Справа № 344/6460/22
Провадження № 1-кп/344/909/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальними актами про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15.06.2022 обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з урахуванням вимог ст.183 КПК України, а ухвалою суду від 03.11.2022 вказаний запобіжний захід продовжено до 31 грудня 2022 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

12.12.2022 через канцелярію суду надійшло письмове клопотання прокурора, згідно якого просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні раніше подане письмове клопотання про продовження строку дії тримання під вартою без визначення застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав з підстав, наведених у ньому, та долучив розписку обвинуваченого ОСОБА_6 про отримання цього клопотання 15.12.2022.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки вважає, що прокурором не подано доказів існування вказаних у клопотанні ризиків, просила врахувати наявність стабільного джерела доходів у обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, а також те, що обвинувачений, хоч і мав таку можливість, не переховувався від досудового розслідування, а тому просила змінити застосований запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні подав письмове заперечення на клопотання про продовження дії запобіжного заходу. Посилаючись на практику ЄСПЛ, просив врахувати тривалість його перебування під вартою, недоведення ризиків, на які посилається прокурор, неможливість впливу на потерпілих, що вже допитані у судовому засіданні, просив звернути увагу, що після інкримінованих подій не змінив місце проживання і не виїхав за межі країни, отже, не переховувався, має міцні соціальні зв`язки (на утриманні має маму похилого віку, неповнолітню дитину, фактичну дружину, з якою проживає 17 років), стабільне джерело доходу, є громадським діячем, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Проаналізувавши докази, у тому числі покази потерпілих, звертав увагу на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, зобов`язуючись належно виконувати покладені зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали позицію захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, суд враховує, що кримінальні правопорушення, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_6 є тяжкими злочинами (ч.3 ст.146, ч.2 ст.189 КК України) і особливо тяжким злочином (ч.4 ст.187 КК України), на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо можливого незаконного впливу на свідків за ч.2 ст.189 КК України, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 та ще не допитувалися під час судового розгляду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення декількох кримінальних правопорушень упродовж вказаного проміжку часу.

Суд зауважує, що під час розгляду Івано-Франківським міським судом кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.187 КК України, надійшло інше кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Крім того, суд враховує, що ризик у свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, згідно якої, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За змістом ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, що обумовлює наявність певних особливостей . Зокрема, на стадії судового провадження такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким кримінальне провадження буде розглянуто по суті.

На даний час дослідження доказів у цьому кримінальному провадженні триває.

За таких обставин, на переконання суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

З урахуванням вимог ст.183 КПК України, суд вважає за неможливе визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства.

За таких обставин суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, що запобігатиме ризику переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою доцільно продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжити до 18 лютого 2023 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9