Справа № 184/1989/21
Провадження № 1-кп/0182/688/2022
У Х В А Л А

Іменем України

31.03.2022 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Нікополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183 від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_5 , за правовою кваліфікацією за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадження колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за №0000183 від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03 квітня 2022 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк не більше двох місяців, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так, на думку прокурора, існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений немає сталих родинних зв`язків, а у разі доведеності його провини, йому може бути призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що в подальшому може спонукати його до переховування від суду. До того ж обвинувачений може впливати на свідків, які на теперішній час не допитані в судовому засіданні і на виклику яких він сам наполягає. Крім того, прокурор посилається на ризик знищення чи перетворення речей та доказів, які мають значення для кримінального провадження з метою уникнення обвинуваченим відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_8 будучи повідомленим належним чином про дату та час судового засідання не з`явився, заяв про відкладення не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Як повідомила захисник ОСОБА_7 , ризики на які посилається у клопотанні прокурор є недоведеними, оскільки обвинувачений протягом тривалого часу не переховувався від органів досудового розслідування і суду, він вже не може спотворити будь-які докази, які зібрані у справі, а також прокурором не надано доказів того, що обвинувачений чинить або може вчинити тиск на свідків у зазначеному кримінальному провадженні. За таких обставин просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання батьків обвинуваченого, де він проживає з дитинства.

Колегія суддів заслухавши доводи прокурора, сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали провадження, вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою на даній стадії судового розгляду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого є наявність обґрунтованої на початковому рівні підозри у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, а також наявність таких ризиків як можливість переховування від суду та впливу на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані судом і з якими знайомий обвинувачений, а з деякими проживає по-сусідству.

У справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими і у разі доведеності його вини, йому загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Зазначені обставини є свідомими для обвинуваченого і серйозність висунутих обвинувачень може спонукати його до переховування від суду в подальшому.

Колегія суддів враховує те, що ОСОБА_5 вчинив інкриміновані злочини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з особливою жорстокістю, що потягло за собою настання смерті літньої жінки. Обвинувачений не одружений, не має утриманців, будь-які соціальні чинники, які б могли утримати обвинуваченого від вчинення нових злочинів відсутні. За станом здоров`я або будь-яких інших перешкод щодо тримання під вартою обвинувачений не має.

З урахуванням викладеного, тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини. Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає за необхідне продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою і відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника щодо зміни запобіжного заходу.

Разом з тим, враховуючи практику ЄСПЛ, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є можливим, як альтернативний запобіжний захід, визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , розмір застави, перспектива втрати якої, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Використовуючи свої повноваження, з урахуванням вимог ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його тяжкості майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та наявних ризиків. Тому, застава у розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. У разі внесення застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, а саме до 28 травня 2022 року.

Визначити для ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у сумі кратній 450 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1116450 ( один мільйон сто шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом стоку дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених на обвинувачених у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити начальнику ДУВП 4 для виконання і для вручення її копії обвинуваченому

Головуючий ОСОБА_1

суддя:

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3