Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/250/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 189 (86-1, 86-2, 144) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000883 від 09.10.2014 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.01.2022.

Цією ухвалою обвинувальний акт в кримінальному провадженню № 0000883 від 09.10.2014 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України повернуто процесуальному прокурору прокуратури Кіровоградської області.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора: ОСОБА_10 ,
захисника-адвоката: ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.01.2022 обвинувальний акт в кримінальному провадженню № 0000883 від 09.10.2014 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України повернуто процесуальному прокурору прокуратури Кіровоградської області.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що складений обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначено, як саме ОСОБА_7 міг вільно використовувати засоби мобільного зв`язку в умовах примусової ізоляції, не вказано конкретний спосіб спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (номер мобільного телефону, ІМЕІ мобільних терміналів обвинувачених), не вказана форма співучасті обвинувачених та не визначена роль кожного з них та ступінь їх участі.
В окремих конкретних епізодах вимагання за співучасті ОСОБА_9 та/або ОСОБА_8 не вказано, коли, в який спосіб та в яких сумах вони отримали якусь частину грошових коштів, нібито переданих потерпілими обвинуваченому ОСОБА_7 . При викладі в обвинувальному акті обвинувачення щодо ОСОБА_8 за епізодами заволодіння шляхом вимагання грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 в сумі 120000 грн не вказано яким саме чином ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядилися грошовими коштами, і зокрема яка частина з цих коштів була отримана ОСОБА_8 , коли та в який спосіб. Відсутність зазначеного описання в обвинувальному акті суперечить викладу мотиву співучасті ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, що вказує на відсутність у обвинувачених корисливого мотиву.
Крім того, судові виклики обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 здійснювати відповідно до відомостей, які зазначені в обвинувальному акті неможливо, оскільки ці особи відсутні за місцем проживання.
За таких обставин суд дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вимогам ст.291 КПК України, як такого, що складений із суттєвими недоліками та перешкоджають призначенню обвинувального акта до судового розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.01.2022 про повернення прокурору обвинувальний акт в кримінальному провадженню № 0000883 від 09.10.2014 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000883 від 09.10.2014 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України повністю відповідає вимог положень ст. 291 КПК України та містить всі необхідні відомості, які потребують обов`язкового зазначення в обвинувальному акті.

Зокрема, в доповненні до апеляційної скарги зазначив, що у обвинувальному акті відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України викладені фактичні обставини злочину, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 та сформульовано обвинувачення з урахуванням положень ст.91 КПК України.

Вказує і на те, що правильність викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не може оцінюватися судом в контексті відповідності обвинувального акта вимогам КПК України, а неточності та розбіжності, в разі ії наявності можуть бути усунені під час судового розгляду кримінального провадження із врахуванням положень ст.ст. 22, 23, 26 КПК України.

Питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення не підлягають розгляду на підготовчому судовому засіданні і суд на цій стадії лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи при цьому суті обвинувачення, а тому не вправі пропонувати слідчому/прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події, або викладати їх в інший спосіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, захисника-адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , який просив ухвалу суду залишити без зміни, апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом положень ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору може бути лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України.

Приймаючи рішення про повернення обвинувальних актів в кримінальному провадженню прокурору з підстав їх невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд послався на відсутність чітко сформульованого обвинувачення в обвинувальному акті, а також неможливість судових викликів учасників справи за тими адресами, які зазначені в обвинувальному акті, через відсутність осіб за місцем проживання.

Проте, як убачається зі змісту обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч.2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті КПК України, а висновки суду щодо невідповідності обвинувального акта в частині викладення фактичних обставин та формулювання обвинувачення вимогам ст. 91 КПК України є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений статтею 26 КПК України, принцип диспозитивності, згідно якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а тому колегія суддів вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав відсутності в ньому даних щодо способу спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , форми їх співучасті у злочині, роль кожного з них, а також данних в який спосіб та в яких сумах обвинувачені отримували частину грошових коштів, суд вдався до аналізу та формулювання певних висновків, фактично оцінивши обставини, які підлягають доказуванню в ході судового розгляду кримінального провадження по суті, чим вийшов за межі предмету судового розгляду, оскільки відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд не вправі давати оцінку обставинам наведеним в обвинувальному акті та здійснювати аналіз процесуальних дій проведених органом досудового розслідування у підготовчому судовому засіданні.

Посилання в ухвалі суду на те, що судом встановлено невідповідність обвинувального акту вимогам закону, оскільки він містить анкетні дані обвинуваченого та потерпілих, за якими здійснити виклик у судове засідання неможливо через відсутність цих осіб за місцем проживання, не можуть бути визнані належним обґрунтуванням того, що зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Незважаючи на те, що неявка обвинуваченого та потерпілих на підготовче судове засідання дійсно є перешкодою для судового розгляду кримінального провадження, проте ця перешкода не може бути усунута шляхом повернення обвинувального акту прокурору, оскільки стадія досудового розслідування вже завершена.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами ст. 291 КПК України, а тому ухвала підготовчого судового засідання про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 підлягає скасуванню як незаконна, оскільки зазначені в ухвалі суду підстави повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, а інших підстав невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України в оскаржуваній ухвалі суду не наведено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставного повернення судом першої інстанції обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 прокурору, а тому ухвала Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.01.2022, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону підлягає скасуванню, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000883 від 09.10.2014 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, поверненню до суду першої інстанції для розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.01.2022 про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженню № 0000883 від 09.10.2014 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4