Справа №359/9231/22
Провадження №1кп/359/672/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі суду:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , законного представника обвинувачених ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , представника ювенальної превенції ОСОБА_10 , представника служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду угоди про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0001148, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.09.2022 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мерефа Харківської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Мерефа Харківської області, неповнолітнього, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні ними кримінального правопорушення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, строк дії якого продовжено з 05 год. 30 хв. на 90 діб до 21.11.2022 (указ від 23.08.2022 №7664).

Так, 15.09.2022, приблизно о 18.00 годині неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із неповнолітнім братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у приміщенні магазину «Фора» № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де помітили привідчинену комірку № 8 камери схову, в якій знаходилась коробка із соковижималкою марки «Gorenje» СJ100 НЕ, яка належить ОСОБА_9 .

В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 домовившись між собою про спільне вчинення таємного викрадення чужого майна,вчиненого за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, пройшли до торгівельної зали вказаного магазину та придбали пакет. Після цього, ОСОБА_4 разом із братом повернувся до камер схову, де діючи таємно та з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що їх дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, Пє ОСОБА_12 дістав із комірки №8 коробку із соковижималкою марки «Gorenje» СJ100 НЕ, яку помістив у пакет, який тримав ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 покинули приміщення магазину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяли матеріальну шкоду ОСОБА_9 у розмірі 1725гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вчинили умисні дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто скоїли кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

30.11.2022 року в даному кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченими в присутності їх захисників та законного представника ОСОБА_8 , укладені угоди про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468-472 КПК України.

В угодах про визнання винуватості, в присутності захисників та законного представника, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угод про визнання винуватості, неповнолітній ОСОБА_6 та ОСОБА_4 визнали свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину.

В угодах, сторони узгодили призначення обвинуваченим покарання, а саме: за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді громадських робіт терміном в 80 годин кожному.

Суд вважає, що згідно вимог ч. 2 та ч. 5 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження скоєння ними нових злочинів, зважаючи на їх особи, тяжкість інкримінованого їм злочину, негативну оцінку своїм діям, перше притягнення до кримінальної відповідальності, неповнолітній вік обвинувачених на момент скоєння злочину та їх матеріальне становище.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свою провину в скоєному злочині, що інкримінується їм визнали повністю, щиро розкаялися. Угоди про визнання винуватості підтримали та просили їх затвердити. Захисники також підтримали указані угоди та вказали на добровільність позиції і власне волевиявлення обвинувачених при їх укладенні. Жодного тиску на них з боку працівників поліції, прокурора не було.

Законний представник також зазначив, на його думку, про відсутність порушень прав та інтересів його дітей з боку органу досудового розслідування та прокурора.

Проти укладення таких угод та визначеного в них покарання у виді громадських робіт не заперечувала і потерпіла ОСОБА_9 , зазначивши, що вартість викраденого майна їй повернута, претензій до обвинувачених вона не має. Надані раніше письмові заяви про згоду на укладення таких угод підтримала.

Прокурор в судовому засіданні просила угоди про визнання винуватості, укладені відносно обвинувачених, затвердити і призначити узгоджене в угодах покарання, оскільки при укладенні угод про визнання винуватості, вимоги та правила КПК України та КК України дотримані, а обраний виді покарання в порядку ст. 69 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання та особам обвинувачених.

Судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угод, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них в разі затвердження угод судом.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, оскільки санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання до восьми років позбавлення волі, що дає можливість підписання таких угод. Зміст угод про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Згідно вимог ст.ст. 468-469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена, в тому числі, у провадженнях щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених, відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітніми, скрутне матеріальне становище, відшкодування завданої злочином шкоди в повному обсязі.

Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання обвинуваченим при проведенні досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

У відповідності до ч. 3 ст. 65 КК підстави призначення більш м`якого покарання визначено ст. 69 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

У цьому зв`язку, суд вбачає за можливе застосування положень ст. 69 КК України та призначення обвинуваченим покарання меншого ніж передбаченого санкцією ч.4 ст. 185 КК України, з урахуванням особи обвинувачених.

При перевірці угод про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, судом встановлено, що останні у повному обсязі відповідають вимогам вказаного законодавства, дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, умови угод не суперечать інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угод не було добровільним, обвинувачені ж спроможні виконати взяті на себе за угодою зобов`язання у вигляді виконання громадських робіт строком 80 годин, узгоджене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання з урахуванням положень ст. 69 КК України. Призначення покарання меншого ніж передбаченого санкцією ч.4 ст. 185 КК України, у цьому зв`язку, також не суперечить вимогам закону.

Вид покарання узгоджується з характеризуючими матеріалами щодо обвинувачених, віком останніх, та встановленими судом пом`якшуючими обставинами.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладені угоди про визнання винуватості від 30.11.2022 року, - підлягає затвердженню.

Так, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді громадських робіт строком на 80 годин.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для недопущення вчинення обвинуваченими нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під наглядом та контролем його поведінки за допомогою державних органів пробації.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати становлять 566 грн. 34 коп. за проведення судової експертизи, що суд відносить на рахунок Держави України, зважаючи на матеріальний стан обвинувачених.

На досудовому слідстві відносно обвинувачених запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 473-475 КПК України, ст. 15, 27, 50, 65, 66, 69, 69-1, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоди про визнання винуватості від 30.11.2022 року, укладені між прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_6 в присутності їх захисників адвокатів ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , а також законного представника ОСОБА_8 , в кримінальному провадженні №0001148, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.09.2022 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді громадських робіт терміном 80 (вісімдесят) годин.

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді громадських робіт терміном 80 (вісімдесят) годин.

Процесуальні витрати в розмірі 566 грн. 34 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи віднести на рахунок Держави України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, в порядку, визначеному КПК України, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_13 ОСОБА_14