Справа № 463/8686/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/318/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14.03.2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо невнесення ДБР, Територіальним управлінням, розташованим у м. Львові, відомостей до ЄРДР по заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.2022 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14.03.2023 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо невнесення ДБР, Територіальним управлінням, розташованим у м. Львові, відомостей до ЄРДР по заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.2022 року.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що у зверненні ОСОБА_6 від 25.10.2022 відсутні будь-які дані про обставини, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, а фактично у заяві про вчинення кримінального правопорушення скаржник висловлює свою незгоду із прийнятим суддею процесуальним рішенням, для оскарження якого визначена процедура .

На ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14.03.2023 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову ухвалу про задоволення в повному обсязі вимог його скарги.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, такою, що підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що в ухвалі слідчий суддя на виконання вимог ч.1 ст. 214 КПК України не вказав докази, що підтверджують, що його заява про кримінальне правопорушення від 25.10.2022 року не являється повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення і працівники Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові мали право не вносити дані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування в результаті чого порушено норми даної статті.

На апеляційний розгляд заявник ОСОБА_6 не з`явився, проте подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, а тому неявка останнього у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2023 до Шевченківського районного суду м. Львова, на підставі ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 27.02.2023 передано для розгляду скаргу ОСОБА_6 , який просить визнати протиправним не внесення працівниками ДБР, Територіальним управлінням, розташованим у м. Львові, на підставі його заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.22 відомостей до ЄРДР та зобов`язати внести відповідні відомості до ЄРДР на підставі згаданої заяви.

З матеріалів справи вбачається, що 25.10.22 ОСОБА_6 звернувся на адресу Генерального прокурора з заявою , в якій просив внести відомості до ЄРДР про вчинення суддею Червоноградського міського суду Львівської області, ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України ( невиконання судового рішення ) . У зверненні ОСОБА_6 зазначав, що згаданим суддею 21.05.2015 постановлено ухвалу у справі № 459/1615/15-ц , яку заявник вважає незаконною, оскільки суддя не виконав ухвалу судді апеляційного суду Львівської області від 12.05.2015 , якою було визначено підсудність у розгляді його позовної заяви до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі МЮ України з вимогами про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями суду. Натомість суддя ОСОБА_7 постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі , хоча повинен був розглянути справу по суті.

Заява ОСОБА_6 була спочатку скерована у Львівську обласну прокуратуру , в подальшому 04.11.22 направлення до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові. Відомостей про те, що на підставі вказаного звернення були внесені відомості до ЄРДР ,суду не надані.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя в ухвалі зазначив, що у зверненні ОСОБА_6 від 25.10.2022 відсутні будь-які дані про обставини, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно зазначив, що не надано інформації й про те, чи скористався заявник своїм правом на оскарження ухвали, постановленої суддею Червоноградського міського суду Львівської області від 21.05.2015 р. в апеляційному порядку та чи набрала така ухвала законної сили, а фактично у заяві про вчинення кримінального правопорушення скаржник висловлює свою незгоду із прийнятим суддею процесуальним рішенням, для оскарження якого визначена процедура .

Тому, враховуючи викладене, на думку апеляційного суду, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про те, що невнесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування, після отримання заяви ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення, є обґрунтованим.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними, а рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 березня 2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо невнесення ДБР, Територіальним управлінням, розташованим у м. Львові, відомостей до ЄРДР по заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.2022 року, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14.03.2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо невнесення ДБР, Територіальним управлінням, розташованим у м. Львові, відомостей до ЄРДР по заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.2022 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: