Справа № 473/2648/22
Номер провадження1-кп/473/252/2022
ВИРОК
іменем України

"10" листопада 2022 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000633 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Фрунзе, Доманівського району, Миколаївської області, українець, громадянин України, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, з професійно-технічною освітою, без місця реєстрації та без місця проживання, раніше судимий:

07.04.2014 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт;

04.12.2014 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

16.03.2016 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.04.2021 року з Арбузинської ВК №83 Миколаївської області у зв`язку із відбуттям строку покарання;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією з боку Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2263-IX від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

20.08.2022 року в невстановлений час, в період дії на території України Указу Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» ОСОБА_4 проходив по АДРЕСА_1 проживають родичі, і що їх немає за місцем мешкання.

В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел на таємне повторне вчинення крадіжки, реалізуючи який, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник на територію домоволодіння та за допомогою металевої труби зламав навісний замок бічних дверей до житлового будинку, звідки, усвідомлюючи, що на усій території України діє воєнний стан, таємно, повторно викрав:

мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9» вартістю 2950 гривень;

планшет марки «Samsung» вартістю 1000 грн.;

2 електровафельниці «ЭВКГ 10» вартістю 285 гривень кожна, всього на 570 грн.;

електрична м`ясорубка марки «ГАММА-3» вартістю 450 гривень;

миска алюмінієва ємністю 15л. вартістю 110 гривень;

ручна соковижималка радянського виробництва вартістю 150 гривень;

2 сковороди алюмінієві, вартістю 140 грн. кожна, всього на 280 гривень;

каструля ємкістю 2 л. у кількості 2 шт. вартістю 50 грн. кожна, всього на 100 гривень;

каструля ємкістю 5 л. у кількості 2 шт. вартістю 70 грн. кожна, всього на 140 гривень;

пароварка алюмінієва ємкістю 6 л. вартістю 100 гривень;

казан з нержавіючої сталі ємкістю 6 л. вартістю 180 гривень.

вафельниця електрична «ЭВКГ-10» вартістю 285 гривень;

пароварка алюмінієва ємкістю 5 л. вартістю 250 гривень;

електронні ваги марки «Redmond RS-743» вартістю 350 грн. .

Після чого ОСОБА_4 покинув вказане домоволодіння, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 6915 гривень.

19.09.2022 року у невстановлений час, в період дії на території України Указу Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» ОСОБА_4 перебував в АДРЕСА_2 .

Проходячи повз домоволодіння, котре розташоване по АДРЕСА_3 , у ОСОБА_4 виник прямий умисел на таємне повторне вчинення крадіжки, реалізуючи який, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді матеріальної шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що на усій території України діє воєнний стан, шляхом вільного доступу потрапив на територію вказаного домоволодіння. Після цього, направився до вхідних дверей житлового будинку, котрі в той момент були відчинені, відкрив їх та проник до його приміщення. Перебуваючи в приміщенні веранди, ОСОБА_4 помітив ноутбук марки «НР РгоВоок 64700» вартістю 8510 гривень, котрий таємно повторно викрав з метою його подальшого продажу.

Тримаючи в руках викрадене ним майно, ОСОБА_4 покинув територію домоволодіння, таким чином розпорядився ноутбуком марки «НР РгоВоок 64700» на власний розсуд, чим спричини потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 8510 гривень.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював обставини, встановлені в обвинувальному акті, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Під час судового розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та не заперечував обставини, встановлені в обвинувальному акті. Пояснив, що проник до будинку племінника в м.Вознесенську на Болгарці, якого вдома не було. Звідки викрав посуд та побутову техніку. Виніс викрадене та частину розбив, а частину здав на металобрухт. Придбав спиртне та цигарки. Потім вирушив до м.Южноукраїнська через смт.Олександрівку, звідки з будинку, двері до якого зачинені не були, по вулиці Комбайнерів, викрав ноутбук, проте не знав як ним користуватися, тому залишив у сусідньому дворі. Вказав, що при цьому його намагався хтось зупинити. Після злочину він був затриманий після вчиненого поліцією в м.Южноукраїнськ та доставлений до Вознесенська. Не заперечував, що знав про існування воєнного стану в Україні. Просив призначити йому покарання нижче найнижчої межі, яка передбачена ч.4 ст.185 КК України, так як хворіє на гепатит та за станом здоров`я не може тривалий час перебувати в місцях позбавлення волі.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до суду не з`явилися, надали заяви, в яких просили проводити судовий розгляд у їх відсутності, проти такого не заперечували учасники процесу, тому на підставі ст.325 КПК України судом було прийнято рішення про проведення судового засідання у відсутності потерпілих.

Клопотань про допит свідків та дослідження матеріалів провадження - сторони не заявляли, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) такі докази в даному провадженні судом не досліджувалися.

Були досліджені лише надані прокурором матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, підтверджується власним визнанням обвинуваченим своєї вини та його показами.

Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94, ч.3 ст.349 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий за злочини проти власності, має не погашені і не зняті у встановленому порядку судимості (а.к.п.37-40); за місцем проживання характеризується негативно (а.к.п.42); на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.к.п.43), відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілих, враховуючи дані досудової доповіді про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, а також те, що злочини, які вчинив ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України належать до тяжких злочинів, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкцій ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст.69 КК України.

При цьому за кожним із двох епізодів обвинувачення, яке доведено, суд покарання обвинуваченому не призначає, оскільки відповідно до п.20 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - за окремими епізодами злочинної діяльності, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Щодо застосування положень ст.69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого, ніж передбаченого законом санкцією ч.4 ст.185 КК України, то суд враховує, що відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

У дані справі встановлено кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме щире каяття та визнання вини, а також активне сприяння розкриттю злочину.

Ці обставини, а також визнання обвинуваченим своєї вини, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений усвідомив протиправність вчиненого, не ухилявся від співпраці із слідством, не заперечував під час судового розгляду обставини, які встановлені в обвинувальному акті, та вказані обставини дають підстави для застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Так, визначаючи поняття справедливості щодо призначення кримінальних покарань Конституційний Суд України зазначає, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України» (п.4.1 Рішення КСУ від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 КК України (справа про призначення судом більш м`якого покарання).

Окрім того, суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, який, з огляду на його позицію, висловлену в дебатах, вказав, що має тяжке хронічне захворювання.

Щодо запобіжного заходу, який має бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 до моменту набрання вироком законної сили,то суд вважає, що із врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкість пред`явленого йому обвинувачення його слід залишити під вартою до набранням вироком законної сили.

Відповідно до ст.124 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають витрати за проведення судових експертиз (а.к.п.46, 47).

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням становить: потерпілому ОСОБА_6 - 8510 гривень, який повністю відшкодовано. Потерпілій ОСОБА_5 - 6915 гривень, яка частково відшкодована на суму 750 грн.

Цивільні позови потерпілими пред`явлено не було.

Відсутні докази про розпорядження речовими доказами на стадії слідства, тому їх доля судом не вирішується.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 за цим вироком обчислювати з моменту взяття під варту на стадії слідства, а саме з 26 вересня 2022 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 26 вересня 2022 року по дату набрання вироком законної сили.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 620 гривень витрат за проведення експертиз.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1