Справа № 396/382/22
Провадження № 1-кс/396/57/22
УХВАЛА
21.04.2022 року м. Новоукраїнка Слідчий суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в приміщенні суду в м. Новоукраїнка Кіровоградської області клопотання слідчого СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобратське Баштанського району Миколаївської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня загальна, не працюючого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимого,
Слідчий СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .
З клопотання та копії повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Із змісту даного клопотання вбачається, що 19.04.2022 року о 08 год. старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області майор поліції ОСОБА_7 , будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступив на чергування у складі слідчо-оперативної групи (далі СОГ), згідно до затвердженого графіку нарядів Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області.
Відповідно до Закону України «Про затвердження Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України» СОГ, у складі ОСОБА_7 та начальника СД Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 з 08 год 19.04.2022 по 08 год 20.04.2022 здійснювали реагування на заяви і повідомлення, в межах території обслуговування.
Виконуючи свої службові обов`язки відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та Закону України «Про Національну поліцію», будучи службою особою правоохоронного органу - Національної поліції, вищевказаний працівник поліції, отримавши 19.04.2022 о 17 год 29 хв на службовий планшет із спецлінії «102» повідомлення про крадіжку, прибув разом із начальником СД Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 та оперуповноваженим СКП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де проводились необхідні першочергові слідчі дії, коли почули крик з вулиці, здійснений чоловічим голосом.
Далі, працівники поліції оглянули вулицю через вікно приміщення літньої кухні та побачили на вулиці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тримав в руках ніж та прямував до ОСОБА_10 , скорочуючи визначену останнім відстань.
В подальшому, працівники поліції, в тому числі ОСОБА_7 вийшли на вулицю, виконуючи свої службові обов`язки, та відповідно до ч. 1-3 ст.18 КК України, п.1 примітки до ст.364, п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.ст.1-2 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 1, 2, 59, 60 Закону України «Про Національну поліцію» будучи службовою особою, працівником правоохоронного органу, який здійснює функції представника органу виконавчої влади та постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням владних та організаційно-розпорядчих функцій, словесно звернувся до ОСОБА_5 з вимогою припинення останнім вчинення протиправних дій, а саме припинення вживання останнім нецензурної лайки та викинути ніж на землю.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не реагував на вказані зауваження, ОСОБА_7 повідомив про можливість застосування спеціальних засобів та намагався зупинити ОСОБА_5 , з метою встановлення обставин подій. Однак, останній на закону вимогу працівника поліції не реагував, при спілкуванні із поліцейськими поводив себе неадекватно та агресивно, виражався нецензурною лайкою в бік останніх, намагався нанести удари руками по тілу поліцейського ОСОБА_7 , що останнім було розцінено як загроза його життю і здоров`ю.
Враховуючи викладене, відповідно до ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію України» ОСОБА_7 застосував відносно ОСОБА_5 спеціальний засіб фізичну силу, при цьому, здолавши фізичний опір ОСОБА_5 повалив його на землю обличчям донизу та попередив відповідно до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію України» про застування спеціальних засобів -кайданок, при цьому під час затримання ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, діючи з прямим умислом, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, з метою заподіяння болю працівнику поліції вкусив ОСОБА_7 за ліву руку в області кисті, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді садна і синця по внутрішньо-тильній поверхні лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст. 345 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати відносно нього інший захід забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов"язання.
Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати відносно підозрюваного захід забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту в нічний час або особистого зобов"язання, вказавши, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, висловленні у формі припущення, матеріали клопотання не містять достатніх доказів про існування оголошених ризиків.
Прокурор, слідчий під час розгляду, клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що викладені в клопотанні та неможливість їх запобігання, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того прокурор заявив клопотання про допит потерпілого ОСОБА_7 .
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що коли вчинялось правопорушення, обвинувачений ОСОБА_5 , був з ножем в руках та свідками вказаної події були сусіди. В подальшому на запитання, чи вони щось бачили то вони відповіли що нічого не бачили. Люди, які проживають біля підозрюваного, залякані підозрюваним та його сім"єю. Крім того вказав, що родичі підозрюваного йому погрожували.
Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , які клопотання підтримали, підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , які просили застосувати інший запобіжний захід не пов"язаний з позбавленням волі, слідчий суддя, вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.
Згідно з ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, згідно з ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.
Дослідивши матеріали, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а саме передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, тобто умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Встановлено, що 20.04.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України (а.к. 41-43).
Оскільки термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Об`єктивна підозра ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
- довідкою Новоукраїнської МЛ від 19.04.2022 року (а.к. 7), протоколом огляду місця події від 19.04.2022 року (а.к. 9-10), протоколом допиту потерпілого від 20.04.2022 року (а.к. 12-13), протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 20.04.2022 року (а.к. 14-15), протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.04.2022 року (а.к. 16-17), протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.04.2022 року (а.к. 18-19), при цьому свідки попореджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо недостовірної інформації, висновком експерта № 28 від 20.04.2022 року (а.к. 30), протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 19.04.2022 року (а.к. 31-33), протоколом допиту підозрюваного від 20.04.2022 року (а.к. 45-46).
Наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є нетяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Слідчий суддя приймає до уваги, обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, яка має повних 54 роки від народження, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, згідно характеристики наданої виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради від 20.04.2022 року гр. ОСОБА_5 характеризується негативно, раніше не судимий.
Зазначаючи про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовано послався на ризики, які передбачені ст.177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі матиме можливість:
- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення. Таким чином, обґрунтовано можна стверджувати, що підозрюваний може ухилятися від кримінальної відповідальності, у зв`язку з доведеністю його вини йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від органу досудового розслідування та суду, оскільки не пов`язаний трудовими відносинами.
- можливість впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, чи відмови від дачі показів, що не дасть дослідити повно, всебічно та неупереджено всі обставини у кримінальному провадженні;
- можливість продовжувати вчинення інших кримінальних правопорушень, на що вказує зухвалість вчинення даного кримінального правопорушення відносно працівника правоохоронного органів.
При цьому, суд погоджується із стороною захисту, що ризики на які посилається сторона публічного обвинувачення висловленні у формі припущення, так як належних та допустимих доказів, які б свідчили що останній може впливати на свідків стороною обвинувачення не надано, як і не надано доказі того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування.
Сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінуються особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.
Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, ніж зазначені у ст.176 КПК України, зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим частково ризикам, та буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених частково ризиків, на думку слідчого судді, є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Усі наведені обставини у їх сукупності, навіть із урахуванням відсутності офіційного працевлащтування підозрюваного, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього найбільш тяжкий запобіжний захід.
Вказана обставина переконує суд у необхідності обрання до підозрюваного запобіжного заходу із метою недопущення вчинення ним нових злочинів та з метою захисту інтересів суспільства від кримінальних посягань, а запобіжний захід не може бути обраний у вигляді особистого зобов`язання, поруки або застави, зважаючи на високу ступінь суспільної небезпечності інкримінованого йому злочину.
Враховуючи обставини ст.178 КПК України, особу підозрюваного, який постійно проживає по АДРЕСА_1 , не працює, недоведеністю фактів незаконного впливу на свідків, фактів ухилення від досудового розслідування, згідно наданим суду матеріалам клопотання підозрюваний в розшуці не перебував, раніше не судимий, суд приходить до висновку щодо необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків та запобігання ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 193-194, 196, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України захід забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого постійного проживання АДРЕСА_1 , цілодобово.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим і кожним викликом;
- не відлучатися із м. Новоукраїнка, Новоукраїнського району Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із особами, визнаними свідками у цьому кримінальному провадженні, крім випадків спілкування з ними під час здійснення процесуальних дій.
Надати можливість працівникам органу поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_1 , із вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити на 60 днів, до 20 червня 2022 року до 17.00 год.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням обраних обов`язків покласти на Новоукраїнський РВП ГУНП у Кіровоградській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Виконання ухвали покласти на Новоукраїнський РВП ГУНП в Кіровоградській області.
Повний текст ухвали суду складено 22.04.2022 року та оголошено учасникам провадження 22.04.2022 року о 09.30 годині.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1