Справа № 443/1900/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/121/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2021 року про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жидачів Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури.

Застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_7 22.09.2021 близько 07 годин 00 хвилин, перебував неподалік приміщення КНП "Жидачівська міська лікарня", що по вул. Ярослава Мудрого, 29, в м. Жидачеві, Стрийського району, Львівської області, де в коридорі лікарні побачив велосипед марки "Dorozhnik" моделі "Lux", типу "дамка" червоного кольору, який належить ОСОБА_9 , і в цей момент в нього виник умисел на вчинення суспільно небезпечного діяння.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до приміщення коридору КНП "Жидачівська міська лікарня", де шляхом вільного доступу, таємно, викрав велосипед марки "Dorozhnik" моделі "Lux", типу "Дамка" вартістю 2833 гривень 33 копійки. Після цього ОСОБА_7 покинув місце події, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 2833 гривень 33 копійки.

Крім цього, ОСОБА_7 25.09.2021 близько 12:00 годин, перебуваючи неподалік терапевтичного відділення приміщення КНП "Жидачівська міська лікарня", що по вул. Ярослава Мудрого, 29 в м. Жидачеві, Стрийського району, Львівської області, на вулиці побачив велосипед марки "Dorozhnik" моделі "Obsidian", типу "Дамка" синього кольору, який належить ОСОБА_10 та в цей момент в нього виник умисел на вчинення суспільно небезпечного діяння.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, таємно, попередньо знявши з велосипеда та залишивши на землі сумку з особистим майном потерпілої ОСОБА_7 , викрав велосипед марки "Dorozhnik" моделі "Obsidian", типу "дамка" вартістю 3333 гривень 33 копійки. Після цього, ОСОБА_7 покинув місце події, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 3333 гривень 33 копійки.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу змінити, виключивши з її мотивувальної частини покликання на умисне, з корисливих мотивів, вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь. В решті ухвалу залишити без змін.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що умисел та мотив є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак неможливий у разі порушення психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь, тобто є неосудною.

Звертає увагу, що предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру не включає питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду, у таке не з`явились, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь, які містить об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, а також вид застосованих примусових заходів медичного характеру, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому не підлягають перевірці судом апеляційної інстанції.

Поряд з цим, заслуговують на увагу доводи прокурора у апеляційній скарзі на необхідність виключення із мотивувальної частини оскаржуваної ухвали покликання на те, що у вчинених ОСОБА_7 суспільно небезпечних діяннях наявні ознаки суб`єктивної сторони зазначених кримінальних правопорушень, з огляду на наступне.

Так, статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються й інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи, на що місцевий суд уваги не звернув.

Виходячи із передбачених ст. 19 КК України критеріїв, осудною є особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тоді як неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Ураховуючи зазначене, особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи із положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки, зокрема, при вчиненні умисного пошкодження майна винний усвідомлює, що він порушує право власності, знищує чи пошкоджує чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності), а бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином, а мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини, при цьому прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Тому із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Усупереч вищевказаним положенням кримінального та кримінального процесуального законів в оскаржуваній ухвалі судом зазначено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення суспільно небезпечного діяння, спрямований на протиправне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел, здійснив викрадення велосипедів.

Ураховуючи те, що ОСОБА_7 судом першої інстанції визнаний неосудною особою та до нього у зв`язку з цим застосовані примусові заходи медичного характеру, а також з огляду на те, що мотив та мета як обов`язкові елементи суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 505 КПК України, не підлягають доказуванню у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд першої інстанції необґрунтовано встановив наявність у вчинених ОСОБА_7 суспільно небезпечних діяннях вказані вище елементи суб`єктивної сторони кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

З огляду на це, колегія суддів приходить до переконання, що із мотивувальної частини ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2021 року слід виключити покликання на мотив і мету дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечних діянь, що відповідно до ст. 408 КПК України, є підставою для зміни ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2021 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2021 року покликання на умисне, з корисливих мотивів, вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь.

В решті ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2021 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4