Справа № 953/1210/23
н/п 1-кп/953/697/23
"01" березня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А :
В провадженні Київського районного суду міста Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурором у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з триманням останнього в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.
В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Отже, зважаючи на тяжкість покарання, ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Також обвинувачений офіційно на даний час не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, що в свою чергу може свідчити про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень. Підозрюваний може незаконно вплинути на свідків, в тому числі на свого знайомого та експертів у кримінальному провадженні з метою надання необхідних йому показань в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань). Відтак є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, обґрунтовані, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. На теперішній час у встановлений строк закінчити судовий розгляд не є можливим, а ризики які заявлялися не зменшились та мають місце. Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно вплинути на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 з тримання під вартою на нічний домашній арешт за адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 . В обґрунтування клопотання захисник, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначив наступне.
ОСОБА_4 утримується під вартою більше двох місяців з 07 грудня 2022 року, із застосуванням режиму, суворішого аніж для осіб, які відбувають призначене покарання, хоча вина його у вчиненні інкримінованих йому правопорушень не доведена у встановленому порядку, що є прямою ознакою тортур. Таке поводження з невинуватою людиною виходить за всі допустимі межі уявного забезпечення процесуальної поведінки та досягнення мети кримінального провадження, та порушенням прав та основоположних свобод людини. В даний час відсутні будь-які ризики, зазначені в ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 не має наміру переховуватись від суду, більш того, наявні в органів технічні засоби на сьогоднішній день повністю унеможливлюють таке переховування. Ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Обвинувачений позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені та знаходяться у віданні прокурора. ОСОБА_4 також не має можливості впливати на свідків, оскільки головний свідок ОСОБА_6 перебуває під вартою в СІЗО. Ризики перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення не доведені стороною обвинувачення та не підтверджуються жодними доказами. Крім того, захисник просить врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, визнає свою провину за ч.1 ст.309 КК України. Вказані обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_4 та зниження наявності ризиків незаконного впливу на свідків та переховування. Захисник також зазначає, що під час розгляду справи у суді стороною обвинувачення не було надано детального обґрунтування ризиків та не проведено належним чином їх аналіз.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з підстав, викладених в клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт, суд виходить з наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2022 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 04 лютого 2023 року з визначенням розміру застави в сумі 198480 гривень.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2023 року відносно ОСОБА_4 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» до 07 березня 2023 року з визначенням розміру застави в сумі 198480 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 07 березня 2023 року.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Слідчим суддею під час досудового розслідування встановлено у тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує його особистість, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за ч.2 ст.307 КК України позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик можливості переховування від суду продовжує існувати.
Обвинувачений не працює, не навчається, не одружений, суду не надано відомостей щодо наявності у обвинуваченого членів родини та будь-яких осіб на утриманні, отже судом не встановлено наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків на території України та зв`язків з державою, які б превалювали над його зацікавленістю у переховуванні. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період дії воєнного стану.
Враховуючи ту обставину, що судовий розгляд по даному кримінальному провадженні не розпочатий, доказами по кримінальному провадженню прокурор зазначає у тому числі показання свідків, у суду відсутні відомості щодо місця знаходження свідків, суд погоджується, що ризик можливості незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні продовжує існувати.
Суд також погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не працює, у суду відсутні відомості щодо наявності у обвинуваченого інших джерел доходу окрім доходів від злочинної діяльності, яка інкримінується обвинуваченому.
Наявність зазначених ризиків, які за час тримання обвинуваченого під вартою не зменшились та не втратили своєї актуальності, у їх сукупності виправдовує тримання останнього під вартою та свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту.
За вказаних підстав, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 з визначенням відповідно до положень п.3 ч.5 ст.182 КПК України застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає на момент розгляду питання про продовження строку тримання під вартою 214720 гривень, та покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Підстав для зменшення або збільшення розміру застави, сума якої була визначена слідчим суддею, судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.176, 177, 178, 182, 183, 196, 197, 314, 315 КПК України, суд -
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на шістдесят днів до 29 квітня 2023 року.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою встановити до 29 квітня 2023 року
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 02 березня 2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1