Справа № 991/2971/23
Провадження №1-кс/991/2995/23
У Х В А Л А

07.04.2023 м. Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні, за участі секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и л а:

1.04.04.2023 до Вищого антикорупційного суду надійшли скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки останній не вніс відомості про кримінальне правопорушення за заявами скаржника від 10.03.2023 та від 27.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

2.У цей же день, згідно з протоколами автоматичного визначення слідчого судді, скарги передані на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .

3.Ухвалою слідчої судді від 05.04.2023 скарги ОСОБА_3 об`єднанні в одне провадження.

4.Скаржник просив розглянути скарги у його відсутність. З огляду на що, а також засаду диспозитивності, слідча суддя вважає за можливе здійснити такий розгляд.

5.НАБУ свого представника у судове засідання не направило. Оскільки, КПК України не встановлює перешкод для розгляду скарги у випадку не прибуття представника суб`єкта, дії або бездіяльність якого оскаржується, слідча суддя вважає за можливе розглянути такі скарги.

6.Скарги мотивовані тим, що ОСОБА_3 10.03.2023 звернувся до Директора НАБУ із заявою про вчинення корупційних правопорушень суддями у справі № 161/20481/14-к, що завдало йому майнової шкоди у розмірі понад 1 млн євро. Однак 24.03.2023 він отримав рішення №11-030/7819 від 13.03.2023, яким у наведеному НАБУ відмовлено. 27.03.2023 він втретє повідомив Директора НАБУ про вчинення вказаних корупційних злочинів, якими йому завдано майнову шкоду, однак відомості за його заявою до ЄРДР у встановленому законом порядку внесені не були.

7.Дослідивши матеріали скарг, слідча суддя дійшла до таких висновків.

8.Згідно із ч.1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

9.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

10.Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: (1) прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; (2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; (3) відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

11.Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

12.Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України.

13.Отже, оскарження ОСОБА_3 бездіяльності відповідає ч. 1 ст. 303 КПК України.

14.Також, згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

15.У силу ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

16.Остання встановлює, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України (статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, та кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України. Водночас, повинна бути наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, зокрема, вчинення кримінального правопорушення суддею, на що покликався у своїх заявах ОСОБА_3 . Тому скарги підлягають розгляду в цьому суді.

17.Водночас, ч. 1 ст. 304 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

18.Так, як вбачається зі скарги ОСОБА_3 від 27.03.2023, з заявою про вчинене кримінальне правопорушення він звернувсь до Директора НАБУ 10.03.2023. Відомостей про те, коли НАБУ отримано вказану заяву матеріали скарги не містять, а тому слідча суддя виходить з дати звернення з заявою та встановленим КПК України 24-годинним терміном для внесення відомостей до ЄРДР. Отже, 10-денний термін на оскарження ОСОБА_3 бездіяльності Директора НАБУ, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою від 10.03.2023 минув 21.03.2023.

19.Водночас, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Директора НАБУ за заявою від 10.03.203 датована 26.03.2023, а надіслана установою, в якій відбуває покарання скаржник, 27.03.2023, тобто подана після закінчення строку на її оскарження.

20.У своїй скарзі ОСОБА_3 не порушує питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності Детектива.

21.Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо, зокрема, скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

22.Отже, оскільки слідчою суддею встановлено, що скарга на бездіяльність Директора НАБУ за заявою від 10.03.2023, подана поза встановленим процесуальним строком на її оскарження, і скаржник не порушує питання про поновлення цього строку, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга підлягала поверненню.

23.Поряд з цим, зважаючи на те, що слідчою суддею скарга уже призначена до розгляду, провадження за такою належить закрити, що відповідає позиції, висловленій в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/18.

24.Щодо оскарження ОСОБА_3 бездіяльності Директора НАБУ, яка полягає у невнесені відомостей до ЄРДР за його за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 27.03.2023, слідчою суддею встановлено, що вона відповідає вимогам ст. 303, ч. 1 ст. 304 та ч. 1 ст. 306 КПК України.

25.Водночас, слідча суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

26.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

27.Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

28.Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

29.Відповідно до скарги ОСОБА_3 , 27.03.2023 він звертався до Директора НАБУ за заявою про вчинення кримінального правопорушення суддями, що здійснювали розгляд судової справи № 161/2048/14-к у першій, апеляційній та касаційній інстанціях у своїх рішеннях сфальсифікували докази в інтересах його спадкоємців, отримуючи за це неправомірну вигоду, що призвело до завдання йому майнової шкоди у сумі 1 000 000 євро.

30.Слідча суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

31.Однак, на переконання слідчої судді, скарга ОСОБА_3 (за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 27.03.2023) не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а копію самої заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27.03.2023 скаржник до матеріалів скарги не надав, а тому слідча суддя позбавлена можливості її дослідити.

32.Як уже зазначала слідча суддя, ч. 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладалась вище.

33.На переконання слідчої судді, твердження скаржника про вчинення кримінального правопорушення має занадто узагальнений, абстрактний характер, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати такі діяння саме як кримінальне правопорушення.

34.Так, рішення у справі № 161/2048/14-к, ухвалені суддями в межах наданих їм повноважень зі здійснення правосуддя. Будь-яких об`єктивних даних, які б могли вказувати на наявність у таких діяннях суддів ознак об`єктивної сторони отримання неправомірної вигоди зловживання владою або іншого кримінального правопорушення, скаржник не навів.

35.Отже, доводи скаржника про вчинення кримінальних правопорушень, на переконання слідчої судді, є необґрунтованими припущеннями не заснованими на фактичних даних.

36.Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

37.З огляду на наведене, обставини, викладені в заяві від 27.03.2023, на які ОСОБА_3 посилається у скарзі від 30.03.2023, не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

38.Отже, оскільки викладене ОСОБА_3 у заяві від 27.03.2023 (з огляду на зазначене в скарзі), не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відсутня і бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР за такою заявою, а відповідно і у відмові розпочати досудове розслідування.

39.На підставі наведеного, слідча суддя вважає, що наявні підстави, для відмови у задоволення скарги ОСОБА_3 від 30.03.2023 ( за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 27.03.2023).

40.З огляду на викладене, керуючись статтями 214, 303, 304, 307, 371-372 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження за скаргою ОСОБА_3 від 27.03.2023 на бездіяльність Директора НАБУ.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 від 30.03.2023 на бездіяльність Директора НАБУ.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідча суддя ОСОБА_1