Справа № 341/727/19
Провадження № 11-кп/4808/251/22
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувшиу в кримінальному провадженні № 0000272апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Галицького районного суду від 5.04.2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Бабухів Рогатинського району, не судимого
засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України (далі ККУ) до позбавлення волі на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково в розмірі 86581,56 гривень матеріальної шкоди, 50000 гривень моральної шкоди, 10000 гривень витрат на правову допомогу.
За вироком суду 22 травня 2015 року приблизно о 13 год. ОСОБА_7 , керуючи вантажним фургоном-рефрижератором марки «Мерседес-Бенц» НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги між населеними пунктами с. Крилос та м. Галич у напрямку м. Галича з порушенням п.п. 2.3 б,д; 10.1, 12.3, 34 ПДР. У цей час на правому узбіччі в напрямку руху до м. Галича рухався автомобіль «Хюндай Елантра» НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який у недозволеному місці, переконавшись у безпечності маневру розвороту, а саме, що в зустрічному напрямку немає транспортних засобів, а задній автомобіль «Мерседес-Бенц» знаходився на безпечній відстані, почав виконувати розворот ліворуч і при цьому перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та виїхав на зустрічну смугу руху.
При цьому обвинувачений ОСОБА_7 проявив неуважність і з метою об`їзду автомобіля «Хюндай Елантра», не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки автомобіля або безпечного об`їзду перешкоди, у порушення вимог п. 34 ПДР України, перетнув суцільну лінію, зманеврував ліворуч для уникнення зіткнення з автомобілем потерпілого. Він виїхав на смугу зустрічного руху, по якій уже був автомобіль потерпілого ОСОБА_9 , де учинив зіткнення із його автомобілем. У наслідок порушення цих пунктів ПДР ОСОБА_7 допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай Елантра» під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок чого той отримав тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя у момент спричинення.

В апеляційних скаргах:

-обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що він не винен у ДТП, встановлені фактичні дані у справі не відповідають дійсності. Досудовим та судовим слідством не встановлено місця знаходження Хюндай-Елантра на обочині дороги та місця виїзду на його смугу. Протокол огляду місця події від 22.08.2015 в переробленому вигляді ним не підсписаний. Підпис на схемі до протоколу огляду не його і складений слідчим, якого на місці ДТП не було. Ці документи експерт використав під час дачі висновків у судовій транспортно-трасологічній та інженерно-транспортній експертизі. А підписані ним протокол та схема до нього взагалі відсутні в матеріалах справи. Зазначає, що він неодноразово просив слідчого провести слідчий експеримент, проте він не був проведений. На переконання обвинуваченого, саме потерпілий допустив порушення правил дорожнього руху, із місця стоянки виїхав без включення сигналу виконання лівого повороту пересік суцільну бокову лінію, створив йому аварійну обстановку. Просить вирок скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції;

-прокурор вважає вирок суду незаконним внаслідок м`якості призначеного судом покарання. Вважає,що суд допустив істотне порушення, а покарання призначене ОСОБА_7 не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину. Судом недостатньо враховано, що ОСОБА_7 вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, шкоду не відшкодував. Поза увагою суду залишились обставини скоєння злочину та його наслідки, адже обвинувачений порушив низку пунктів Правил дорожнього руху, у результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Судом не встановлено обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого. Суд безпідставно призначив йому покарання з випробуванням з мінімальним іспитовим строком, а також безпідставно не застосував додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 286 ч. 2 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст. 75 ККУ його від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 ККУ.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали доводи поданої апеляційної скарги обвинуваченого, просять задовольнити їх в повному обсязі, проти апеляції прокурора заперечили;

- прокурор вважає апеляцію обвинуваченого безпідставною, підтримав апеляційну скаргу прокурора, просить її задовольнити.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг та позиції сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 370 КПК України, ст. 50, 65 ККУ судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, призначене покарання справедливим. Вирок суду не може містити певні сумніви чи суперечності.

Оскаржений вирок суду цим вимогам закону не відповідає, він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду через істотні процесуальні порушення.

Згідно ст.ст. 412, 415 КПК апеляційний суд скасовує вирок першої інстанції з призначенням нового судового розгляду при виявлених істотних процесуальних порушеннях.

При формулюванні встановленої судом фабули обвинувачення щодо ОСОБА_7 судом вказано, що ця автоподія мала місце 22 травня 2015 року, однак це суперечить дійсним обставинам події, яка фактично відбулася 22 серпня того ж року. Така помилка може бути опискою, але її не усунуто до апеляційного перегляду справи, що ставить під сумнів висновки суду у цій справі.
Крім того, при викладі мотивів та доводів про доведеність вини ОСОБА_7 суд вказав, що потерпілий ОСОБА_11 також порушив ПДР, але ці порушення не вимагали у водія ОСОБА_7 перетинати суцільну лінію і виїжджати на зустрічну смугу дороги.
Такий висновок суду є істотною суперечністю і ставить під сумнів його висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у цій автопригоді, оскільки можна припустити, що суд має на увазі змішану вину в автоподії обох водіїв. Але іншому водієві обвинувачення не пред`являлось. Які саме порушення допустив інший водій, чи вони не мають причинно-наслідкового зв`язку з автопригодою, є незрозумілим із вироку суду.
За таких обставин колегія суддів вважає непереконливими й сумнівними доводи суду про винуватість у ДТП водія ОСОБА_7 .
Показання потерпілого ОСОБА_10 також підлягають ретельному аналізу й оцінці в тій частині, що при розвороті у забороненому місці він визначив для себе, що автомобіль обвинуваченого, що рухався позаду нього, перебуває на безпечній відстані.
При цьому слід врахувати, що ні досудовим слідством, ні судом чітко не визначено хто з водіїв першим створив аварійну ситуацію, чиї дії і порушення норм безпеки дорожнього руху привели до ДТП, хто з них діях в умовах крайньої необхідності для уникнення зіткнення автомобілів, під час якої не діють встановлені правила дорожнього руху, чи немає ознак змішаної вини двох водіїв. Виїзд водія на зустрічну смугу руху не завжди є єдиним доказом його вини у ДТП.
Всі ці обставини мають бути предметом детального дослідження й оцінки при новому судовому розгляді.
У правильному вирішенні судом цих проблемних питань міг би допомогти допит спеціаліста (експерта) з дорожньо-транспортних пригод, однак таких клопотань в суді сторонами не заявлялись. Після чого при необхідності й доцільності, тобто необов`язково, могла б бути призначена авто-технічна експертиза при причини ДТП і причетність когось з водіїв чи двох водіїв до спричинення автоподії.
Вказані обставин та сумніви апеляційний суд відносить до істотних процесуальних порушень, які не дали можливості суду прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Тому апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 слід задовольнити частково, оскільки скасовується вирок з призначенням нового судового розгляду, але без констатації його невинуватості, про що він просить в апляції.
Апеляцію прокурора слід також задовольнити частково через скасування вироку, але не з тих підстав, на які він посилається. При цьому апеляційний суд вважає, що якщо при новому судовому розгляді все таки буде підтверджена вина ОСОБА_7 , то немає переконливих й законних підстав вважати його покарання за цим вироком м`яким.
Таким чином апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.
При новому судовому розгляді слід врахувати вказане та ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 415, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора задовольнити частково, вирок Галицького районного суду від 5.04.2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4