних з невідворотністю даної події, позбавленням можливості спокою та істотними змінами в сімейному житті, ступеня вини ОСОБА_6 та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати потерпілому становить 40000 гривень 00 копійок, яку визнав обвинувачений.

Крім того, з обвинуваченого на користь держави, слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 14157 гривень 75 копійок.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись: ст. ст. 84, 100, 122, 124, 126, 127-129, ч. 3 ст. 349, 363-371, 373-374 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-76, ч. 2 ст. 286 КК України, ст. 81 ЦПК України, ст. 386, ст. 1166, ст. ст. 1187-1188 ЦК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортирними засобами.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду у розмірі 144154 гривень 00 копійок, та відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 40000 гривень 00 копійок, загальна сума становить 184154 грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 14157 гривень 75 копійок, витрат на залучення експерта.

Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили, а саме транспортні засоби: автомобіль «Volkswagen LT 35» д.н.з. « НОМЕР_1 », залишити власнику ОСОБА_7 ; причіп марки «РТ 1/05» д.н.з. « НОМЕР_2 », залишити ОСОБА_6 ; електросамокат марки «INMOTION» моделі «L9» DС63V - 1.8А, залишити у володінні власника ОСОБА_5 , яким вони були передані на відповідальне зберігання.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1