печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2022 слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000118 від 23.07.2021, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2022 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 про відвід слідчого Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000118 від 23.07.2021.

Особа, яка подала скаргу в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду скарги скаржник повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав письмові пояснення у яких просив відвести слідчого Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000727 від 07.07.2022, посилаючись на необ`єктивність слідчого та його заінтересованості у результатах кримінального провадження.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Встановлено, що слідчий СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_6 є слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000118 від 23.07.2021.

Поряд з цим слідчий СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_6 є слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000727 від 07.07.2022.

Як вбачається з матеріалів провадження, постановою прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 07.07.2022 з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000118 від 23.07.2021 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК. України. Виділені матеріали зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000727 від 07.07.2022.

По суті заяви вбачається, що ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 , просили відвести слідчого від участі у вище вказаних кримінальних провадженнях, у результаті їх незгоди з постановленим рішенням слідчого щодо оголошення підозрюваного у розшук.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

На національному рівні, у ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід прокурору, слідчому з підстав передбачених ст. 77 КПК України.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу прокурора, слідчого існування обставин, які викликають обгрунтовані сумніви в його неупередженості. В свою чергу, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком прокурора, слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Розглядаючи заяву, слідчий суддя виходить з того, що підстави для відводу слідчого визначені ч. 1 ст. 77 КПК України, відповідно до якої прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Європейський суд з прав людини, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду (прокурора, слідчого) слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді (прокурора, слідчого) для відсторонення його від справи. Суддя (прокурор, слідчий) вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їхній сукупності, слідчий суддя вважає, що вказане заявником, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України, та наданні на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливими, оскільки вони не випливають зі співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 77 КПК України, а особиста безсторонність слідчого презюмується, поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів.

Поряд з цим, згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, сторона обвинувачення (слідчий/прокурор) самостійно встановлюють необхідність та черговість проведення тих чи інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, рішень.

Зважаючи на положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя розглядає скаргу на підставі поданих матеріалів та не може вийти за межі прохальної частини.

Беручи до уваги вичерпний перелік підстав для заявлення відводу слідчому, вивчивши матеріали заяви, та письмові заперечення слідчого, слідчий суддя вважає, що заява ОСОБА_3 про відвід слідчого Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000118 від 23.07.2021 є необгрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000118 від 23.07.2021.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1