Справа № 503/565/22
Провадження № 1-кп/503/45/22
УХВАЛА
Іменем України

15 серпня 2022 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по обвинувальному акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 від 22.04.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Слобідка Кодимського району Одеської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадження Кодимського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 від 27.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, що розгляд даного кримінального провадження ще не завершено, усі докази не досліджено та не зменшилися ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора, у зазначеному випадку метою продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, прокурор зазначив, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, які були допитані під час досудового розслідування, з метою примусу останніх змінити покази на його користь у спосіб вмовлянь, погроз або підкупу. Також, прокурор вважає, що існує ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, враховуючи ті обставини, що обвинувачений не має стабільного доходу, міцних соціальних зав`язків та негативно характеризується за місцем проживання. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів прокурор обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. А застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти вказаним ризикам.
З огляду на вищевикладене та ту обставину, що строк тримання під вартою спливає, прокурор просив задовольнити клопотання та продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 діб без права внесення застави.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора, просили суд відмовити в його задоволенні та змінити обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного браслету, що на їх думку, у повній мірі забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Крім того, захисник зазначив, що жоден з ризиків, вказаний прокурором у клопотанні, є недоведеним, оскільки обвинувачений не має на меті ухилятися від суду та впливати на свідків. Також адвокат вказав, що обвинувачений ОСОБА_5 задовільно характеризується за місцем проживання та в силу свого похилого віку і наявності у нього ІІІ-ї групи інвалідності не може утримуватися в умовах СІЗО.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні також заперечувала проти продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає достатнім застосувати до нього такий запобіжний захід як домашній арешт.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання щодо забезпечення кримінального провадження та дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2022р. відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. В подальшому, ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 17.06.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 серпня 2022 року включно. Термін тримання під вартою спливає у межах судового розгляду даного кримінального провадження.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 листа №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому ви-падку залежно від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження.
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.
Щодо обґрунтованості підозри.
Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 15.08.2022 року стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України. В обвинувальному акті зокрема викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини кримінального правопорушення.
Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі. На думку суду, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з моменту застосування цього запобіжного заходу не зменшився і не відпав та полягає у вірогідності переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого злочину. Також, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та ризику щодо незаконного впливу на свідків та потерпілу, оскільки на даний час судове слідство в даному кримінальному провадженні ще не закінчено та докази судом не досліджено.
Встановлено, що запобігання ризикам переховування ОСОБА_5 від суду та запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства та забезпеченні правопорядку. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .
Отже, суд вважає, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 статті 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.
Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, належного виконання обвинуваченим ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків. На думку суду, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло не забезпечить його належної поведінки і не зменшить наявні ризики.
Доводи захисника щодо зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю спростовується вищенаведеними в даній ухвалі обґрунтуваннями суду та аналізом ймовірності вчинення ОСОБА_5 дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню. За таких обставин, суд не може визнати обґрунтованими доводи захисника та самого обвинуваченого щодо відсутності підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризики вчинення обвинуваченим вищезазначених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились, так і про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, матеріали справи не містять жодних належних та об`єктивних доказів, зокрема медичної документації, на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в умовах СІЗО через його незадовільний стан здоров`я. Також не надано жодних достовірних доказів щодо факту наявності у ОСОБА_5 ІІІ-ї групи інвалідності.
Отже, суд вважає за необхідне погодитися саме із доводами прокурора про недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів на даній стадії судового провадження, а тому, з вищевказаних підстав, доцільно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 жовтня 2022 року включно.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи викладені обставини, той факт, що ОСОБА_5 інкримінується кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, та керуючись вищенаведеними нормами закону, суд вважає за необхідне не визначати в даному випадку розмір застави на підставі п.2 ч.4 ст.183 КПК України.
Керуючись ст.ст.183, 194-197, 331, ч.2 ст.369, ч.3 ст.371, ст.372 КПК України, суд
ухвалив:
Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 12 годин 45 хвилин 13 жовтня 2022 року включно.
Утримувати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою у Державній установі «Одеській слідчий ізолятор».
Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали суду до 12 години 45 хвилин 13 жовтня 2022 року включно.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суддя
Кодимського районного суду ОСОБА_1