Справа № 589/343/20
Провадження № 1-кп/589/107/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка кримінальне провадження0001822 від 24.12.2019р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, працюючого головним інженером ПАТ «Шосткинський завод хімічних реактивів», одруженого, освіта вища, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 24.12.2019 близько 07:15 год. керуючи автомобілем ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Свободи з боку вул. Грушевського в напрямку пров. Шевченка м. Шостка.

Рухаючись по вказаній вулиці та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в районі будинку № 19, ОСОБА_5 в темну пору доби в умовах недостатньої видимості зневажив безпекою дорожнього руху, проявив неуважність, не в повній мірі слідкував за дорожньою обстановкою, своєчасно не відреагував на її зміну при виявленні небезпеки для руху - пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, тому допустив наїзд на останнього, який в свою чергу переходив проїзну частину в порушення вимог пунктів 4.4,4.14 «а» ПДР України.

Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 249 від 26.01.2020 отримав тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку в результаті важкої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа, крововиливами під оболонки головного мозку, забоєм головного мозку, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від яких настала смерть.

Відповідно до зібраних в кримінальному провадженні доказів та згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 19/119/9/1-3 5е від 29.01.2020,

ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме:

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з вчиненою дорожньо-транспортною подією та завданням потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень від яких настала смерть.

У судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе визнав повністю та пояснив, що дійсно він 24.12.2019 близько 07:15 год. керуючи автомобілем ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Свободи з боку вул. Грушевського в напрямку пров. Шевченка м. Шостка. Було темно і дорога освітлювалась погано. Їхав він зі швидкістю 40 км на год. по своїй смузі руху, приблизно 2,75м. від правого краю проїзної частини. Транспортних засобів на дорозі перед ДТП не було, від керування не відволікався, але коли побачив пішохода який перетинав проїзну частину, вибрана ним швидкість руху, в тих умовах, виявилась перевищеною, так як він при виявленні чоловіка, не зміг вчасно зупинитися і допустив наїзд на останнього. Щиро кається у вчиненому, просить суворо не карати його. Завдані збитки він відшкодував в повному обсязі, примирився з потерпілими. Крім цього просить не позбавляти його водійських прав так як в умовах воєнного стану , йому необхідний ТЗ щоб забезпечити роботу двох підприємств на яких він працює.

Крім визнання вини самим ОСОБА_7 його вина доводиться показаннями свідків та письмовими доказами по справі .

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслудувань 24.12.2019 року відкрито кримінальне провадження № 0001822 за ч.1 ст.286 КК України.(а.с. 103)

Протоколом огляду місця події зафіксовано місце та сліди скоєння ДТП, стан дорожного покриття і т. д. зі схемою та фототаблицею ДТП ( а.с.104-116).

Протоколом огляду місця події -трупа з фототаблицею якою зафіксовані тілесні ушкодження виявлені на трупі.( а.с.117-119)

Так, потерпіла ОСОБА_8 пояснила суду, що загиблий 24.12.2019 року пішохід є її батьком. Всі обставини дорожньо-транспортної пригоди їй відомі від слідчого. З батьком вони підтримували родинні стосунки. Смерть батька для неї є значною втратою. На початку розгляду кримінальної справи мала претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого, але в зв`язку з відшкодуванням останнім їй завданих збитків, надала суду заяву в якій просила суд справу слухати без її участі, від цивільного позову відмовилась в повному обсязі та просила суд не позбавляти обвинуваченого волі та права керування транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вранці, в темно добу пору року вона була на роботі (на стоянці тз) і почула свист коліс. Коли вона вийшла з стоянки то побачила, що на самому перехресті вул. Свободи і Прорізної за пішохідним переходим на дорозі лежить людина і навколо багато людей. Зазначене перехрестя дуже погано освітлюється, тому вона нічого не бачила. До місця ДТП вона не підходила, бо вона не має права покидати своє місце роботи, але бачила на дорозі автомобіль «дев`ятка» він там був один.

