Справа № 204/4406/22
Провадження № 1-кп/204/499/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000458 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2021 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки обвинувальний акт підсудний Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська, підстави для його повернення відсутні. Крім того відсутні підстави для закриття кримінального провадження. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на цілодобовий домашній арешт стосовно ОСОБА_3 . В обґрунтування клопотання зазначив, що під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що вказує те, що останній, підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, та за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та тяжкість покарання може змінити місце свого мешкання, переховуватися від органу досудового розслідування та суду, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, неможна виключати ризик скоєння ним нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_3 тривалий час займається протиправною діяльністю, та отримує незаконний дохід з цього. Крім того, останній є працівником правоохоронного органу тим паче є оперуповноваженим СКП, у зв`язку з чим має доступ до особистої табельної зброї і особисто знайомий з особою, яка передавала йому грошові кошти, що вказує на те, що не можна виключати ризик, що ОСОБА_9 , знаходячись на волі (вільно пересуватися), з використанням особистої табельної зброї може впливати на вказану особу та схиляти її до зміни показань на його користь, що може перешкодити встановленню істини по справі, а також впливати на інших свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони є його колегами по роботі. Також, під страхом невідворотності покарання може переховуватись, в тому числі і на тимчасово окупованій території України, оскільки санкція ч. 2 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років без застосування норм ст. 75 КК України, в той же час вказаний злочин віднесений відповідно до ст. 12 КК України, до нетяжких злочинів. Відтак у слідства є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт. З метою забезпечення належного судового розгляду обвинувального акту доцільно до обвинуваченого ОСОБА_3 застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з визначенням необхідності виконання певних обов`язків. Крім того, заявив клопотання про продовження строку відсторонення від посади ОСОБА_3 . В обґрунтування клопотання зазначив, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 займає посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції № 11 Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області (на час вчинення кримінального правопорушення займав посаду заступника начальника відділення поліції начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області), у зв`язку з чим він обізнаний із формами і методами проведення досудового розслідування та окремих слідчих дій, що свідчить про можливість вчинення обвинуваченим дій, які б перешкоджали проведенню повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, користуючись займаною посадою та своїми обов`язками, може здійснювати тиск на свідків, з метою зміни ними своїх показань. Таким чином, подальше перебування ОСОБА_3 на своїй посаді, а також використання ним своїх службових повноважень, може негативно вплинути на хід досудового розслідування шляхом впливу на свідків. Окрім цього, відсутні будь-які негативні наслідки для інших осіб внаслідок відсторонення від посади ОСОБА_3 . У подальшому ОСОБА_3 може узгоджувати свої показання з іншими учасниками, кримінального провадження, надавати цим особам поради щодо надання свідчень з врахуванням відомих їм обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань з метою ухилення від кримінальної відповідальності, тим самим протиправно перешкоджаючи кримінальному правопорушенню та вчиняючи інші кримінальні правопорушення. Окрім цього, заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що вказує те, що останній, підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та тяжкість покарання може змінити місце свого мешкання, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, неможливо виключати ризик скоєння ним нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 тривалий час займається протиправною діяльністю, та отримує незаконний дохід з цього. Крім того, останній є працівником правоохоронного органу, тим паче є оперуповноваженим СКП, у зв`язку з чим має доступ до особистої табельної зброї і особисто знайомий з особою, яка передавала йому грошові кошти, що вказує на те, що не можна виключати ризик, що ОСОБА_4 , знаходячись на свободі (вільно пересуватись), з використанням особистої табельної зброї може впливати на вказану особу та схиляти її до зміни показань на його користь, що може перешкодити встановленню істини по справі, а також впливати на інших свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони є колегами по роботі. Також, під страхом невідворотності покарання може переховуватись, в тому числі і на тимчасово окупованій території України, оскільки санкція ч. 2 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років без застосування норм ст. 75 КК України, в той же час вказаний злочин віднесений відповідно до ст. 12 КК України, до нетяжких злочинів. Відтак у слідства є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт. Окрім цього, заявив клопотання про відсторонення від посади ОСОБА_4 . В обґрунтування свого клопотання зазначив, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 займає посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим він обізнаний із формами і методами проведення досудового розслідування та окремих слідчих дій, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій, які б перешкоджали проведенню повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, користуючись займаною посадою та своїми обов`язками, може здійснювати тиск на свідків, з метою зміни ними своїх показань. Таким чином, подальше перебування ОСОБА_4 на своїй посаді, а також використання ним своїх службових повноважень, може негативно вплинути на хід досудового розслідування шляхом впливу на свідків. Окрім того, відсутні будь-які негативні наслідки для інших осіб внаслідок відсторонення від посади ОСОБА_4 . У подальшому ОСОБА_4 може узгоджувати свої показання з іншими учасниками кримінального провадження, надавати цим особам