Справа № 303/671/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/291/22, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2022 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1, 296, ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні та вихованні п`ятьох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого,

до 22 липня 2022 року включно.
В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000206, відомості про кримінальне правопорушення в якому 25.04.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 187 КК України. 20 травня 2022 року прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. Таку необхідність обґрунтовує тим, що існують ризики, передбачені п. п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КК України, оскільки обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання, може незаконно впливати на потерпілих та свідків; може вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, прокурор зазначає, що 29.03.2018, ОСОБА_5 засуджений Мукачівським міськрайонним судом за ч.1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 2 роки 6 місяців, у період іспитового строку вчинив нові кримінальні правопорушення. Зокрема, вироком Мукачівського міськрайонного суду від 18.06.2020 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці та за сукупністю із вироком суду від 29.03.2018 на підставі ст. ст. 71, 72 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. Зазначений вирок суду 21.03.2022 набув законної сили і ОСОБА_5 відбуває покарання за цим вироком. Вказане на думку прокурора свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, є особою, схильною до вчинення нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що підстави та ризики, передбачені п. п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України на момент розгляду клопотання існують, і вони реальні, будь-яких даних стороною захисту про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України суду не надано. При цьому, суд, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який засуджувався за вчинення насильницького характеру злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та фактично відбуває покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 18.06.2020 у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та враховуючи тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 187 КК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вважає ухвалу суду незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Звертає увагу на тривалість перебування його під вартою, а саме з 25.04.2021, та стверджує, що за цей час жоден свідок допитаний не був, немає доказів, які би свідчили про те, що вказане кримінальне правопорушення вчинив саме ОСОБА_5 . Апелянт зазначає, що починаючи від 25.04.2021 він клопоче про надання змоги зробити впізнання з потерпілою, однак у задоволенні клопотань йому відмовлено. Просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, та обрати йому запобіжний захід домашній арешт з із носінням електронного засобу контролю.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора та захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак подав заяву про розгляд такої без його участі. Разом із тим, береться до уваги і те, що обвинувачений не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі захисника та не заперечував щодо її розгляду без участі як прокурора, так і захисника.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необгрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для попередніх обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшились, не відпали і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим (позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна), а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом великого обсягу необхідних процесуальних дій, у тому числі й допиту учасників кримінального провадження (потерпілих) та дослідження інших доказів.
Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.
Про наявність вищенаведених ризиків свідчать і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення насильницьких злочинів, у тому числі й розбій, офіційно ніде не працює.
Колегія суддів також вважає, що продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою, а саме з 25.04.2021, і за цей час жоден свідок допитаний не був, немає доказів, які би свідчили про те, що вказане кримінальне правопорушення вчинив саме ОСОБА_5 , - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та неможливість їх запобіганню шляхом застосування щодо ОСОБА_5 запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованих йому діянь, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.
Між тим, колегія суддів визнає, що утримання обвинуваченого ОСОБА_5 тривалий час під вартою здійснювалось на підставі судових рішень, відомості про скасування яких відсутні.
Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції і відповідно не свідчать про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що починаючи від 25.04.2021 обвинувачений клопоче про надання змоги зробити впізнання з потерпілою, однак у задоволенні клопотань йому відмовлено.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також дані про його особу - раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за розбій, 21.03.2022 щодо нього набув законної сили вирок Мукачівського міськрайонного суду від 18.06.2020, яким ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, - дають обґрунтовані підстави вважати про наявність вищезгаданих ризиків, запобіганню яких, на переконання апеляційного суду, буде необхідним і достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті незаконно впливати на потерпілих чи свідків або вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких вчинено інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, а також дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що на цій стадії судового розгляду (вирішення питання щодо запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_5 на час судового провадження), як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах контрольного провадження наявні докази, які на даному етапі кримінального провадження свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінально-караних діянь.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 забіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд також бере до уваги положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства щодо потерпілої.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив 22.07.2022, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі, а відповідно до листа прокурора Мукачівської окружної прокуратури від 25.07.2022 ОСОБА_5 перебуває під вартою на підставі вироку Мукачівського міськрайонного суду від 18.06.2020 і ухвалою цього суду від 14.07.2022 прийнято рішення про тимчасове залишення ОСОБА_5 у ДУ «Закарпатська УВП № 9».
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1, 296, ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , до 22 липня 2022 року включно, -_залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: