УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8, при секретарі ОСОБА_9, за участю прокурора ОСОБА_10, підозрюваного ОСОБА_1 , захисників - адвокатів ОСОБА_11, ОСОБА_12, розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000634 від 26.05.2022, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжного заходу у вигляді застави, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13, погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення посягань на функціонування економіки держави управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням посягань на функціонування економіки держави Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваного ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000634 від 26.05.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.3 ст.209 КК України, а також за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Карпатнафтохім», діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, яким підконтрольні компанії-нерезеденти «FANLO HOLDINGS LIMITED» (Кіпр), «LUKOIL INVESTMENTS CYPRUS LTD» (Кіпр) та Нафтова компанія «Лукойл» (РФ), упродовж 2017-2020 років не включили до складу фінансового результату та об`єкту оподаткування податком на прибуток вартість списаної кредиторської заборгованості за наступними угодами: угоди про надання поновлювальної позикової лінії № А201103185 від 15.09.2011, укладеної ТОВ «Карпатнафтохім» та компанією-нерезидентом «LUKOIL INVESTMENTS CYPRUS LTD» (Кіпр), на підставі угоди про надання позики №А201104216 від 06.12.2011, укладеної між ТОВ «Карпатнафтохім» та компанією-нерезидентом «LUKOIL INVESTMENTS CYPRUS LTD», угоди про відступлення права вимоги, укладеної 07.02.2017 між «LUKOIL INVESTMENTS CYPRUS LTD» та технічною компанією-нерезидента «FANLO HOLDINGS LIMITED», а також додаткової угоди №8 від 21.07.2017 до угоди про надання поновлювальної позикової лінії №А201103185 від 15.09.2011, укладеної між ТОВ «Карпатнафтохім» та компанією-нерезидентом «LUKOIL INVESTMENTS CYPRUS LTD», та додаткової угоди №2 від 21.07.2017 до угоди про надання позики №А201104216 від 06.12.2011, укладеної між ТОВ «Карпатнафтохім» та компанією-нерезидентом «FANLO HOLDINGS LIMITED», в результаті чого занизили податок на прибуток на загальну суму 2 186 033 987 грн.

За таких обставин, з урахуванням встановлених у ході досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення та здобутих доказів 10.09.2022, генеральному директору ТОВ «Карпатнафтохім» ОСОБА_1 вручено письмове повідомлення про підозру в умисному ухиленні від сплати податків у сумі 2 186 033 987 грн., що є особливо великим розміром, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого вказаного кримінального правопорушення є зібрані у ході розслідування докази, а саме:

- Висновок аналітичного дослідження Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Державної податкової служби України №69/99-00-08-01-03-20/33129683 від 12.07.2022 «Про результати дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «Карпатнафтохім» (), щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму або фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, та/або інших правопорушень за період з 01.01.2015 по 31.05.2022», яким установлено заниження ТОВ «Карпатнафтохім» податку на прибуток підприємства за 2017-2021 роки у розмірі 2 279 932 957 грн.;

- Угода про надання поновлювальної позикової лінії від 15.09.2011 № А201103185 з додатковими угодами від 31.01.2012 №1, від 08.08.2012 №2, від 04.06.2013 №3, від 29.01.2014 №4, від 10.07.2014 №5, від 18.05.2015 №6, від 17.05.2016 №7, від 21.07.2017 №8, угода про надання поновлювальної позикової лінії від 06.12.2011 №А201104216 з додатковими угодами від 02.04.2014 №1, від 21.07.2017 №2, угода про відступлення від 07.02.2017;

- Висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.09.2022 №20265/22-72/20266/22-71 за результатами проведення судової економічної експертизи, яким підтверджено Висновок аналітичного дослідження від 12.07.2022 №69/99-00-08-01-03-20/33129683 Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, Державної податкової служби України щодо заниження ТОВ «Карпатнафтохім» у період 2017-2021 роки податку на прибуток підприємств на суму у розмірі 2 186 033 987 грн.;

- іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від 15000 до 25000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч.3 ст.212 КК України свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Наразі, також існує необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочин, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, при вирішенні питання розміру застави, детектив вважає, що її розмір має складати не менше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Застосування стосовно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді застави є гарантованим та можливим способом унеможливити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалісті у цьому ж кримінальному провадженні.

За викладених обставин у сукупності, з урахуванням розміру спричиненої шкоди державі, яка становить 2 186 033 987 грн, особи підозрюваного, відомості щодо судимостей ОСОБА_1 відсутні, інші запобіжні заходи у цьому кримінальному провадженні до нього не застосовувались, а також, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення - тяжкого злочину, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів в силу положень ч.8 ст.194 КПК України, то сторона обвинувачення вважає, що лише застосування запобіжного заходу у вигляді застави в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, тоді як, застосування більш м`яких запобіжних засобів є неможливим в силу положень ч. 8 ст. 194 КПК України, за якою до підозрюваного у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених цією главою.

В той же час, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу у розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документів, що це підтверджує.

Згідно з ч. 5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_1 , з урахуванням наявних ризиків, обставин кримінального правопорушення, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та особами, що підлягають допиту під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, наявність обставин, які свідчать про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, враховуючи тяжкість злочину, задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного детектив просив обрати запобіжний захід у вигляді застави та покласти ряд обов`язків на підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисники заперечували проти клопотання, мотивуючи відсутністю обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, стороною захисту, акцентовано увагу слідчого судді на тому, що неналежне виконання стороною обвинувачення своїх процесуальних обов`язків, встановлених КПК України (за наявності для цього підстав), не може мати наслідком застосування до ОСОБА_1 негативних процесуальних наслідків у виді обрання запобіжного заходу.

Слідчий суддя, вислухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали, додані до нього, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст. 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11.01.2012 №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК протягом усього часу з моменту набуття певною особою статусу підозрюваного чи обвинуваченого, на неї покладено певні процесуальні обов`язки, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Частинами 1, 2 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, предметом доказування при вирішенні процесуального питання про застосування запобіжного заходу є наявність або відсутність обставин, визначених ч.1 ст.194 КПК України, що встановлюються на підставі доказів, наданих сторонами кримінального провадження.

Доказами є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню (ч. 1 ст.84 КПК України).

При цьому, ст. 94 КПК України унормовано, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 3 ст. 17 КПК України встановлено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не повинен вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті (ст. 368 КПК України). Однак, на підставі наявних доказів слідчий суддя зобов`язаний встановити наявність або відсутність обґрунтованої підозри.

КПК України не містить поняття обґрунтованої підозри. Разом з тим, ч. 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

В ході розгляду клопотання встановлено, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000634 від 26.05.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, а також, за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, ОСОБА_1 було повідомлено 10.09.2022. У порядку ст. 208 КК України підозрюваний не затримувався.

Як слідує зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, а саме: в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

При цьому, звертаючись з даним клопотанням до слідчого судді, детективом зазначено на те, що обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, є зібрані у ході розслідування докази, а саме:

- висновок аналітичного дослідження Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Державної податкової служби України №69/99-00-08-01-03-20/33129683 від 12.07.2022 «Про результати дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «Карпатнафтохім»;

- угода про надання поновлювальної позикової лінії від 15.09.2011 № А201103185 з додатковими угодами від 31.01.2012 №1, від 08.08.2012 №2, від 04.06.2013 №3, від 29.01.2014 №4, від 10.07.2014 №5, від 18.05.2015 №6, від 17.05.2016 №7, від 21.07.2017 № 8; угода про надання поновлювальної позикової лінії від 06.12.2011 №А201104216 з додатковими угодами від 02.04.2014 №1, від 21.07.2017 № 2, угода про відступлення від 07.02.2017;

- висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.09.2022 №20265/22-72/20266/22-71 за результатами проведення судової економічної експертизи;

- інші матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Проте, в ході розгляду клопотання слідчим суддею, з урахуванням положень ч. 1 ст. 84 КПК України, ст.ст. 85-87 КПК України, встановлено, що наведені вище матеріали не обгрунтовують підозру ОСОБА_1 в силу недопустимості та неналежності викладених в них фактичних даних як доказів.

Аналізуючи Висновок аналітичного дослідження від 12.07.2022, слідчий суддя зауважує на наступне.

У вступній частині вказаного висновку зазначено, що процесуальною підставою для його складення є постанова прокурора Офісу Генерального прокурора від 17.06.2022 про залучення спеціаліста. Отже, Висновок аналітичного дослідження складено головним державним інспектором ДПС України, як спеціалістом у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 25 ч.1 ст. 3 КПК України спеціаліст є учасником кримінального провадження, процесуальний статус якого визначений ст. ст. 71, 72 КПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 71 КПК України спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками і може надавати консультації, пояснення, довідки та висновки під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.

Згідно ч. 2 ст. 71 КПК України спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду, а також для надання висновків у випадках, передбачених п.7 ч.4 ст. 71 КПК України.

При цьому, п.7 ч.4 ст. 71 КПК України встановлено, що спеціаліст має право надавати висновки з питань, що належать до сфери його знань під час розслідування кримінальних проступків.

Дане положення вказаної правової норми кримінального процесуального закону кореспондує нормам ЗУ від 22.11.2018 №2617-VIII та ЗУ від 17.06.2020 №720-ІХ, які набрали чинності з 03.07.2020.

Разом з цим, п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що прокурор - це особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 ЗУ «Про прокуратуру» та діє у межах своїх повноважень, перелік яких передбачено ст. 36 КПК України.

Дані положення узгоджуються зі ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слідчий суддя також вважає за необхідне зауважити на те, що форма і зміст кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відповідно до п. 2 ч.1 ст. 7 КПК України відноситься законність.

Згідно принципу законності, як одному із загальних засад кримінального провадження, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства ч. 1 ст. 9 КПК України).

Отже, прокурор, як учасник кримінального провадження зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень га у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Пунктом 19 ч.1 ст.3 КПК України прокурор є стороною кримінального провадження з боку обвинувачення, отже, прокурор, як сторона кримінального провадження, в силу п. 21 ч.2 ст.36 КПК України, має право залучити спеціаліста для надання безпосередньої технічної допомоги, а також для надання висновків у випадках, передбачених п.7 ч.4 ст. 71 КПК України.

Таким чином, спеціаліст має право надавати висновки виключно під час розслідування кримінальних проступків, а тому, прокурор має право залучати спеціаліста для надання висновку виключно під час розслідування кримінальних проступків.

За ч.2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене КК України діяння, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Кримінальні проступки розслідуються у формі дізнання ( п.4 ч.1 ст. 3 КПК України).

Судом встановлено, що в кримінальному провадженні, в якому подане вищезазначене клопотання, здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 212 КК України, що відповідно до положень ст. 12 КК України та з урахуванням санкцій вказаних статей не є кримінальними проступками, а є злочинами, а тому, формою досудового розслідування злочинів є досудове слідство, що визначено п. 6 ч.1 ст. 3 КПК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч.1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

За ст. 94 КПК України слідчий суддя оцінює кожний доказ з точки зору його допустимості.

Частиною 1 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що фактичні дані, як докази, які викладені спеціалістом у Висновку аналітичного дослідження, в силу п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, є недопустимими, а відтак, він не може бути використаний слідчим суддею при прийнятті процесуальних рішень.

Щодо Висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.09.2022 № 20265/22-72/20266/22-71 за результатами проведення судової економічної експертизи, також слід зазначити наступне.

За ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатом висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта.

Як вбачається із матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, прокурором у своїх постановах про призначення судової економічної експертизи від 21.06.2022, 21.07.2022, зокрема у постанові від 21.07.2022, на вирішення судовим експертом поставлено питання наступного змісту: «Чи підтверджуються документально та нормативно висновки аналітичного дослідження № 69/99-00-08-01 -03-20/3312983 від 12.07.2022 Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ДПС про результати дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «Карпатнафтохім» за період з 01.01.2015 по 31.05.2022 згідно з яким встановлено заниження ТОВ «Карпатнафтохім» в період 2017 - 2020 роки по контрольним операціям об`єкту оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 521660943 грн.

При цьому, 29.08.2022 разом з листом від 29.08.2022 № 08/1/1-3037-22 до КНДІСЕ надійшла постанова прокурора Офісу Генерального прокурора П. Кулеші про уточнення питань для проведення судової економічної експертизи від 29.08.2022, якою уточнюються питання, викладені у постанові прокурора від 22.07.2022 у кримінальному провадженні, та на вирішення судовому експерту поставлено питання наступного змісту: «Чи підтверджуються документально та нормативно висновки аналітичного дослідження № 69/99-00-08-01 -03-20/33129683 від 12.07.2022 Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ДПС «Про результати дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «Карпатнафтохім» за період з 01.01.2015 по 31.05.2022, згідно з яким встановлено заниження ТОВ «Карпатнафтохім» податку на прибуток підприємства за період 2017 - 2021 роки у розмірі 2 279 932 957 грн».

Натомість, відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу III Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 вирішення питань, що належать до компетенції органів державного фінансового та податкового контролю (здійснення експертами-економістами перевірки певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності установ, організацій, підприємств з метою виявлення наявних фактів порушення законодавства, фактів порушення податкового законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб), не належить до завдань економічної експертизи.

За таких обставин, поставлене прокурором питання щодо порушення вимог податкового законодавства із визначенням відповідних негативних наслідків не може бути доведене висновком економічної експертизи.

Крім того, у рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» та інших, Європейський суд з прав людини застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

З урахуванням викладеного, а також того, що висновок експерта ґрунтується на оцінці визнаного в силу п.2 ч.3 ст. 87 КПК України недопустимим, як доказ, вищезазначеному аналітичному дослідженні і є похідним від останнього, слідчий суддя приходить до висновку про те, що і даний висновок за результатами експертизи є недопустимим на підставі ч.1 ст.87 КПК України.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне також зазначити на самостійні висновки експерта, який вийшов за межі своїх повноважень, щодо визнання недійсними правочинів.

Таким чином, з огляду на викладене, Висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.09.2022 № 20265/22-72/20266/22-71 за результатами проведення судової економічної експертизи слідчим суддею визнається недопустимим доказом, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу.

Крім того, додатково про відсутність обґрунтованої підозри в цьому кримінальному провадженні свідчить ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2022 у справі № 761/16182/22, якою скасовано арешт на нерухоме майно ТОВ «Карпатнафтохім» та ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2022 у справі № 761/16184/22, якою скасовано арешт корпоративних прав KARPATY CHEMICAL B.V.

Вказівка в клопотанні на інші матеріали досудового розслідування в їх сукупності, які обгрунтовують підозру, не має процесуального значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, оскільки сторона обвинувачення не надає посилань на конкретні докази, сукупність яких можна було б оцінити з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Орган досудового розслідування просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді застави, враховуючи тяжкість злочину, задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, та покласти ряд обов`язків на підозрюваного, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме, наявність обставин, які свідчать про:

- можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК у кримінальному провадженні № 0000634 від 26.05.2022 щодо підозрюваного ОСОБА_1 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як зазначено вище, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК).

З огляду на те, що норма ст. 177 КПК України є бланкетною і ризики, які передбачені ч. 1 вказаної статті закону, зазначені лише для кваліфікації конкретних дій особи, або ознак, які могли б дати підставу слідчому судді вважати ризики існуючими з відповідним пунктом зазначеної статті, тому ті факти, які саме дали підставу вважати кожен окремий ризик існуючим, має бути чітко описаними.

Достатні дані, при цьому, повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак, вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Також, згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор (п.2 ч.1 ст.194 КПК України).

При цьому, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Так, детектив, за погодженням з прокурором, у клопотанні зазначає, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) та, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від 15000 до 25000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна (ч. 3 ст. 212 КК України), а тому, може залишити територію Івано-Франківської області та територію України та переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Разом з цим, слідчим суддею в ході розгляду клопотання, не встановлено і з матеріалів клопотання не вбачається та не заперечується стороною обвинувачення, що ОСОБА_1 від дня своєї обізнаності про факт існування кримінального провадження - від дня проведення обшуку 04.08.2022 та після повідомлення про підозру - 10.09.2022, якимось чином вчинив або мав намір вчинити будь-які дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування.

Більш того, будучи обізнаним про факт існування кримінального провадження, не вчинив детективу жодних перешкод для вручення йому повідомлення про підозру від 10.09.2022 у вчиненні кримінального правопорушення за місцем свого проживання, а також, добровільно, прибув 15.09.2022 о 15.00 год. до детектива БЕБ України на допит як підозрюваного згідно повістки про виклик, про що свідчить відмітка про прибуття на повістці про виклик та протокол допиту підозрюваного від 15.09.2022, його розписка від 15.09.2022 про отримання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, прибув з місця проживання з міста Калуш, Івано-Франківської області до Шевченківського районного суду міста Києва для участі в судовому засіданні 21.09.2022 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку що ОСОБА_1 демонструє належну процесуальну поведінку.

Більш того, за вказаних обставин, слід звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі («Панченко проти Росії» (Panchenkov. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Тож, при оцінці заявленого ризику, заслуговує на увагу, практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати як таку, що може спонукати до втечі, однак, можливість жорстокого засудження є недостатнім чинником. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки.

З огляду на зазначене, а також, в силу положень, визначених ст. 178 КПК України та наданих стороною захисту доказів щодо особи підозрюваного, що підтверджується наданими у судовому засіданні документами, слідчим суддею встановлено та враховано, що ОСОБА_1 має постійне місце проживання по АДРЕСА_1 , має родину - одружений та виховує двох дітей, які потребують батьківського догляду та піклування, є керівником великого підприємства із значною кількістю працівників, тобто, має постійне місце роботи, за місцем роботи характеризується позитивно, нагороджений Почесною грамотою Кабінету Міністрів України, грамотою Івано-Франківської обласної державної адміністрації, «Знаком пошани за заслуги перед хімічною галуззю України», відповідно до спільного рішення Центральної Ради профспілки працівників хімічних та нафтохімічних галузей промисловості України і Союзу хіміків України № 77 від 02.05.2018, нагороджений дипломом лауреата загальнонаціональної програми «Людина року 2020» в номінації «Промисловість року».

Крім цього, в матеріалах клопотання відсутні відомості, що ОСОБА_1 притягався до кримінальній відповідальності та має судимість.

За таких обставин, ОСОБА_1 має позитивні характеризуючи фактичні дані.

Крім того, з матеріалів клопотання слідчим суддею також встановлено, що ОСОБА_1 зацікавлений у встановленні дійсних фактичних обставин в зазначеному кримінальному провадженні з метою спростування підозри, бере активну участь у кримінальному провадженні про що свідчать ряд поданих його адвокатом клопотань про проведення процесуальних дій, тоді як, його переховування унеможливить встановлення дійсних обставин у кримінальному провадженні, що не відповідатиме його інтересам.

Більш того, ч. 3 ст. 212 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення або обмеження волі, що, об`єктивно, істотно зменшує ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, за наявності такого ризику.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що ризик переховування ОСОБА_1 від органу досудового розслідування матеріалами клопотання не підтверджено та спростовується належною процесуальною поведінкою ОСОБА_1 .

Щодо заявленого у клопотанні ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, в обґрунтування процесуального ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст.177 КПК України, детектив, за погодженням з прокурором, в клопотанні послався на те, що досудове розслідування триває, а стороною обвинувачення зібрані не всі докази, які, маючи до них доступ, можуть бути знищенні, переховані або спотворені ОСОБА_1 з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, запобігання спробі знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При цьому, до клопотання не додано доказів перебування у ОСОБА_1 перелічених матеріалів, які за твердженням сторони обвинувачення ОСОБА_1 може знищити, сховати або спотворити.

Крім цього, згідно Витягу з ЄРДР, відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 26.05.2022, при цьому, 04.08.2022 за місцем роботи та за місцем проживання ОСОБА_1 проведено обшук, однак, в ході проведення обшуку, не відшукано та не вилучено перелічені в клопотанні матеріали, які, за твердженням сторони обвинувачення, ОСОБА_1 може знищити, сховати або спотворити, відсутні докази щодо цього.

За таких обставин, наведене твердження сторони обвинувачення є необгрунтованим та не підтверджено матеріалами клопотання, що свідчить на недоведеність та відсутність заявленого стороною обвинувачення ризику, а також сторона обвинувачення в клопотанні не вказує, чому до дня повідомлення про підозру перелічені в клопотанні матеріали не були вилучені.

Щодо заявленого в клопотанні ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Так, детектив, з посиланням на те, що досудове розслідування триває, у тому числі, планується проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, за погодженням з прокурором, обґрунтовує існування ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, сторона обвинувачення просить покласти на ОСОБА_1 процесуальний обов`язок утриматись від спілкування зі свідками та особами, що підлягають допиту під час проведення досудового розслідування, а саме: з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , отже, наявність або відсутність процесуального ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід розглядати саме в контексті зазначених в клопотанні осіб.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України, свідком у кримінальному провадженні є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Натомість, в матеріалах клопотання відсутні докази, які б підтверджували той факт, що перелічені особи є свідками у кримінальному провадженні. При цьому, за завідомо неправдиві показання свідка встановлена кримінальна відповідальність (ст. 384 КК України). За відмову свідка давати показання встановлена кримінальна відповідальність (ст. 385 КК України). За примушування свідка до відмови від давання показань встановлена кримінальна відповідальність (ст. 386 КК України).

Крім цього, в матеріалах клопотання відсутні докази, що перелічені в клопотанні особи є потерпілими (ст. 55 КПК України), є експертами (ст. 69 КПК України), є спеціалістами (ст. 71

Також, відповідно до ст. 225 КПК України за наявності підстав вважати, що допит потерпілого, свідка в суді буде неможливим або, у випадку існування обставин, які можуть вплинути на повноту чи достовірність показань потерпілого, свідка у кримінальному провадженні, сторона кримінального провадження має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення допиту такого потерпілого чи свідка у судовому засіданні. Такі показання потерпілого та свідка можуть бути використані судом під час судового розгляду.

Між тим, сторона обвинувачення правом, встановленим ст. 225 КПК України, не скористалася, допит заявлених свідків, в порядку передбаченому законом, не здійснила, в матеріалах клопотання відсутні докази щодо цього, що дає достатньо підстав вважати, що відсутні ризики впливу на свідків з боку ОСОБА_1 .

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що наявність фактичних даних про намір ОСОБА_1 вчинити певні дії, які б утворювали можливість настання процесуальних ризиків, визначених ст. 177 КПК України, відсутні, а також відсутні докази щодо цього в матеріалах клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного не може бути покладено жодного обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки їх необхідність стороною обвинувачення не доведена.

Крім того, встановлена слідчим суддею відсутність обґрунтованої підозри, відсутність процесуальних ризиків виключає можливість покладення на ОСОБА_1 процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки процесуальні обов`язки покладаються одночасно із застосуванням запобіжного заходу.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Виходячи з цього, окремо слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на те, що в постанові про створення слідчої групи відсутня дата, що є прямим порушенням ст.110 КПК України. Також доручення прокурора для організації проведення досудового розслідування від 06.07.2022 направлено керівнику другого відділу детективів захисту економіки у сфері обігу підакцизних товарів Бюро економічної безпеки України, тобто саме другий відділ детективів був уповноважений здійснювати досудове розслідування. Проте, досудове розслідування здійснюється першим відділом детективів. Крім того, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави було узгоджено прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення посягань на функціонування економіки держави управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням посягань на функціонування економіки держави Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14 15.09.2022. Однак, наказом Офісу Генерального прокурора за №35-шц від 15.09.2022 було ліквідовано Департамент організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки та кібербезпеку держави.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги те, що докази, надані стороною обвинувачення, визнані слідчим суддею недопустимими, що свідчить про необґрунтованість підозри, а також, враховуючи недоведеність ризиків, посилання на які йдеться у клопотанні, враховуючи те, що детектив, прокурор належним чином не довели необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді застави, а також допущені стороною обвинувачення процесуальні порушення, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

З огляду на вище викладене, керуючись ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000634 від 26.05.2022, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя