Справа № 405/3511/22
1-в/405/363/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з початковою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:
1) 12.10.1998 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 229-1, ст. 45 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки та сплатою штрафу у розмірі 680 гривень;
2) 26.09.2001 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 307, ст. 69, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна. Звільнений 17.04.2003 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 24 дні;
3) 04.03.2009 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 307, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки;
4) 22.03.2010 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 08.12.2014 по відбуттю строку покарання;
по теперішній справі - 16.08.2019 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
встановив:
засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, та просив задовольнити.
Прокурор заперечувала щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» залишив вирішення клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 № 275-Р-22, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2019 ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 05 років (а.о.с. 15-21, Т.1 ч.І). Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06.11.2019 року, вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2019 року відносно ОСОБА_6 залишено без змін (а.о.с. 22-31 Т.1 ч. І).
Початок строку покарання 21.02.2019, кінець строку 21.02.2024. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 03 роки 05 місяців 21 день строку покарання, призначеного судом за вчинення кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 01 рік 06 місяць 09 днів.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 23.02.2019 року, за час відбування покарання допустив 03 (три) порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягався до дисциплінарної відповідальності, на даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку (а.п. 10, а.о.с. 23, 31, 52 Т.1 ч. ІІ), заохочень не мав (а.п. 10); в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» перебував з 23.02.2019 р. - за час перебування в установі допустив 2 (два) порушення встановленого режиму утримання у виді порушення правил внутрішнього розпорядку, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді доган, стягнення погашені в установленому законом порядку, заохочень не мав; з 05.12.2019 відбував покарання в ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)» - за час перебування в установі допустив 1 (одне) порушення встановленого порядку відбування покарання у виді порушення розпорядку дня. за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді догани, стягнення погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав; з 16.03.2022 відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6) - за час перебування в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не має; стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання призначену судом вважає надто суворою; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості; не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, може вступити в суперечки; спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується; намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; уникає виконання робіт із благоустрою установи, перекладає їх виконання на інших засуджених; відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне; особисту участь у виховних заходах, які проводяться в установі не бере; участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає, так як не вбачає у цьому суспільної необхідності; підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов; засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває; відповідно до оцінки вчинення повторного кримінального правопорушення засуджений має «середній рівень»; характеризується посередньо (а.п. 9).
З особової справи засудженого вбачається, що на засіданні комісії ДУ «Оріхівська виправна колонія №88)» розглядалося питання застосування ст. 101 КВК України, де ОСОБА_6 було відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення (протокол № 40 від 29.10.2020, а.о.с. 41, Т.1 ч.ІІ).
Також на засіданні адміністративної комісії ДУ «Оріхівська виправна колонія №88)» розглядалося питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 37 від 31.08.2021, а.о.с. 56, Т.1 ч.ІІ).
Крім того, на засіданні адміністративної комісії ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 13 від 30.06.2021, а.о.с. 71, Т.1 ч.ІІ).
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Однак, клопотання засудженого ОСОБА_6 та характеризуючі дані на останнього не містять достатніх відомостей про те, що засуджений на протязі усього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинені кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.
При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання три рази порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражались у встановленні міжкамерного зв`язку, порушенні локалізації та розпорядку дня, за що засуджений отримував догани. Відомості про працевлаштування засудженого відсутні, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок засуджений не прагне, участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає, так як не вбачає у цьому суспільної необхідності. Така поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, відбувши більше 2/3 строку покарання, призначеного останньому судом за умисне корисливе кримінальне правопорушення, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки ОСОБА_6 не довів свого виправлення.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
постановив:
в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали суду направити до Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» для відома та вручення засудженому ОСОБА_6 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів із дня проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_8