Під час розгляду справи прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_10 у зв`язку з неможливістю встановлення місцезнаходження останньої.

Окрім показів свідка винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, поза розумним сумнівом підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

Протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим зафіксовано, що останній показав як він рухався прямолінійно по своїй смузі руху на відстані 2,75 метра від правого краю проїзної частини; місце наїзду розташоване на відстані 6,55 метра від орієнтиру та 3,1 метра від правого краю проїзної частини; транспортних засобів, а також інших перешкод для руху безпосередньо перед ДТП не було, від керування не відволікався.

Протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 зафіксовано як вона показала , що водій рухався прямолінійно по своїй смузі руху на відстані 2,7 метра від правого краю проїзної частини з увімкненим ближнім світлом фар; спостерігала пішохода в нерухомому стані, який стояв на краю проїзної частини та 9,0 метра від орієнтиру близько 5 секунд; місце наїзду перебуває на відстані 9,2 метра від орієнтиру та 3,0 метра від правого краю проїзної частини; темп руху пішохода на ділянці 5 метрів 6,3 с; 6,4 с; 6,2 секунди; транспортних засобів, а також інших перешкод для руху безпосередньо перед ДТП не було; об`єктивна можливість виявити пішохода, який перебуває на краю проїзної частини виникає за 3,5 секунди до місця зіткнення, тобто на відстані 38,85 метра до місця наїзду; видимість дороги в напрямку руху з моменту об`єктивної можливості виявити пішохода 16,5 метра.

-Даними висновку експерта № 249 від 26.12.2019 року, згідно якого при судово-медичному експертному дослідженні трупа ОСОБА_6 , 1949 р.н., були виявлені наступні тілесні ушкодження:

- Відкрита черепно-мозкова травма- рана і осередкований крововилив в м`які тканини потиличної ділянки голови і відповідно йому перелом потиличної кістки з переходом на основу черепа; рана в правій тім`яній області, забій головного мозку, протиударні «плямисті» крововиливи під м`яку мозкову оболонку в ділянці звивин лобової і вискової часток справа. Синець в області лівого ока.Набряк головного мозку.

Б). Синці на зовнішньо-задній поверхні правого ліктьового суглоба (1), на правій бічний поверхні таза в області зовнішнього квадранта правої сідниці (1), по передній поверхні лівого колінного суглобу (1).

B) При судово-токсикологічній експертизі крові від трупу гр. ОСОБА_6 етиловий спирт не виявлений.

C) Смерть гр-на ОСОБА_6 , 70 років, настала від набряку головного мозку, в результаті важкої черепно-мозкової травми с переломом кісток черепа, крововиливами під оболонки головного мозку, забієм головного мозку. Вказана черепно-мозкова травма кваліфікується як Тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Між тяжким тілесним ушкодженням та настанням смерті є прямий причинно-наслідковий зав`язок. Черепно-мозкова травма у гр. ОСОБА_6 виникла від місцевої травматичної і значною силою удара тупого твердого предмета з переважаючою поверхнею зіткнення.

D) Відповідно мед документації смерть гр-на ОСОБА_6 настала 24.12.19р. у 16 годин 30хвилин.

E) Синці та рани несуть ознаки легких тілесних ушкоджень.

F) Усі тілесні ушкодження встановлені на трупі виникли від місцевих ударних травматичних дій тупих твердих предметів (предмета), індивідуальні ознаки яких в даних дженнях не відобразилися і могли утворитися при ДТП. Відповідно з характеру і локалізації виявлених ушкоджень на тілі потерпілого можливо зробити висновок, що момент ДТП він знаходився у вертикальному положенні.

G) При судово-токсикологічній експертизі в крові від трупу гр. ОСОБА_6 етиловий не виявлений

-Даними висновку експерта № 19/119/9/1-17е від 20.01.2020року, згідно якого на період проведення експертного огляду автомобіля „ВАЗ-21093" н.з. НОМЕР_1 встановлено, що технічних несправностей в системі рульового керування, робочій гальмівній системі, ходовій частині та системі головного світла, методами, що зазначені в дослідній частині даного питання, не виявлено. Оскільки технічних несправностей в системі рульового керування, робочій гальмівній системі, ходовій частині та системі головного світла автомобіля „ВАЗ-21093" н.з. НОМЕР_1 , методами, що зазначені в дослідній частині питання №1 виявлено не було, то вирішення даного запитання позбавлено логічного сенсу.

