У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак, Запорізької обл., громадянина України, зареєстрованого зта проживаючого а адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000460 від 25.04.2018, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000460 від 25.04.2018 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

01.03.2023 р. до суду надійшло клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно, за вчинення якого обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке йому може бути призначене судом, із врахуванням тієї обставини, що обвинувачений на час вчинення кримінального правопорушення мав не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, він може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор зазначила, що обвинувачений ніде офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, неодноразово допускав неявки у судові засідання, не повідомляючи суду про їх поважність. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу розглядається судом невідкладно з моменту надходження до суду клопотання.

У зв`язку із тим, що обвинувачений ОСОБА_4 після ознайомлення із клопотанням прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звернувся до суду із клопотанням про залучення йому захисника з Центру надання безоплатної правової допомоги на окрему процесуальну дію, у зв`язку із тим, що він не має фінансової можливості залучити собі захисника за угодою, судом була винесена ухвала від 01.03.2023 р. про залучення обвинуваченому захисника.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначили, що обвинувачений не прибував у раніше визначені судом судові засідання у даному кримінальному провадженні, оскільки відбував покарання у ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», звідки його було звільнено на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково 27.02.2023 р., про що просили долучити довідку про звільнення серії ПОЛ № 04980, яка судом долучена до матеріалів провадження. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де проживає разом із матір`ю, має наміри соціалізуватись, зараз у пошуках роботи, має на утриманні малолітню дитину, яка після розлучення проживає з його дружиною у Київській області. У зв`язку із викладеним, сторона захисту зазначає, що можливо забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого шляхом застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Дослідивши клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за вчинення якого обвинуваченому може загрожувати, в тому числі покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, обвинувачений раніше судимий, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку, визнання його винуватим на підставі вироку суду, ухваленого за наслідками розгляду вказаного кримінального провадження, може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом врахована особа обвинуваченого, який раніше судимий, останній раз на підставі вироку Дарницького районного суду міста Києва від 03.11.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців, звільнений із місць позбавлення волі, а саме: ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» 27.02.2023 р. відповідно до довідки про звільнення серії ПОЛ № 04980 від 27.02.2023 р., в якій зазначено, що обвинувачений прямує до місця проживання: АДРЕСА_1 , відбував покарання у період з 04.10.2021 р. по 27.02.2023 р., що свідчить про те, що обвинувачений з поважних причин не прибував у раніше визначені судові засідання, не працевлаштований, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, проживає разом із матір`ю, що вказує на наявність в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків.

Викладене вище, у своїй сукупності свідчить про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, однак, на переконання суду, належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження, та запобігти ризикам, встановлених судом, які передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можна шляхом застосування відносно обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме - у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання, а саме житлову квартиру АДРЕСА_2 у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, із покладенням на обвинуваченого обов`язків, які, окрім іншого, допоможуть його соціалізації після звільнення з місць позбавлення волі, таких як: прибувати до прокурора та суду за першою вимогою, повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, не відвідувати кафе, бари, ресторани та інші заклади, де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив, докласти зусиль до пошуку роботи.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , та застосовує до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 376 КПК України, ст. ст. 6, 15 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак, Запорізької обл., громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 29 квітня 2023 року включно, із забороною обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце свого проживання, а саме житлову квартиру АДРЕСА_2 у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:

-не залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, без дозволу прокурора або суду,

-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою,

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання,

-утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні,

-не відвідувати кафе, бари, ресторани та інші заклади, де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив,

-докласти зусиль до пошуку роботи.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_6 .

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, визначити до 29 квітня 2023 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у випадку необхідності залишити житло у заборонений судом час, він повинен отримати відповідний дозвіл прокурора або суду. В іншому випадку це буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу та може бути підставою для ініціювання питання прокурором щодо його зміні на іншій, більш суворий.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити дату судового розгляду кримінального провадження на 25.04.2023 р. на 12 год. 30 хв.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1