ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/635/22

Номер провадження 1-кп/495/580/2022

24 серпня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0001230 від 11 жовтня 2021 року відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області українця, громадянина України не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дитей ,працюючого за трудовим наймом , раніше судимого :

-19 березня 2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст. 187 КК України до 4-х років позбавлення волі,звільнився 05 лютого 2013 року умовно-доостроково на невідбутий строк 8 місяців 4 дня,

-05 грудня 2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 186 КК України до 8 років позбавлення волі,відповідгл до Закону України № 838/VІІІ від 26.11.2015 року за ухвалою Маліновського районного суду міста Одеси від 23.02.2017 року на підставі ч.2 ст. 72 КК України зарахований строк його попереднього ув*язнення з 21.02.2014 року по 06.01. 2015 року з розрахунку один день попереднього ув*язнення за да дні позбавлення волі,звільнився з місць позбавлення волі 07 квітня 2021 року після відбуття строку покарання,

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України-

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6

потерпіла- ОСОБА_7

представник потерпілої- адвокат ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152 КК України, при наступних обставинах:

10 жовтня 2021 року приблизно в 20 годин 00 хвилин,більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 перебував на теріторії домоволодіння АДРЕСА_1 ,куди прийшов до свого знаймого з метою відпочінку. Знаходячись у дворі вказаного домовлодіння, обвинувачений ОСОБА_3 звернув увагу на жінку,яка проходила по дорозі зазначеною вулицею ,та підійшшовся ближче,впізнав у жінці раніше йому знаймому,которою була потерпіла ОСОБА_7 .

Почавши розмову з потерпілою ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_3 запропонував їй пройти у двір вищевказаного будинку,де вони продовжили спілкування. Під час розмови ,на побутовому грунті обвинувачений ОСОБА_3 розпочав словесний конфлікт із потерпілою і ,не бажючи в ньому приймати участь потерпіла ОСОБА_7 стала виходити з теріторії подвір`я. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 виник приямий злочинний умисел направленний на задоволення своєї статевої пристрасті шляхом вступу з потерпілою ОСОБА_7 у природний статевий акт. Реалізуючи свій злочинний намір,обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до потерпілої ОСОБА_7 та з метою придушення ії волі,наніс потерпілій декілька ударів в область обличчя, після схопивши рукою за волосся,тягнучі потерпілу,став вести ії на земельну ділянку доволодіння,де повалив потерпілу на землю. Продовжуючи придушувати волю та супротив ,який чинила потерпіла ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_3 наніс потерпілій в потиличну частину голови ще декілька ударів,та притримуючи потерпілу стягнув ії нижній лдяг та приспустивши свій нижній одян,перебуваючи у збудженому стані. ступив з нею проти волі потерпілої в природній (гетеросексуальний ) статевий акт, тим самим вчинивши дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням генеталій ,без добровільної згоди потерпілої (згвалтування).

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України визнав повністю та пояснив суду,що дійсно 10 жовтня 2021 року він знаходився в гостях у свого знаймого за адресою : АДРЕСА_1 . В вечерній час доби він побачив потерпілу яка проходила вздовж паркану домоволодіння та впізнав в неї його знайому, а саме рідну сестру його вітчима. Він запропонував потерпілій зайти на подвір`я для розмови. Під час беседі з потерпілою між ними почався за його ініціативи словесний конфлікт під час якого він вдарив потерпілу кілька разів в обличчя та з мотивів,які він суду пояснити не може, він повалив потерпілу на землю, з метою придушення ії волі ще кілька разів вдарив,після чого згвалтував потерпілу, вступивши з нею в статевий акт проти волі потерпілої. У скоєнному щиро розкаявся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 152 КК України тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням генеталій без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування).

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо , не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей , його вік та стан здоров`я , те що він раніше судимий, займається суспільно-корисною працею шляхом роботи за трудовим наймом , вчинив кримінальне правопорушення,яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів. Крім того, суд ураховує що обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 646 від 25.11 2021 року на хронічне психічне захворювання,недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждае , його каяття у скоєному.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд розцінює чистосердечне визнання своєї провини та сприяння розкриттю злочину.

Разом з тим, суд вважає за необхідне виключити з обставин,які обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України- вчинення злочину особою,яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки стороною обвинувачення не надано суду об`єктивних доказів на підтвердження знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння,обвинувачений ОСОБА_3 після затримання освідчений на стан алкогольного сп`яніння не проходив, інші об`єктивні докази відсутні.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 є судимою особою, має постійне місце мешкання, посередньо характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушень та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді засудження обвинуваеного ОСОБА_3 до позбавлення волі в межах санкції статті за якою кваліфіковані його дії.

Судові витрати по справі відсутні. Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 обрана згідно ухвади Білгород-Дністровського міськрайнного суду Одеської області від 14 липня 2022 року- тримання під вартою слід залишити до набуття вироком законнох чинності.

Міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з моменту затримання -тобто з 11 жовтня 2021 року.

Цивільний позов по кримінальному провадженню ,заявлений потерпілою ОСОБА_7 в частини стягнення витрат з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат по лікуванню потерпілою в розмірі 10 000 гривень є обгрунтованим та підлягає задоволенню оскільки він підтверджений доказами по справі, а саме: медичними документами та чеками на придбання ліків та медікаментів, які підтверджують факт проходження потерпілою лікування після вчинення у відношенні неї кримінального правопорушення та факт понесення нею таких витрат.

Цивільний позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди є обгрунтованим та підлягаючим частковому задоволенню в розмірі 50 000 гривень ,оскільки внаслідок вчинення у відношенні потерпілої злочину,який посягає на статеву свободу та недотораканість,заподіяння їй під час вчинення злочину тілесних ушкоджнь потерпіла понесла значні фізичні та моральні страждання, погівшився загальний стан ії здоров`я. від неї вимагалися додаткові зусилля по організацїї свого життя та побуту, були порушені ії нормальні життєві зв`язки та умови побуту,вона була позбавлена можливості реаліззовувати свої звички та бажання, в зв`язку з чим суд вважажє з урахуванням принцупи розумності та достатчності стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої як відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень. Разом з тим,заявлена потерпілою сумма відшкодування моральної шкоди є надмірно значною та такою,що не відповідає моральним стражданням, пережитим потерпілою.

Речові докази по справі, а саме: чоловічі труси сірого кольору які належать обвинуваченому ОСОБА_3 та долучені в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови від 11.10.2021 року слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та спортвні штані сірого кольору та жіночі труси білого кольору які належать потерпілій ОСОБА_7 та долучені в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови від 11.10.2021 року слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області- слід знищити.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності залишити тримання від вартою в Державній установі " Ізмаїльський слідчій ізолятор".

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 11 жовтня 2022 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 як відшкодування майнової шкоди 10 000 гривень, як відшкодування моральної шкоди - 50 000 гривень, а всього 60 000 гривень. В решті позовних вимого ОСОБА_7 - відмовити.

Речові докази по справі, а саме: чоловічі труси сірого кольору які належать обвинуваченому ОСОБА_3 та долучені в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови від 11.10.2021 року слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та спортвні штані сірого кольору та жіночі труси білого кольору які належать потерпілій ОСОБА_7 та долучені в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови від 11.10.2021 року слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області- знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1