Даними висновку експерта № 19/119/9/1-335е від 28.01.2020року, згідно якого:

Варіант А

(пішохід рухається по проїзній частині в межах пішохідного переходу).

В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України.

1. За наданих вихідних даних, водій автомобіля ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди.

2. В діях водія автомобіля ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 , за наданих вихідних даних, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України, з яких невідповідності вимогам пункту 18.1 ПДР, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо- транспортною пригодою.

3. Оцінка дій пішохода спеціальних знань не потребує і тому може бути виконана слідчими органами або судом самостійно відповідно до розділу 4 Правил дорожнього руху України.

Варіант Б

(пішохід рухається по проїзній частині поза межами пішохідного переходу).

1. В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

2. За наданих вихідних даних, водій автомобіля ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди.

3. В діях водія автомобіля ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 , за наданих вихідних даних, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, з яких невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо- транспортною пригодою.

4. Оцінка дій пішохода спеціальних знань не потребує і тому може бути виконана слідчими органами або судом самостійно відповідно до розділу 4 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 мав об`єктивну можливість оцінити навколишню обстановку та завчасно виявити пішохода, який перетинав проїзджу частину , по якій він рухався.

Судом враховано обставину, що в судовому засіданні не встановлено перетинав ОСОБА_11 проїзджу частину по пішохідному переходу чи за його межами, а тому зазначені сумніви трактуються на користь обвинуваченого, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 62 Конституції України. Разом з цим зазначена обставина не передбачає права обвинуваченого ігнорувати дійсну і актуальну дорожню обстановку, яка склалася на момент прийняття ним рішення при вибору швидкості руху, в тому числі й небезпеку, що виникла внаслідок порушення правил дорожнього руху пішоходом.

Наведене узгоджується із висновками Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що викладені у постанові від 19 травня 2020 року (справа № 490/10025/17). У цій постанові Верховний Суд, серед іншого, наголосив на тому, що порушення учасником дорожнього руху правил само по собі не виключає винуватості іншого учасника дорожнього руху, і створення небезпеки учасником дорожнього руху, яку водій був у змозі виявити, не звільняє того від обов`язку вжити заходи, необхідні для уникнення або зменшення шкідливих наслідків від створеної небезпеки. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій (обвинувачений) мав можливість її вчасно виявити.

Тобто, хоча пішохід ОСОБА_11 і порушив п. 4.7 ПДР України, згідно якої пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч, водій ОСОБА_5 , приймаючи рішення про вибір швидкості руху автомобіля, все одно повинен був оцінити обстановку навколо і вчасно зреагувати на небезпеку, проте її проігнорував.

Таким чином, в даному випадку протиправність дій пішохода, який переходив проїзну частину дороги у недозволеному для того місці, не виключає винуватості ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді наїзду на пішохода та заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, в результаті чого настала смерть потерпілого, був обумовлений конкретними діями водія ОСОБА_5 , які виразилися у порушенні вимог п. п. 2.3 «б», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України,

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 , знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Порушень норм Кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження судом не встановлено.

Таким чином у судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_5 і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілому.

При призначенні покарання суд враховує положеня ст. 50 КК України, яким зазначено, що покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так при призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину; обставини при яких скоєно необережне кримінальне правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризуються за місцем мешкання та роботи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей та цивільну дружину, має хронічні захворювання, працює на двох підприємствах, щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину. Обставини що, пом`якшують покарання ОСОБА_5 - щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків; обставин, які обтяжують покарання останнього відсутні.

За таких обставин суд вважає, що останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченою ч.2 ст. 286 КК України.

Разом з цим, суд зважаючи на думку потерпілої , яка звернулась до суду з заявою в якій просила не позбавляти ОСОБА_7 волі та водійських прав, виключно позитивні характеристики ОСОБА_7 , клопотання підприємств на яких він працює ТОВ «Фархім» та ТОВ « ВП «ШЗХР» які просили не позбавляти останнього волі та водійських прав так як в умовах воєнного стану втрата цінного працівника значно ускладнить роботу зазначених підприємств, його пост кримінальну поведінку, так як після вчинення злочину минув тривалий час і він за цей період часу проявив себе з позитивного боку, повністю відшкодував завдані збитки потерпілій, що свідчить про його виправлення та перевиховання. Вказані обставини суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки останнього, а тому є всі підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 можливе в умовах без ізоляції його від суспільства, а тому є необхідним в відповідності зі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинять нових злочинів і виконає покладені на нього обов`язки.

Вирішуючи питання щодо додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, суд зважає на п. 20 Постанови ВСУ від 23.12.2005 № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті- при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Європейський суд з прав людини, у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У справі "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005 та "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005, суд зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним", а у справі "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 суд встановив, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного особою кримінального правопорушення.

Отже суд враховує, що ОСОБА_7 вчинив злочин вперше і з необережності, грубих порушень правил дорожнього руху останній раніше не мав, під час ДТП водій був у тверезому стані, швидкісний режим не порушив, надав допомогу потерпілому, добровільно відшкодував завдану шкоду. Також суд враховує, що останній має на утриманні двох дітей та дружину, яких необхідно утримувати в умовах воєнного стану в Україні, разом з цим для збереження своєї посади на ТОВ «Фархім» та ТОВ « ВП «ШЗХР» останній має мати право керування транспортним засобом, а заробітна плата на цих підприємства є єдиним джерелом доходу обвинуваченого. Крім цього суд звертає особливу увагу на клопотання як потерпілої так і керівництва ТОВ «Фархім» та ТОВ « ВП «ШЗХР» в яких останні , кожен окремо просили не позбавляти ОСОБА_7 водійських прав так як останній є цінним спеціалістом в сфері енергетики, обіймає декілька посад в цій сфері, в тому числі і з ремонту та налагодження електроустаткувань підприємств, досвідчений керівник, якому ввірені колектив підприємства ТОВ « ВП «ШЗХР», добросовісно та якісно виконує свою роботу на зазначених підприємствах. Отже для належного виконання посадових обов`язків обвинуваченим і для забезпечення безперебійної роботи зазначених підприємств, останній має швидко реагувати на обстановку на них та вчасно потрапляти на об`єкти, що потребують вирішення питань різного характеру пов`язаних з виробництвом, що неможливо зробити без права керування транспортним засобом.

З урахуванням вказаних обставин, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, поведінки після вчинення злочину, умови його роботи та важливість виконуваної роботи для економіки України в умовах воєнного стану, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами - що відповідає його особі , обставинам вчиненого ним злочину та інтересам суспільства.

З огляду на вказане, саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання, на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через приму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Саме таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та сприяє досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України,

У кримінальному провадженні позивач використала своє право передбачене ст.189 ЦК України та відмовилась від заявленого раніше цивільного позову, що не порушує прав інших осіб, за таких обставин суд відповідно вимог ч.3 ст.189 ЦК України на місці ухвалив прийняти відмову від позову і залишити його без розгляду .

Керуючись ст. 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки без позбавлення права керуванням транспортним засобом, а згідно ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на два роки

В відповідності з ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти виконання слідуючих обов`язків:

Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Зопобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Скасувати накладений арешт на майно ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від. 28.12.2019р.

Судові витрати у кримінальному провадженні на відшкодування затрат на проведення автотехнічних експертиз на суму 3454,22 грн. Підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , повернути власнику; куртка, штани, чоботи постраждалого ОСОБА_6 - повернути потерпілій , змив речовини бурого кольору, волоса з автомобілю, на зберіганні в Шосткинському ВП - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1