Справа № 308/6472/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000096 від 10.05.2022 року слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 про про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 10.05.2022 внесені до ЄРДР за №0000096.

Підставою внесення відповідних відомостей до ЄРДР стали зібрані матеріали співробітників УСР в Закарпатській області за фактом того, що ними встановлено, що окремий громадянин спільно з іншими невстановленими особами організовує незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що гр. ОСОБА_4 , ніде не працюючий, мешканець м. Ужгород, Закарпатської області, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, опрацював протиправний механізм незаконного збагачення, шляхом незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України поза пунктами пропуску.

Зокрема, ОСОБА_4 реалізуючи свої протиправні наміри спрямовані на незаконне збагачення, з корисливих мотивів попередньо зустрівся із ОСОБА_7 , в ході розмови з яким виказав останньому вимогу про надання грошових коштів у сумі 2500 доларів США, окремо, за кожного громадянина, за організацію ним незаконного переправлення осіб через державний кордон України, поза пунктом пропуску.

Так, 29.05.2022 о 15.49 год. в рамках проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину, після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, напроти магазину «АВС», що за адресою: м.Ужгород, вул.Дендеші, 148-А, на підставі ст. 208 КПК України працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Туркменістан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході особистого обшуку ОСОБА_4 виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 100 доларів США, серія та номер МС 03663906 А, які упаковано в спецпакет № ЕХРТ 0209112;

- грошові кошти в сумі 2200 гривень, які упаковано в спецпакет № PSP 1177412;

- мобільний телефон марки «Нокіа», чорного кольору та батарейка до нього, який упаковано в спецпакет № PSP 1176966.

Слідчий зазначає, що вищеперераховані речі, що вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_4 підпадають під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Вказані вище матеріальні об`єкти, відповідно до ст. 167 та ч.1 ст. 168 КПК України, є тимчасово вилученим майном у встановленому законом порядку.

29.05.2022 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Грошові кошти (100 доларів США, серія та номер МС 03663906 А), які вилучені в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 - є речовим доказом у кримінальному провадженні, позаяк є об`єктом кримінально протиправних дій (предметом вчиненого злочину) та засобами, за допомогою яких здійснювалось фіксування протиправної діяльності, а також містять у собі відомості, а саме серійні номери, що можуть бути використані як докази факту злочинних дій.

Відповідно до санкції інкримінованого на даний час підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, передбачено обов`язкове додаткове покарання конфіскація майна, а тому в органу досудового розслідування є необхідність у накладенні арешту і на вилучені грошові кошти у розмірі 2200 гривень.

Крім цього, в органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що за допомогою вказаного засобу зв`язку - вилученого мобільного телефону ОСОБА_4 здійснювалось спілкування з іншими фігурантами у кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги викладене та те, що тимчасово вилучені грошові кошти, мобільний телефон та інші речі вилучені в ході проведення особистого обшуку 29.05.2022 підозрюваного ОСОБА_4 містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, являються речовими доказами, оскільки відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК України, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: грошові кошти в сумі 100 доларів США, серія та номер МС 03663906 А; грошові кошти в сумі 2200 гривень; мобільний телефон марки «Нокіа», чорного кольору з батарейкою до нього.
В судовому засіданні слідча клопотання підтримала та просила суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні .
Власник вилученого майна ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили.
Заслухавши доводи учасників судового процесу, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 10.05.2022 року внесені до ЄРДР за №0000096 , попередня правова кваліфікація ч. 3 ст. 332 КК України.
В рамках цього провадження 29.05.2022 о 15.49 год. в рамках проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину, після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, напроти магазину «АВС», що за адресою: м.Ужгород, вул.Дендеші, 148-А, на підставі ст. 208 КПК України працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Туркменістан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході особистого обшуку ОСОБА_4 виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 100 доларів США, серія та номер МС 03663906 А, які упаковано в спецпакет № ЕХРТ 0209112;

- грошові кошти в сумі 2200 гривень, які упаковано в спецпакет № PSP 1177412;

- мобільний телефон марки «Нокіа», чорного кольору та батарейка до нього, який упаковано в спецпакет № PSP 1176966.

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 29.05.2022 року, вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_4 грошові кошти, мобільний телефон, та батарейка до нього визнані речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000096 .
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна, вилученого 29.05.2022 о 15.49 год. в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.
Одночасно, слідчий суддя вважає, що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту виявлених під час обшуку предметів та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.
Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.
Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування .
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Керуючись ст.ст.170-173,372,395КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000096 від 10.05.2022 року слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт, на виявлені і вилучені 29.05.2022 в ході проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні речі та предмети, а саме:
-грошові кошти в сумі 100 доларів США, серія та номер МС 03663906 А;
-грошові кошти в сумі 2200 гривень;
-мобільний телефон марки «Нокіа», чорного кольору з батарейкою до нього, шляхом заборони користування, відчужування та розпорядження.
Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Дата оголошення повного тексту ухвали з врахуванням перебування судді у нарадчий кімнаті в іншій справі - 06.06.2022 року о 11 - 06 год.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1