Провадження № 1-кс/947/7621/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001157 від 21.10.2020 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин, Вінницької області, українця, громадянина України, відомості про освіту та місце роботи відсутні, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ст. 257 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2022 року в провадження слідчого судді Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001157 від 21.10.2020 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що в середині 1990-х років, точні дата та час під час досудового розслідування не встановлені, з метою підриву основ суспільної безпеки, здійснення кримінальної діяльності, а також отримання грошових коштів злочинним шляхом у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на створення стійкої, ієрархічної спільноти банди, метою діяльності якої визначив вчинення її членами тяжких та особливо тяжких злочинів та визначив за собою роль керівника організації.

У 2000-х роках, у різні періоди часу, ОСОБА_7 , виконуючи розроблений план, переконавши ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та інших невстановлених осіб, у можливості швидкого незаконного збагачення, шляхом вчинення злочинів та ефективній конспірації злочинної діяльності, у разі функціонування злочинної організації, повідомивши їм структуру злочинної організації, ступінчату ієрархічну підпорядкованість її членів, розроблений ним план та механізм учинення злочинів, визначив хто і які ролі буде виконувати у злочинній організації, згідно із підпорядкованістю її членів, визначивши ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , керівниками окремих організованих груп, на що отримав їх добровільну згоду на участь у злочинній організації та її діяльності, тим самим ОСОБА_7 створив стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію.

ОСОБА_12 , як активний учасник очолюваної озброєної організованої групи (банди) ОСОБА_11 , яка являлася невід`ємною частиною створеної ОСОБА_7 злочинної організації, виконував наступні функції:

- добровільно вступив до складу очолюваної ОСОБА_11 , озброєної організованої групи (банди), яка являлася структурною ланкою злочинної організації, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів (вимагань, умисного знищення та пошкодження майна);

- приймав участь в розробленні планів злочинних дій;

- приймав безпосередню участь у вчинюваних злочинною організацією злочинах;

-безпосередньо обговорював плани та методи вчинення кримінальних правопорушень та напрямки злочинної діяльності угрупування із керівниками організованих груп.

ОСОБА_6 будучи учасником озброєної організованої групи (банди) очолюваної ОСОБА_11 , яка являлася невід`ємною частиною створеної ОСОБА_7 злочинної організації, у період з 2020 по 2021 роки вчинив на території м. Одеси та Одеської області наступні злочини:
- вимагання грошових коштів належних родині ОСОБА_13 , які здійснювали господарську діяльність у сфері виноробства;

- носінні, зберіганні, придбанні, передачі бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, наприкінці 2020 року на початку 2021 року у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які належать родині ОСОБА_13 , які займалися господарською діяльністю у сфері виноробства, у загальній сумі 800 тисяч доларів США, шляхом неодноразових вимог їх передачі та погроз заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

З метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_7 , не пізніше грудня 2020 року визначив, що організацію та підготовку даного злочину буде здійснено озброєною організованою групою (бандою) створеною зі складу членів організації, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за грошову винагороду у невстановленому досудовим слідством розмірі.

Після цього, ОСОБА_11 на виконання вказівок ОСОБА_7 , наприкінці 2020 року на початку 2021 року, залучив до вчинення даного злочину з числа раніше відомих йому громадян - ОСОБА_6 , як виконавця.

З метою встановлення можливих шляхів підходу для вчинення вказаного злочину та подальшого залишення місця події після вчинення, визначення способу його скоєння, розподілення ролей кожного з учасників, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 діючи у складі озброєної організованої групи (банди) протягом декількох днів, у різні періоди часу наприкінці 2020 року на початку 2021 року, більш точні дату та час у ході досудового розслідування не встановлено, неодноразово прибували до району за місцем мешкання ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_2 , а також за місцем роботи за адресою: АДРЕСА_3 .

Проаналізувавши зібрану інформацію щодо способу життя ОСОБА_15 , члени злочинної організації ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 діючи у складі озброєної організованої групи (банди), вирішили, що вимагання передачі грошових коштів ОСОБА_15 буде здійснюватися шляхом погроз заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, із застосуванням вибухових пристроїв, включаючи в себе ручні осколкові гранати Ф-1, розробивши при цьому злочинний план, визначивши кожному з учасників конкретні дії, які необхідно вчинити.

В свою чергу ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_11 , відповідно до розподілених ролей та визначених дій кожного з учасників вчинення злочину, забезпечили безперешкодне переміщення співучасників на автомобілі «Audi Q5» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який зареєстрованим у базі даних Головного сервісному центрі МВС України за ОСОБА_6 по м. Одеса чим сприяли реалізації злочинних намірів шляхом спостереження за потерпілим, доставляння знаряддя злочину та ОСОБА_14 до місця його вчинення.
Відповідно до розробленого злочинного плану ОСОБА_11 надав вказівку ОСОБА_14 придбати квадрокоптер та освоїти експлуатацію використання ним. ОСОБА_16 залучив до купівлі квадрокоптеру свого знайомого ОСОБА_17 ,який має навички щодо експлуатації і керування квадрокоптеромта не був обізнаний про незаконну діяльність членів злочинного угруповання.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 10.03.2021 у нічний період доби, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 діючи у складі озброєної організованої групи (банди) прибули до території покинутого санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м. Одеса, провулок Дачний, 4.

Вивчивши основи експлуатації квадрокоптеру ОСОБА_14 11.03.2021 приблизно о 00 годині 00 хвилин за допомогою мобільного телефону та відповідного програмного устаткування привів в дію квадрокоптер «DJI Phantom 4», до ресіверу нижньої частини якого за допомогою скотчу та мотузки ОСОБА_11 власноруч прикріпив виготовлену конструкцію, а саме поміщеної до гранованої склянки гранату Ф-1 приведеної у бойову дію (висмикнуте кільце), після чого ОСОБА_14 керуючи вказаним квадрокоптером направив його в сторону будинку ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_2 , який внаслідок порушення технічних умов його експлуатації (перевантаження) припинив свій політ та впав у зону рослинних насаджень подвір`я будинку АДРЕСА_4 , де стався вибух гранати Ф-1.

Розуміючи, що дії направлені на виконання злочинного плану в даний час не можливі, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 спільно на невстановленому слідством автомобілі «Тойота» під керуванням ОСОБА_6 покинули місце скоєння кримінального правопорушення.

Таким чином, зазначений порядок організації злочинної діяльності, згуртованість її учасників, її стійкість, що виражалася в єдності намірів, шляхом вчинення злочинів, дозволяв ОСОБА_7 , а також іншим учасникам створеної ним озброєної організованої групи, тривалий час конспірувати систему зв`язків між собою, ретельно планувати вчинення злочинів; розподіляти ролі (функції) кожного учасника банди; вивчати обстановку, в якій потрібно було діяти; підтримувати постійний склад співучасників злочинної діяльності, централізувати підпорядкування учасників озброєної організованої групи її лідеру, а також психологічну єдність інтересів учасників, що в сукупності характеризує внутрішній стійкий характер створеної ОСОБА_7 організованої групи - озброєної банди, яку в свою чергу очолював ОСОБА_11 , а так само змова її членів на постійну злочинну діяльність.

Стійка злочинна діяльність озброєної банди очолюваної ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , учасники якої зорганізувалися для спільного здійснення певної категорії злочинів з метою незаконного збагачення, із заздалегідь спланованими діями, передбачуваними обізнаність кожного про дії інших, з беззастережним підпорядкуванням, загальними правилами поведінки і конспірації, розподіленими, погодженими ролями та обов`язками, спрямованими на досягнення єдиного умислу - заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, що належать родині ОСОБА_13 , які займалися господарською діяльністю у сфері виноробства, у загальній сумі 800 тисяч доларів США, шляхом неодноразових вимог їх передачі поєднаних з погрозами заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

В період існування озброєної банди створеної ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та її учасниками ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та невстановленими слідством особами, в різному поєднанні осіб, було скоєно ряд тяжких та особливо тяжких злочинів з використанням бойових припасів, із погрозами щодо застосування такого насильства та використання бойових припасів.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальнихправопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

-повідомленням оператору «102» про виявлення охоронцем на прибудинковій території ОСОБА_19 залишків гранати та квадракоптеру;

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_19 про вчинене кримінальне правопорушення;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ;

-протоколом огляду місця події від 11.03.2021;
-актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №84 від 11.03.2021;
-висновком комплексної вибухотехнічної експертизи за експертними спеціальностями 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу» та 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» №КСЕ-19/116-21/7414 від 31.05.2021;
-протоколом огляду карти пам`яті, яка містилася в квадракоптері «DJI Phantom 4 ProV 2.0»;
-протоколом огляду квадрокоптеру;

-протоколом огляду записів з камер зовнішнього відеоспостереження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ;

-висновком комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/116-22/3432-КТ від 05.04.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;
-протоколом огляду інформації, отриманої при проведенні аналізу деталізації з`єднань абонентських номерів, які перебували в моніторингу;
-протоколом огляду мобільного телефону, який перебуває у користуванні свідка ОСОБА_17 ;
-аналізом трафіку абонентського номеру мобільного зв`язку, який перебував у користуванні ОСОБА_14 ;
-протоколом огляду мобільного телефона, вилученого в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_14 ;

-протоколом огляду відеозаписів з камер відеоспостереження;
-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_14 ;

-протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 03.04.2021;

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування/суду обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочини, у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 передбачають покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна).
Варто врахувати те, що на момент вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 був відсутній за місцем реєстрації та постійного проживання, а органу досудового розслідування не представилось можливим встановити інше фактичнемісцезнаходження останнього, в зв`язку з чим 23.07.2022 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Разом із цим, відповідно до інформації Державної прикордонної служби України, підозрюваний ОСОБА_6 21.12.2021 пройшов прикордонний контроль у міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення «Одеса» та надалі вибув за межі території України авіарейсом THY 468 «Одеса-Стамбул». Після чого ОСОБА_6 на територію України не повертався.

Зазначені обставини свідчать про переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду за межами України.
З урахуванням вищевикладених обставин, 05.08.2022 слідчим винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та наявність ризиків і обґрунтованої підозри.
Захисник в судовому засіданні заперечував, щодо клопотання сторони обвинувачення, надавши письмові заперечення, посилаючись на те, що в матеріалах клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні будь-які відомості про вручення останньому повідомлення про підозру, у тому числі у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки виїхав за межі України задовго до винесення слідчим повідомлення про підозру.
Крім того, сторона захисту в письмових запереченнях посилалась на необґрунтованість підозри та відсутності будь яких ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Обґрунтування своїх заперечень стороною захисту викладено письмово та надано слідчому судді в судовому засіданні.
Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку прокурора і захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розділ II Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п.9 ч.2 ст.131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно із п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ст. 257 КК України.

Згідно із частинами 1, 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

З огляду на те, що слідчий звернувся із клопотанням про обрання запобіжного заходу в порядку ч.6 ст.193 КПК України за відсутності підозрюваного, слідчий суддя має перевірити наявність підстав передбачених ч.2 ст.177 КПК України та наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч.3 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Статтею 135 КПК Глави 11 Розділу ІІ КПК України передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч.2 ст.135 КПК України).

Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом (ч.8 ст.135 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

Так, дійсно, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст.111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст.135 КПК України) - шляхом вручення підозрюваному повідомлення про підозру, надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, а у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 встановлено, що 20.07.2022 року слідчим складено та погоджено прокурором повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ст. 257 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 20.07.2022 року вручено дорослому члену сім`ї останнього, а саме матері ОСОБА_6 ОСОБА_21 , за відомим органу досудового розслідування місцем проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , яка отримала повідомлення про підозру та зобов`язалася передати сину при першій зустрічі.

При цьому, Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає обов`язку і права слідчого (прокурора) відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка не може його отримати в день складання в силу об`єктивних причин. В свою чергу, слідчим та прокурором було вчинено всі можливі, передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Таким чином, ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ст. 257 КК України, у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ч.1 та ч.2 ст.135 КПК України), а враховуючи те, що згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, за такого слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні № 0001157 від 21.10.2020 року .

Таким чином на даному етапі досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ст. 257 КК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення наявності вини ОСОБА_6 , відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ст.87 КПК України, не досліджуючи всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності, на даній стадії кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено.

Частиною 6 статті 193 КПК України передбачено, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного можливе лише у разі доведення прокурором існування підстав, передбачених ст.177 КПК України, та доведення виїзду підозрюваного та/або оголошення його у міжнародний розшук.

Тобто положення ч.6 ст.193 КПК України не зобов`язують при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного доводити факт перебування особи в розшуку, йдеться лише про його оголошення в міжнародний розшук.

Чинний КПК України у жодній нормі не розкриває поняття «міжнародний розшук» та не визначає момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук. Водночас в абз.1 ч.1 ст.281 КПК України вказано, що «якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного».

Частиною 2 ст.281 КПК України встановлено, що про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, положення чинного КПК України покладають на прокурора/слідчого обов`язок надати докази на підтвердження оголошення підозрюваного, зокрема, у міжнародний розшук, та не зобов`язують прокурора/слідчого доводити факт перебування такої особи в розшуку.

Таким чином, факт оголошення особи у розшук (міжнародний розшук, як один з різновидів розшуку) підтверджується окремою постановою слідчого. Вказана умова в даному випадку була дотримана.

Частина 3 зазначеної статті передбачає, що у подальшому оголошений розшук здійснюється за відповідним доручення, але поняття «здійснення» розшуку не є тотожнім поняттю «оголошення розшуку» за змістом статті 281 КПК України. Розшук здійснюється після його оголошення, при чому здійснення розшуку стосується вирішенню організаційним питань, які вирішуються після його оголошення.

Постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є єдиним доказом існування юридичного факту оголошення такої особи в міжнародний розшук в розумінні вимог ст.281 КПК України та ч.6 ст.193 КПК України. При цьому, скерування даної постанови до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України є одним із можливих шляхів організації міжнародного розшуку, тобто є лише засобом здійснення такого розшуку (ч.3 ст.281) КПК України.

В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеними.

Враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ст. 257 КК України та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає доведеним факт оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявним ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, виходячи із досліджених матеріалів, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості його тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не має.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз.7 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001157 від 21.10.2020 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

За відсутності підозрюваного обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місяця кримінального провадження доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1