Справа № 369/5355/22
Провадження №1-кс/369/904/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.06.2022 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000024 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області розслідується кримінальне провадження за №000024 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що до районного управління поліції ГУНП в Київській області 26.02.2021 надійшла заява від громадянина ОСОБА_4 про те, що громадянка ОСОБА_5 використала завідомо підроблений документ, а саме договір позики на суму 87 000 доларів США, апеляційна скарга від 19.03.2020, заява від 28.04.2020 про відкликання апеляційної скарги та заява від 16.03.2020 про вчинення злочину від імені заявника.
В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитано ОСОБА_4 , який повідомив про те, що 30.08.2006 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва.
Відповідно до договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва, 14.10.2009 у рівних частинах між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було придбано об`єкт незавершеного будівництва, загальною площею 228,1 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0, 120 га. кадастровий номер :02:010:0100, за цією ж адресою.
Частину грошових коштів у сумі 87 000 доларів США для придбання вищезазначеного об`єкту незавершеного будівництва надала безоплатно його колишня теща ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані грошові кошти були перераховані на банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_4 , за заявою ОСОБА_5 від 09.09.2009 року. Також, частину коштів у розмірі 27 000 доларів США для придбання об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки надав ОСОБА_4 . Крім того, для завершення будівництва об`єкту та приведення його в стан придатний для проживання, ОСОБА_4 було витрачено додаткові кошти в сумі 75 000 доларів США. Будь-який договір позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не укладався.
14.09.2011 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (дівоче прізвище ОСОБА_8 ).
05.05.2016 за домовленістю із колишньою дружиною свою частину будинку та частину земельної ділянки потерпілий ОСОБА_4 подарував доньці ОСОБА_9 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2018 у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про стягнення коштів відмовлено. Під час огляду вказаного рішення встановлено, що в позовній заяві позивачка посилалася на те, що в 2009 році остання планувала переїхати на постійне місце проживання до України. Щоб не перевозити велику суму коштів з собою за кордон, її донька ОСОБА_7 вмовила перерахувати кошти на рахунок чоловіка ОСОБА_4 , а в разі необхідності кошти їй будуть повернуті на першу вимогу. Тому, 09.09.2009 року без будь-якого договірного зобов`язання, правової підстави, ОСОБА_5 перерахувала ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 87 000 доларів США. В матеріалах справи відсутні докази неможливості перевезення готівкових коштів через кордон, або неможливість зняття даних коштів самою позивачкою вже в Україні, або залишення їх на рахунку.
Крім того, 26.09.2019 рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено частково та постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики від 17.08.2009 року в розмірі 87 000 доларів США, що еквівалентно 2 463 840 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 грн. У решті позову до ОСОБА_7 відмовлено.
Під час огляду вищевказаного рішення встановлено, що у своїй позовній заяві ОСОБА_5 посилається на договір позики між нею та ОСОБА_4 від 17.08.2009 року, відповідно до якого остання позичила ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 87 000 доларів США, і якій він мав їй повернути не пізніше кінця 2016 року.
Враховуючи вищевикладене, в позовній заяві ОСОБА_5 маються розбіжності в показаннях останньої. Під час подання позову про стягнення грошових коштів до ОСОБА_4 в 2018 році будь-якої мови про існування договору позики на суму 87 000 доларів США не вказувалося, а в позовній заяві від 2019 року вже йдеться про наявний договір позики.
17.08.2009 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 нібито був укладений договір позики. Згідно даного договору ОСОБА_5 нібито позичила ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 87 000 доларів США. Ніби-то своїм підписом на договорі позичальник засвідчив, що грошові кошти від позикодавця він отримав у повному обсязі до підписання цього договору, хоча згідно довідки з «ОТП Банк», грошові кошти в сумі 87000 доларів США перераховані за заявою ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_4 після підписання цього договору, тобто 09.09.2009.
В свою чергу, згідно показань ОСОБА_4 , останній ніяких договорів позики з ОСОБА_5 не укладав та грошові кошти в сумі 87 000 доларів США не позичав, а отримав їх безоплатно. Будь-яких підписів останній не ставив, та взагалі останньому не було відомо про наявність судових рішень за позовом до ОСОБА_5 про стягнення з нього заборгованості в розмірі 87 000 доларів США.
10.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_10 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до даної постанови прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики від 17.08.2009 в розмірі 87 000 доларів США. Також, відповідно до даної постанови накладено арешт на автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER» державний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 .
На веб-сайті setam.net.ua на даний час мається інформація про проведений 24.03.2021 аукціон стосовно автомобіля марки «TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір сірий, номер лоту НОМЕР_4 , початкова ціна 694 000 грн., гарантійний внесок 34 700 грн., (https://setam.net.ua/auction/469377), який належить ОСОБА_4 . За результатами проведених 24.03.2021 о 18:00 годині торгів визначено переможця, який згідно протоколу №531202 проведення електронних торгів має сплатити на рахунок Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України кошти в розмірі 659300 грн. у строк до 07.04.2021.

Таким чином, метою вчинення кримінального правопорушення у виді використання завідомо-підробленого документу договору позики від 17.08.2009, а також саме підроблення цього договору, було отримання позитивного рішення Києво-Святошинського суду на користь ОСОБА_5 щодо стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів.

Наслідком вчинення неправомірних дій особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, стало вилучення приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_10 у ОСОБА_4 належного йому транспортного засобу «TOYOTA HIGHLANDER», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та проведення 24.03.2021 аукціону на електронній платформі ДП «Сетам» з реалізації цього автомобіля.

На даний час належний ОСОБА_4 на праві приватної власності автомобіль «TOYOTA HIGHLANDER», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться за адресою м. Київ, вул. Новопирогівська, 56, відповідно до протоколу № 531202 проведення електронних торгів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, зазначений автомобіль, має очевидні ознаки речового доказу у даній справі, оскільки він отриманий приватним виконавцем та виставлений на торги в ДП «СЕТАМ» внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Отже, з метою збереження вказаного речового доказу, уникнення зміни перереєстрації транспортного засобу у Територіальному сервісному центрі МВС України за іншою особою, поновлення конституційного права особи на приватну власність, виникла необхідність в накладенні арешту на належний ОСОБА_4 автомобіль «TOYOTA HIGHLANDER», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться за адресою м. Київ, вул. Новопирогівська, 56, до вирішення питання по суті справи.
На даний час в рамках кримінального провадження встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення. Також з метою ознайомлення з матеріалами цивільної справи в Києво-Святошинському районному суді Київської області існує необхідність в отриманні тимчасового доступу до матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за імовірно завідомо підробленим договором позики на суму 87 000 доларів США, та в зв`язку з тим, що строк виконання ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу становить один місяць з дня її постановлення, необхідно накласти арешт на вищезазначений автомобіль з метою недопущення його втрати та завдання очевидної матеріальної шкоди ОСОБА_4 в наслідок вчиненого кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене прокурор просив суд накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER»,шасі № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 . Передати вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_4 під відповідальне зберігання до вирішення всіх обставин кримінального провадження. Заборонити відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном до скасування арешту у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.
У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як вбачається з матеріалів клопотання постановою старшого слідчого СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 від 05.05.2021 року автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER»,шасі № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 визнано речовим доказом.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає за можливе накласти арешт із забороною користуватися, розпоряджатися та відчужувати автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER»,шасі № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки даний автомобіль є речовим доказам у вищевказаному кримінальному провадженні та існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.
Клопотання прокурора щодо ухвалення рішення слідчим суддею про визначення місця зберігання вищевказаних речей задоволенню не підлягає, оскільки порядок зберігання речових доказів регулюється положеннямист. 100 КПК України, Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства в суду (в новій редакції), затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБУ, ВСУ, ДСА України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125, та Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 р. № 1104, і вирішення вказаного клопотання не відноситься до компетенції слідчого судді.
Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER»,шасі № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .
Заборонити відчуження, розпорядження та користування вищевказаним транспортним засобом до скасування арешту у встановленому законом порядку.
В інший частини відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 29.06.2022 року о 09:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1