справа № 489/8293/21
провадження №1-кп/489/617/22
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу

05 квітня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця Харківської області Вовчанського району с. Хотімля, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки м. Миколаєва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, який спливає 05.04.2022, в зв`язку з тим, що ризики запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшилися та не змінилися.
На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину проти власності, має судимість за вчинення злочину аналогічної категорії, а також обвинувачується за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Тому, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, у якому він обвинувачується, його репутацію, відсутність соціальних зв`язків, які могли б стримувати його від вчинення аналогічних злочинів, наявні підстави вважати, що обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти вказаним ризикам.
В свою чергу, обвинувачений звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш м`який домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_7 , чи передачу на поруки командиру евакуаційної бригади в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , або зменшення розміру застави до 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для зарахування грошових коштів на рахунок Збройних Сил України.
У судовому засіданні обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували через недоведеність вказаних прокурором ризиків та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просили змінити запобіжний захід на більш м`який згідно поданого обвинуваченим клопотання.
Суд, вислухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, і може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, у тому числі: згідно з п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду; згідно з п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Розглядаючи в порядку, визначеному ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приходить до висновку, що залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та переховування від суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину за декількома епізодами, має не зняту і не погашену судимість за вчинення аналогічного злочину пов`язаного з насильством, а також злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, не має офіційного і постійного джерела прибутку.
Наведене вказує, що обвинувачений є схильним до вчинення кримінальних правопорушень, а отже наявні достатні докази поза розумним сумнівом на підтвердження існування ризику того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, з огляду на репутацію особи обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винним у інкримінованих правопорушеннях, дає суду достати підстави вважати доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду.
За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, його стан здоров`я і вік, суд вважає доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
Щодо клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`які, в т.ч. на підставі ст. 616 КПК України, то в цій частині клопотання задоволенню не підлягає, так як не відповідає вимогам частини першої наведеної норми. Щодо доводів обвинуваченого про необхідність забезпечення безпеки його дитині то суду не надано відомостей про неї і як встановлено зі слів обвинуваченого, дитина проживає разом з своєю матір`ю в Харківській області, з якою обвинуваченим щлюб не зареєстровано. Також з огляду на репутацію обвинуваченого, відсутні законодавчі підстави для застосування до обвинуваченого поруки. Крім того, суду не надано доказів щодо особи поручителя та його згоди на взяття обвинуваченого на поруки. Відсутні підстави і для зменшення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 315, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 03 червня 2022 року (включно).
У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1