поради щодо надання свідчень з врахуванням відомих їм обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань з метою ухилення від кримінальної відповідальності, тим самим протиправно перешкоджаючи кримінальному провадженню та вчиняючи інші кримінальні правопорушення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 , вважала за можливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду, суттєвих підстав для повернення обвинувального акту прокурору не має. Щодо клопотання прокурора про зміну її підзахисному запобіжного заходу з особистого зобов`язання на цілодобовий домашній арешт зазначила, що прокурор до свого клопотання додав певні документи, на які суд на даній стадії судового розгляду не може спиратись як на докази, оскільки в подальшому вони можуть бути визнані судом, як очевидно недопустимі. Звертає увагу суду на те, що підозра її підзахисному у даному кримінальному провадженні була пред`явлена 27 червня 2022 року, запобіжний захід був обраний 29 червня 2022 року, а обвинувальний акт було складено 30 червня 2022 року. Відповідно до обвинувального акту ніби-то злочинні дії, які розпочав її підзахисний тривали з серпня 2021 року, тобто сторона обвинувачення вважала за можливим не обирати запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до червня 2022 року, та таким чином надавала йому можливість продовжити свої злочинні дії. 17 лютого 2022 року була пред`явлена підозра та був затриманий в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 . З моменту 27 серпня 2021 року та пред`явлення підозри ОСОБА_4 , її підзахисний не вчинив жодних дій щодо впливу на свідків, спотворення доказів та переховування від слідства, і ці всі обставини досить ретельно були досліджені під час обрання запобіжного заходу слідчим суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, опираючись на подані матеріали, і якщо ОСОБА_3 не вчинив жодної дії з 17 лютого 2022 року, тому яким чином ОСОБА_3 на даний час та в подальшому буде вчиняти відповідні дії. Спочатку сторона обвинувачення жодного разу не зверталась з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Більш того, як зазначає в своєму клопотанні прокурор одним із ризиків є тяжкість покарання. Слідчим суддею були оцінені всі докази та вирішив, що застосування саме такого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання буде достатньо для подальшого закінчення кримінального провадження. Якщо на той час було достатньо такого запобіжного заходу, то на даний час прокурором не було надано доказів, що саме такий запобіжний захід не буде достатнім для обвинуваченого. Що стосується клопотання прокурора про відсторонення від посади, то підставою для відсторонення ОСОБА_3 була необхідність завершення досудового розслідування, однак на даний час досудове розслідування вже закінчене. Жодних дій, які б чинив ОСОБА_3 щодо намагання уникнення кримінальної відповідальності не було. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють в різних підрозділах та між собою в них не має спілкування. На утриманні у її підзахисного перебуває дружина та малолітня дитина, і застосування відсторонення від посади негативно вплине на належне матеріальне забезпечення його сім`ї. У ОСОБА_3 хоча і є табельна зброя, однак з 17 лютого 2022 року він жодним чином не чинив жодних дій, які зазначив прокурор. Просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо запобіжних заходів.
Захисник ОСОБА_7 підтримав думку захисника ОСОБА_6 . Суду зазначив, що прокурором не було жодним чином доведено наявність перелічених у клопотанні ризиків. ОСОБА_10 не може покинути територію України, а й територію Дніпропетровської області, оскільки він є військовозобов`язаним. Окрім цього, жодних дій впливу на свідків чи потерпілих він не чинить, та й не чинив, оскільки жодних підтверджень таких дій надано не було. Також і не було заяв щодо вчинення ОСОБА_10 тиску ні на свідків, ні на потерпілого, і в подальшому він впевнений, що таких заяв і не буде. Щодо клопотання про відсторонення від посади, зазначив, що при обранні такого відсторонення слідчим суддею було взято до уваги лише те, що ОСОБА_3 є працівником правоохоронного органу. Відсторонення його підзахисного негативно вплине на його матеріальний стан.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку своїх захисників, просив відмовити в задоволенні клопотань прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо клопотань прокурорів про обрання запобіжних заходів просив відмовити, оскільки прокурором не було наведено наявність жодних ризиків, які могли б свідчити про необхідність обрання саме такого запобіжного заходу відносно його підзахисного. Зазначив, що у ОСОБА_4 на утриманні перебувають батьки, які були вимушені покинути своє місце проживання в Донецькій області та переїхати жити до нього, окрім цього є дружина, яка знаходиться в декретній відпустці та не працює, а також двоє малолітніх дітей, та застосування запобіжного заходу буде порушенням прав не тільки ОСОБА_4 , а й його родини. Просив відмовити в задоволенні клопотань прокурора.
Дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Красногвардійському районному суду міста Дніпропетровська, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або повернення обвинувального акту - не встановлено, тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Вирішуючи клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період часу строком до 17 липня 2022 року, з покладенням на останнього певних обов`язків.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 17 липня 2022 року, з покладенням на останнього обов`язків.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, згідно зі ст. ст. 7, 8, 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, суд не вдається до оцінки доведення або не доведення винуватості обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України на цій стадії процесу.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення можуть вдатись до відповідних дій.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з конфіскацією майна, без можливості застосування ст. 75 КК України, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинувачених переховуватись від суду.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан що дає підстави вважати, що, в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином виконувати органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинувачених.
При цьому, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки незалежності України, її територіальної цілосності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.
Крім того, перевіряючи наявність ризику впливу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свідків, та особу, яка особисто передавала їм грошові кошти у цьому ж кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Ризик впливу на свідків та потерпілого, існує не лише під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від свідків та потерпілого та дослідження їх судом.
Оскільки судовий розгляд по справі не розпочато, свідки та потерпілий ще не допитані судом, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свідків та особу, яка особисто передавала їм грошові кошти вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх наданя, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме у створенні обвинуваченими штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, суд зазначає, що даний ризик прокурором не доведений і є лише припущенням прокурора.
Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи можливість продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, суд зазначає, що вказаний ризик не може бути врахований судом, оскільки згідно наданими прокурором відомостями про особу обвинуваченого такий ризик нічим не підтверджується. Не підтверджено документами, довідками про те, що обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності, був засудженим, має не зняту чи непогашену судимість, схильний до протиправної поведінки, притягувався до адміністративної відповідальності, також не було надано й інформації щодо зловживання обвинуваченим наркотичними засобами, або ж алкоголем.
При цьому застосований до обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених: ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, та ОСОБА_4 у виді домашнього арешту у певний період доби не відпали, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.
Вирішуючи питання, щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд, вважає, що клопотання прокурора не обґрунтовані та не підлягає задоволенню, оскільки безсумнівних доказів того, що обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були порушені умови перебування під запобіжними заходами, які були обрані їм на стадії досудового розслідування, суду надано не було.
Таким чином, строк дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід продовжити строком на 60 днів.
Що стосується клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді відсторонення від посади, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі Закон №1700-VII) обвинувачений є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та зобов`язаний дотримуватись встановлених правил запобігання проявам корупції.
Згідно зі статтею 22 Закону №1700-VII особам, зазначеним у частині першій статті 3 Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
За правилами, встановленими частиною 1 статті 65 Закону №1700-VII, за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Пунктом 4 частини 2 статті 131 КПК України встановлено, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості провадження, є відсторонення від посади.
За приписами частини 1 статті 154 КПК відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.
Враховуючи вищевикладене, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений перебуваючи на займаній посаді може негативно вплинути на проведення судового розгляду по справі, внаслідок можливого знищення та підроблення документів і речей, які мають значення для судового розгляду, впливу на іншого обвинуваченого, свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправного перешкоджання кримінальному провадженню, з метою попередження, припинення або запобігання протиправної поведінки обвинуваченого щодо перешкоджання судовому розгляду у кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора.
Що стосується клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді відсторонення від посади обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.
Частина 2 ст. 155 КПК України встановлює вимоги до клопотання про відсторонення від посади. Так, у клопотанні, в тому числі, має бути зазначено: виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення; виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
В статті 43 Конституції України закріплено, що кожен громадянин має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами цього права, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано жодного вагомого доказу наявності обставин, на які посилається прокурор, а саме того, що обвинувачений може чинити тиск на свідків з використанням свого службового становища або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи те, що протягом усього строку досудового розслідування, прокурором не було отримано жодного повідомлення від свідків або третіх осіб про те, що він чинив на них будь-який тиск або має намір вчинити такі дії. Сам по собі суспільний резонанс, викликаний подією кримінального правопорушення, не може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та обмеження конституційного права особи на працю.
Підстави для відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 від займаної посади відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-317, 369, 371,372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню № 0000458 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2021 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, у відкритому судовому засіданні 12 липня 2022 року на 15:10 год. в залі судового засідання № 18 Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська за адресою: пр. Пушкіна, 77б, місто Дніпро.
Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання викликати учасників процесу.
Згідно ст. 317 КПК України роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.
Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді домашнього арешту у певний період доби строком на 60 діб, тобто до 09 вересня 2022 включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин не покидати приміщення будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він проживає (за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливлювали безпечне для життя та здоров`я перебування обвинуваченого у житлі).
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати за кожною вимогою до суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали направити начальнику відділення поліції за місцем виконання запобіжного заходу, для виконання, відповідно до норм ст. 181 КПК України.
В задоволенні клопотання прокурора про відсторонення від посади ОСОБА_4 відмовити.
В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на цілодобовий домашній арешт відносно ОСОБА_3 відмовити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 діб, тобто до 09 вересня 2022 року включно.
Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати за кожною вимогою до суду;
-не відлучатись без дозволу суду з Дніпропетровської області;
-повідомляти суд про зміну місця проживання (місця служби);
- здати на зберігання до відповідного органу державної міграційної служби України паспорт для в`їзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватись від спілкування з обвинуваченим, свідками у цьому кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід з накладенням грошового стягнення в розмірі до двох розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на прокурора (прокурорів) у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Клопотання прокурора про продовження строку дії відсторонення від посади ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити строк дії відсторонення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 11 Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області строком до 09 вересня 2022 року включно.
Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1