Справа № 302/342/20
Провадження № 1-кп/309/178/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000086 від 12.02.2020) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Міжгір`я, Міжгірського району, Закарпатської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше судимого вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 121 та частиною 4 статті 296 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

12.02.2020, біля 21 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись у кафе «Зорепад» у АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, в присутності друзів потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та інших сторонніх осіб, які у той час перебували біля потерпілого та на території кафе затіяв словесний конфлікт із ОСОБА_8 та штовхнув його плечем. Зрозумівши, що у присутності друзів потерпілого не зможе справитися з ним, знаючи, що у приміщенні кафе, за прилавком знаходиться ніж, зайшов у приміщення закладу, підійшовши до прилавку, взяв ніж, повернувся до ОСОБА_9 , погрожуючи заподіянням тілесних ушкоджень та словесно висловлюючи наміри про його застосування, почав прикладати ніж до живота та шиї останнього.

З метою припинення зухвалих та протиправних дій ОСОБА_3 , які вперто на протязі тривалого часу він не припиняв, демонструючи цим нехтування існуючим в суспільстві правилам поведінки, моральності і благопристойності у конфлікт втратився ОСОБА_10 , який разом з іншими сторонніми особами почав робити зауваження ОСОБА_3 .

Після чого, ОСОБА_3 , діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, умисно, тримаючи в правій руці кухонний ніж, наніс ним один удар в область живота ОСОБА_10 .

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , згідно висновку експерта, заподіяв потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: ушитої колото-різаної пани на шкірних покривах живота зліва та проникаючого ножового поранення черевної порожнини із пошкодженням тонкого кишечника, що виникли внаслідок дії гострого колюче-ріжучого плоского предмету типу клинка ножа, який мав гострий край (лезо) та обушок, по механізму дії, після нанесення ним удару сторонньою особою, яким міг бути кухонний ніж, які як тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя на момент заподіяння.

Також своїми умисними діями ОСОБА_3 , грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, і виразилося у принизливому ставленні до всіх присутніх громадян, спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та припинення роботи кафе «Зорепад».

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 121 КК України; також ОСОБА_3 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю пов`язане з опором громадян, які припиняли хуліганські дії, тим самим вчинивши дії, передбачені ч.3 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, визнав повністю, а по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, визнав частково, суду пояснив, що 12.02.2020 він був у кафе «Зорепад» зі своєю компанією де випивали. Прийшла компанія з ОСОБА_10 і ОСОБА_8 і сіли за інший столик. Потім вони вийшли надвір покурити. У нього стався словесний конфлікт з ОСОБА_11 . Щодо конфлікту з ОСОБА_8 , то такого не пам`ятає. Він зайшов усередину закладу, взяв із-за барної стойки ножа, вийшов і наніс один удар в нижню частину живота ОСОБА_10 . Після чого відійшов у сторону, викликав швидку і пішов у центр міста у поліцію. У момент конфлікту він був у стані алкогольного сп`яніння. Про прикладання ножа до шиї ОСОБА_8 нічого не пам`ятає. Неприязних стосунків з ОСОБА_8 не було. Щодо ножа, то здогадувався, що такий може бути за барною стійкою. Конфлікт з ОСОБА_11 тривав десь 15 хв, однак чому він виник сказати не може, пішло слово за слово. Щодо обвинувачення його в хуліганстві, то визнає таке частково, зокрема не визнає, що він використав заздалегідь приготовлений предмет ніж, не визнає факт опору особі, яка намагалася припинити хуліганські дії, та визнає наявність у нього судимості за хуліганство.

Інші докази досліджені судом у судовому засіданні:

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 12.02.2020 він знаходився у кафе «Зорепад». Він сидів за іншим столиком і нічого не бачив. Потім приїхала швидка і поліція. Було скупчення людей. Він вийшов з кафе та пішов. Він лише чув, що був якийсь інцидент, однак йому нічого не відомо про його наслідки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , суду пояснив, сам інцидент він не бачив і з приводу чого він виник не знає. Він лише підійшов і відібрав ножа від ОСОБА_3 . Не бачив як бив ножом. Там були інші хлопці. Після всього ОСОБА_3 сам пішов у міліцію.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , яка є власником кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », суду пояснила, що через значний проміжок часу вона точно не пам`ятає, але того дня була у кафе. Знає, що ОСОБА_3 порізав потерпілого ОСОБА_15 , однак сама вона цього не бачила. Бачила як ОСОБА_3 зайшов у кафе, взяв ніж із холодильника із-за прилавка і вийшов на двір. Той ніж належить кафе. І цим ножем він ударив потерпілого ОСОБА_10 про що він сам їй говорив. Вона телефонувала у швидку і поліцію.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона була у кафе «Зорепад» і сиділа у компанії з ОСОБА_17 . Не пам`ятає через що виникла сварка. Однак був конфлікт ОСОБА_3 з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . ОСОБА_3 був на вулиці, випивший, ножа у нього не бачила. Пам`ятає, що були крики, і швидку викликала ОСОБА_14 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду, яка працювала у кафе «Зорепад», суду пояснила, що коли був той випадок вона працювала у кафе «Зорепад». Сама вона нічого не бачила, бо конфлікт був на дворі, а вона наливала пиво. ОСОБА_3 узяв ніж із-за прилавка з холодильника. Це був ніж який вони використовували для нарізки. Не Бачила, що він з тим ножом зробив. Зазначила, що там були дві компанії. Одна за столом ОСОБА_3 , а інша за столом ОСОБА_10 . Потім вони вийшли на подвір`я і вона чула крики. ОСОБА_14 викликала швидку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він був того вечора у кафе «Зорепад». Там ще були дві компанії. Самого конфлікту він не бачив, бо у той момент був за межами території. Коли повернувся, то чув, що хтось когось порізав. Бачив, що власник кафе ОСОБА_13 забрав ніж. Про причину конфлікту йому нічого не відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , суду пояснила, що вона проходила практику у барі коли це відбулося. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виник конфлікт і вони вийшли на вулицю. Вона за ними не виходила. Через деякий час забіг ОСОБА_3 , зайшов за барну стойку, взяв ніж і вибіг на двір. Коли вона вийшла, то побачила, що ОСОБА_3 тримає ножа на шиї ОСОБА_8 . Йому почали робити зауваження, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_3 і також попросив його пустити ножа. Потім ОСОБА_10 різко відійшов і попросив серветку і вона побачила кров унизу його живота. Вона дала серветку та викликала швидку. ОСОБА_3 попросили викинути ножа і він викинув.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що це було у кафе «Зорепад» де виник конфлікт. Він сидів у компанії з чотирьох чоловік за іншим столиком. Потім прийшов ОСОБА_3 . Вийшли покурити і він помітив, що виник словесний конфлікт між ОСОБА_8 і ОСОБА_3 . Потім ОСОБА_3 пішов у бар і вернувся до ОСОБА_8 та щось йому говорив. До них підійшов ОСОБА_10 , щось сказав. Після чого він почув крик, ОСОБА_10 відійшов, підняв свій светр і побачив кров у районі живота. ОСОБА_3 викинув ножа. Барменша викликала швидку, ОСОБА_3 сам пішов у поліції.

Щодо допиту потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_17 суд зазначає наступне.

Так під час судового розгляду потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_10 подано заяви від 26.08.2022 у яких просять провести розгляд справи без їх участі, оскільки перебувають на заробітках у Чеській Республіці, з обвинувальним актом згідні, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають, просять використати їх покази, дані суду у якості потерпілих, які повністю підтримують. Щодо свідка ОСОБА_17 , то як встановлено такий виїхав за кордон, перебуває там уже тривалий час, протягом якого в Україну не повертався. Отже потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_17 перебуваються за межами України уже тривалий час, і з огляду на введення в Україні воєнного стану через збройну агресію рф, повернення їх до України є малоймовірним, що унеможливлює їх допит судом безпосередньо у судовому засіданні. З урахуванням наведеного, зважаючи на необхідність розгляду кримінального провадження у розумні строки, враховуючи правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 19.11.2019 справа № 750/5745/15-к, суд, за згодою учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 , ухвалив використати показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_17 , які ті давали під час минулого судового розгляду.

Так, допитаний у судовому засіданні від 20.11.2020 потерпілий ОСОБА_8 , суду пояснив, що 12.02.2020 року біля 21.00 з друзями знаходився в кафе «Зорепад» в смт. Міжгір`я по вул.Синевирська №3 «А». У вказаному кафе також знаходився ОСОБА_3 який був досить на підпитку та поводився досить неадекватно. Коли він виходив до туалету, то в приміщенні кафе біля стойки бару зіштовхнувся плечима з мешканцем смт. Міжгір`я - ОСОБА_3 , якого до цього візуально впізнавав. Після чого, ОСОБА_3 почав намагатися з`ясовувати стосунки, потягнувши його за руку запропонував вийти поговорити на подвір`я. При виході з кафе ОСОБА_3 міг взяти з стойки бару кухонний, який використовувався барменом. Вийшовши з приміщення кафе, вони зупинилися перед самим входом і в цей час ОСОБА_3 тримав в руках кухонний ніж, який приклав йому до живота. Тоді він відвів руку обвинуваченого, але останній почав прикладати ножа йому в область шиї. У цей момент з кафе вийшов ОСОБА_10 , який побачивши такі дії ОСОБА_3 зробив йому зауваження та просив припинити таку поведінку. Після чого ОСОБА_3 без будь-яких слів наніс ОСОБА_10 один удар ножем, який тримав у руці в область живота, а потім побіг у бік дороги. Через декілька хвилин ОСОБА_3 повернувся на місце події, але ножа у нього вже не було. Не пам`ятає хто викликав швидку медичну допомогу, працівниками якої ОСОБА_10 був доставлений у лікарню. Потерпілий також заявив, що він не отримав ніяких тілесних ушкоджень під час вчинення хуліганських дій обвинуваченим ОСОБА_3 , цивільного позову до нього не заявляв та претензій не має. Питання призначення покарання залишає на вирішення суду.

Допитаний у судовому засіданні від 20.11.2020 потерпілий ОСОБА_10 , суду пояснив, що 12.02.2020 року біля 21.00 години перебував у кафе «Зорепад» в смт. Міжгір`я по вул.Синевирська №3 «А» зі своїми друзями. Вони замовили пиво, після чого в кафе зайшли інші особи, серед яких був і знайомий йому ОСОБА_3 . Жодних дружніх або неприязних відносин між ними з обвинуваченим не існувало. ОСОБА_3 був у досить в сп`янілому стані, через деякий час вставав та ходив у приміщенні кафе. Під час їхнього відпочинку, його товариш ОСОБА_8 вставав та виходив до туалету, де проходячи біля стойки бару зустрівся з ОСОБА_3 з яким у них виникла якась розмова. Після чого ОСОБА_3 зі ОСОБА_8 пішли на вихід з кафе. Через декілька хвилин він вийшов на вулицю покрути і перед входом у кафе побачив як ОСОБА_3 , погрожуючи кухонним ножом ОСОБА_8 прикладав його до живота та горла останнього. На що він вмішався та зробив зауваження обвинуваченому, однак після його зауваження ОСОБА_3 зразу наніс йому удар цим ножом в область живота, а потім почав утікати в обік дороги. Йому викликали швидку медичну допомогу та відвезли до лікарні. На початку судового розгляду даної справи ним було подано позовну заяву до ОСОБА_3 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди. Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_10 подав заяву від 13.12.2020 року, з проханням завершити у подальшому розгляд справи без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 він не має, у зв`язку з чим відмовляється від заявленого ним позову і наслідки відмови від позову йому відомі.

Допитаний у судовому засіданні від 03.02.2021 свідок ОСОБА_17 , суду пояснив, що 12.02.2020 року, ввечері разом із своєю знайомою ОСОБА_22 відвідав кафе «Зорепад» в АДРЕСА_2 . В приміщенні кафе також сиділи за окремими столиками знайомі хлопці, серед яких був і ОСОБА_3 та за іншим столом сиділи молоді люди, в яких він візуально впізнавав мешканців смт. Міжгір`я, однак їхніх імен він не знав. З невідомих йому причин хлопці за цими столами почали між собою словесний конфлікт, кричали одне на одного. Тоді він зі своєю дівчиною та ОСОБА_23 вийшов на подвір`я щоб покурити. Після них через 10 хвилин на подвір`я вийшли всі молоді люди, що сиділи в кафе за різними столами та сварилися між собою. Стоячи в стороні від цього конфлікту він почув крик, що ОСОБА_24 когось з цих хлопців вдарив ножом, після чого кафе зачинили і їхній відпочинок припинився. Потім за кілька хвилин приїхала швидка медична допомога та пораненого хлопця відвезли у лікарню.

Також судом було досліджено інші докази наявні у матеріалах кримінального провадження №0000086.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань стверджується факт внесення відомостей про вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 правопорушення за ст.121 ч.1 та ст. 296 ч.4 КК України, під час події 12.02.2021 року в кафе «Зорепад», що розташоване в АДРЕСА_2 .

Із заяви потерпілого ОСОБА_10 , прийнятої 12.02.2020 року, вбачається, що ОСОБА_3 під час події 12.02.2021 року в кафе «Зорепад» в АДРЕСА_2 вчиняючи хуліганські дії відносно ОСОБА_8 та відносно нього заподіяв йому тяжке тілесне ушкодження.

Протоколом огляду місця події з доданою фото таблицею від 12.02.2020 року, згідно якого об`єктом огляду є приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 та на подвір`ї біля кафе, де зафіксовано обстановку, сліди на місці пригоди із вилученням речового доказу кухонного ножа, що свідчать про пригоду, яка сталася з участю обвинуваченого та потерпілих 12.02.2020 року біля 21.00 години у вказаному закладі торгівлі.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.02.2020 року в обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено алкогольне сп`яніння на 22 годину 30 хвилин 12.02.2020 р. ( 2,80 пром.).

Відповідно до висновку експерта №37 від 13.03.2020 року, у потерпілого ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді ушитої колото-різаної рани на шкірних покривах живота зліва та проникаючого ножового поранення черевної порожнини із пошкодженням тонкого кишечника. Вказані тілесні ушкодження заподіяні під час пригоди 12.02.2020 р. потерпілому ОСОБА_10 ,. відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя на момент заподіяння. Тяжкі тілесні ушкодження потерпілого, виникли внаслідок дії гострого колюче-ріжучого плоского предмету типу клинка ножа, який мав гострий край (лезо) та обушок по ударному механізму дії, після нанесення ним удару сторонньою особою.

Відповідно до висновку експерта №36 від 26.02.2020 року, у обвинуваченого ОСОБА_3 яких небудь тілесних ушкоджень на шкірних покривах тіла, слизових оболонок, які б вкладалися в час пригоди 12.02.2020 року не виявлено.

Відповідно до висновку експерта цитолога судового №17 від 21.02.2020 року та №18 від 25.02.2020 року, проведено експертизу рідкої крові потерпілого ОСОБА_10 та експертизу кухонного ножа вилученого з місця пригоди 12.02.2020 року, якими встановлено групу крові потерпілого, що співпадає з групою крові особи чоловічої статі, від якої на клинку ножа вилученого з місця події залишені знайдені сліди крові.

Згідно протоколу огляду предметів від 13.02.2020 року, на вилученій від потерпілого ОСОБА_10 спортивній кофті та футболці, в яких він був одягнений під час пригоди 12.02.2020 року, зафіксовано сліди від прорізу тканини на даних речах із слідами темно -бурого кольору.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 14.02.2020 року, в ході якого обвинувачений ОСОБА_3 , показав як відбувалася подія 12.02.2020 року кафе «Зорепад», що розташоване в АДРЕСА_2 між ними та потерпілим ОСОБА_10 , коли він наніс останньому тяжкі тілесні ушкодження. Слідчий експеримент зафіксовано на відеокамеру, відповідний відеозапис було проглянуто у судовому засіданні і жодних зауважень щодо нього від учасників кримінального провадження не було.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 26.03.2020 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_10 показав як відбувалася подія 12.02.2020 року кафе «Зорепад», що розташоване в АДРЕСА_2 між ними та обвинуваченим ОСОБА_3 , коли йому були нанесені тяжкі тілесні ушкодження. Слідчий експеримент зафіксовано на відеокамеру, відповідний відеозапис було проглянуто у судовому засіданні і жодних зауважень щодо нього від учасників кримінального провадження не було. При цьому на відеозаписі ОСОБА_10 показав як саме ОСОБА_3 приклав ножа до шиї ОСОБА_8 , а потім, після того як він зробив йому зауваження, наніс йому удар в нижню частину живота.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Процесуальні докази, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

Суд констатує, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема і повним визнанням ОСОБА_3 своєї вини.

Окрім того, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 за обставин викладених вище також кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені особою раніше судимою за хуліганство, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, вчинені із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого підсудному обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обґрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Диспозиція ч. 4 ст. 296 КК України передбачає відповідальність за вчинення хуліганства із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Судом установлено, що 12.02.2020, біля 21 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись у кафе «Зорепад» у АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, в присутності друзів потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та інших сторонніх осіб, які у той час перебували біля потерпілого та на території кафе затіяв словесний конфлікт із ОСОБА_8 та штовхнув його плечем. Зрозумівши, що у присутності друзів потерпілого не зможе справитися з ним, знаючи, що у приміщенні кафе, за прилавком знаходиться ніж, зайшов у приміщення закладу, підійшовши до прилавку, взяв ніж, повернувся до ОСОБА_9 , погрожуючи заподіяння тілесних ушкоджень та словесно висловлюючи наміри про його застосування, почав прикладати ніж до живота та шиї останнього. З метою припинення зухвалих та протиправних дій ОСОБА_3 , які вперто на протязі тривалого часу він не припиняв, демонструючи цим нехтування існуючим в суспільстві правилам поведінки, моральності і благопристойності у конфлікт втрутився ОСОБА_10 , який разом з іншими сторонніми особами почав робити зауваження ОСОБА_3 . Після чого, ОСОБА_3 , діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, умисно, тримаючи в правій руці кухонний ніж, наніс ним один удар в область живота ОСОБА_10 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя на момент заподіяння.

При цьому суд відхиляє твердження сторони захисту щодо відсутності складу злочину хуліганства, позаяк встановлено, що ОСОБА_3 безпричинно затіяв сварку з ОСОБА_8 , потім узяв ніж та приклав його до шиї останнього, а після того як ОСОБА_10 зробив йому зауваження наніс йому один удар в область живота, що призвело до припинення роботи закладу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Твердження захисника, що це відбулося з особистих причин суд відхиляє, позаяк сам ОСОБА_3 не може назвати якісь конкретні причини виникнення конфлікту, і як встановлено, до моменту конфлікту, ОСОБА_3 не перебував у якихось неприязних відносинах з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Тобто конфлікт виник безпричинно, а отже мають місце хуліганські дії.

Суд відхиляє твердження ОСОБА_3 про те, що між ним та ОСОБА_8 не було конфлікту, у тому числі, що він не прикладав до його шиї ножа, а конфлікт був лише між ним і ОСОБА_11 та тривав десь 15 хв., оскільки це спростовується показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , а також показами потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які є чіткими, послідовними та узгоджуються між собою. При цьому сам ОСОБА_3 категорично не стверджує, що конфлікту між ним і ОСОБА_8 не було, а лише вказує, що такого не пам`ятає через стан сп`яніння.

З огляду на викладене судом на підставі сукупності безпосередньо досліджених доказів у справі, встановлено вчинення ОСОБА_3 хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Щодо інших кваліфікуючих ознак хуліганства суд зазначає наступне.

Орган досудового розслідування вказує, що кухонний ніж був спеціально пристосованим предметом для нанесення тілесних ушкоджень, так як ОСОБА_3 було достеменно відомо, що такий постійно знаходиться у приміщенні кафе за прилавком, а тому його дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України.

Між тим, відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство", спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Застосування або спроба застосування предметів, підібраних на місці злочину, які не були спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, не дає підстав для кваліфікації дій винного за ч. 4 ст. 296 КК України.

Як встановлено судом, кухонний ніж ОСОБА_3 взяв вже безпосередньо на місці скоєння кримінального правопорушення та в процесі вчинення хуліганський дій, взявши його у приміщенні кафе за прилавком, та нанісши ним удар потерпілому, жодним чином для цього його не пристосовуючи (не видозмінюючи, не перероблюючи), а навпаки умисел на його використання у обвинуваченого, за матеріалами кримінального провадження, виник спонтанно та ситуативно, а тому посилання прокурора на те, що даний кухонний ніж був спеціально пристосованим предметом для нанесення тілесних ушкоджень під час хуліганства є неправильним та підлягає виключенню з фактичних обставин справи. Та ж обставина, що ОСОБА_3 достеменно знав про місцезнаходження вказаного кухонного ножа, не є достатньою підставою для кваліфікації його дій за ч.4 ст. 296 КК України, позаяк такий ніж за відповідним прилавком було поміщено працівниками закладу, а отже такий не пристосовувався наперед обвинуваченим ОСОБА_3 .

Також суд вважає помилковим зазначення у обвинувальному акті такої кваліфікуючої обставини як вчинення хуліганства особою, раніше судимою за хуліганство.

Так, згідно ч.1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

В обґрунтування такої кваліфікуючої ознаки як вчинення хуліганства особою, раніше судимою за хуліганство, прокурор посилається на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.04.2017 року згідно якого ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 185 та ч.1 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі нас строк 3 роки 7 місяців та 15 днів. Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні на вказаний вирок була подана апеляційна скарга, такий не набрав законної сили, а отже на момент вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 не може вважатися таким, що був раніше судимий за хуліганство. Відтак зазначена кваліфікуюча ознака також підлягає виключенню з обвинувачення.

З огляду на викладене судом на підставі сукупності безпосередньо досліджених доказів у справі, встановлено вчинення ОСОБА_3 хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, яке виразилось у тому, що він в нічний час доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні кафе «Зорепад», що є публічно-доступним місцем, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, в присутності друзів потерпілого та інших сторонніх осіб затіяв словесний конфлікт із ОСОБА_8 та штовхнув його плечем. Після того, зрозумівши, що у присутності друзів потерпілого не зможе справитися з ним, знаючи, що у приміщенні кафе, за прилавком знаходиться ніж, зайшов у приміщення закладу, підійшовши до прилавку, взяв ніж, повернувся до ОСОБА_9 , погрожуючи заподіяння тілесних ушкоджень та словесно висловлюючи наміри про його застосування, почав прикладати ніж до живота та шиї останнього. З метою припинення зухвалих та протиправних дій ОСОБА_3 , у конфлікт втрутився ОСОБА_10 , який разом з іншими сторонніми особами почав робити зауваження ОСОБА_3 . Після чого, ОСОБА_3 , діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, умисно, тримаючи в правій руці кухонний ніж, наніс ним один удар в область живота ОСОБА_10 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя на момент заподіяння.

З огляду на викладене, суд, у відповідності до ч.3 ст. 337 КК України, вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 3 ст. 296 КК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними факти:

умисного заподіяння ОСОБА_3 тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 , тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 КК України;

грубого порушення ОСОБА_3 громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, пов`язане з опором громадян, які припиняли хуліганські дії, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розслідуванню злочину в частині обвинувачення його за ч.1 ст. 121 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив два умисні кримінальні правопорушення, які відповідно до статті 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами.

Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий.

Також, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України визнав повністю, а щодо злочину передбаченого ч.3 ст. 296 КК України частково.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, вчинення ним злочинів під час непогашеної судимості за умисний злочин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 121 КК України та частини 3 статті 296 КК України, у виді позбавлення волі.

Також встановлено, що вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.04.2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 185 та ч.1 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі нас строк 3 роки 7 місяців та 15 днів. Вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.06.2019 року ОСОБА_3 засуджено за ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ст.ст. 98, 102, 103 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.09.2015 року 6 місяців, та остаточно призначено покарання 3 роки та 9 місяців позбавлення волі.

Оскільки кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив після ухвалення указаних вироків та до повного відбуття покарання за ними, а тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) шляхом часткового складання покарань.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано у вигляді тримання під вартою, підстав для його скасування чи зміни немає, тому його слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його затримання - 12 лютого 2020 року.

Також на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII та ст. 5 КК України, слід зарахувати до строку відбутого ОСОБА_3 покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 23 січня 2017 року до 21 грудня 2017 року, включно.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 121 КК України та частиною 3 статті 296 КК України, і призначити йому покарання:

за частиною 1 статті 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

за частиною 3 статті 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком приєднати частину невідбутого покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.04.2017 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.06.2019 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 12 лютого 2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII та ст. 5 КК України, зарахувати до строку відбутого ОСОБА_3 покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 23 січня 2017 року до 21 грудня 2017 року, включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: кухонний ніж зі слідами темно-бурого кольору схожими на кров, чоловічу футболку та спортивну кофту з прорізами тканини та слідами темно-бурого кольору схожої на кров, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1