Справа № 932/5995/21
Провадження № 1-кс/932/2531/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольск, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадження слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 надійшло вищеозначене клопотання, за яким сторона обвинувачення просить застосувати до гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування своїх доводів слідчий посилається на те, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000765 від 29.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як убачається з матеріалів клопотання, що у ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у невстановлений слідством час виник спільний злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» з метою його подальшого збуту.

Так, у невстановлений слідством час, в невстановленому місці, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 придбали невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс».

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу «канабісу» з метою збуту, в невстановлений слідством час ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, розпочали зберігати його за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс». Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , з метою доведення свого спільного злочинного умислу до кінця, розфасували придбаний наркотичний засіб на 29 сліп пакетів з метою подальшого збуту вказаних сліп-пакетів мешканцям міста Дніпра, та продовжили їх незаконно зберігати з метою подальшого збуту до 30.08.2022.

30.08.2022 в період часу з 17 години 13 хвилин до 19 години 18 хвилин співробітниками Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2 , у ході проведення якого було виявлено та вилучено: особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», при цьому розфасований у 29 сліп-пакетів, в одному, відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/104-22/26431 від 31.08.2022, з яких знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено. Маса «канабісу» (в перерахунку на висушену речовину) становить 22, 1307 г.

Таким чином, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 незаконно придбали невстановлену у ході досудового розслідування кількість особливо небезпечного наркотичного засобу - «канабіс», який незаконно зберігали за місцем свого постійного проживання, тобто за адресою: АДРЕСА_3 , та розпочали спільно незаконно зберігати за вищевказаною адресою, з метою подальшого збуту зазначений особливо небезпечний наркотичний засіб - «канабіс», розфасований у 29 сліп-пакетів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфікується за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту.

Крім того, у ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність свого діяння, у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці придбав без передбаченого на це дозволу вогнепальну зброю, а саме пістолет.

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне зберігання вогнепальної зброї без передбаченого дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням час розпочав незаконно зберігати раніше придбаний ним пістолет за місцем свого постійного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, 30.08.2022 в період часу з 17 години 13 хвилин до 19 години 18 хвилин співробітниками Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого було виявлено та вилучено предмет, схожий на пістолет, який відповідно до висновку судової експертизи зброї № СЕ-19/104-22/26437-БЛ від 31.08.2022, є короткоствольною вогнепальною зброєю самозарядним гладкоствольним пістолетом, який придатний до стрільби.

30.08.2022 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

31.08.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Як зазначає слідчий у клопотанні, зібрані в ході досудового розслідування докази дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, слідство приходить до висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки матеріали клопотання містять вагомі докази про вчинення останнім тяжких злочинів, а також є ризики того, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з викладеного, сторона обвинувачення звернулась із таким клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказавши, що підозра є обґрунтованою, а ризики об`єктивно існують. Просить задовольнити подане клопотання у повному обсязі.

Підозрюваний не визнав підозру та пояснив суду, що пістолет йому підкинули працівники поліції з метою погіршення його становища, а наркотичні засоби він не збував, оскільки та кількість, що була виявлена у нього вдома, призначена для особистого вживання. Просить відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід в вигляді домашнього арешту.

Захисник аналогічно заперечувала проти задоволення клопотання. Долучила заперечення на клопотання. Вказала, що зберігання зброї це не злочин, оскільки у суспільстві є тенденція до легалізації зброї, тому можна на власний розсуд використовувати та зберігати зброю, зокрема, щоб застосовувати її для захисту свого життя від орків. Також вважає, що вимога розумної підозри не дотримана в частині кваліфікації за ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки доказів, що її підзахисний мав намір збувати наркотичні засоби, немає. З цих підстав просить відмовити у задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт за місцем проживання родича підозрюваного.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши наявність підстав для застосування запобіжного заходу, приходжу до таких висновків.

Так, слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000765 від 29.07.2021 року.

Правова кваліфікація сукупність злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідство вважає, що до скоєння цих злочинів може бути причетний гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2022 року було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання гр. ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виявлення та вилучення наркотичних речових, психотропних речовин та прекурсорів.

30.08.2022 в період часу з 17 години 13 хвилин до 19 години 18 хвилин співробітниками Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, був проведений обшук, в ході якого було виявлено та вилучено 29 сліп-пакетів з речовиною, що ззовні схожа на наркотичну.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/104-22/26431 від 31.08.2022, вилучена в ході обшуку помешкання ОСОБА_4 речовина є наркотичним засобом «канабіс», який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено. Маса «канабісу» (в перерахунку на висушену речовину) становить 22, 1307 г.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри саме за ч. 2 ст. 307 КК України, виходжу з того, що дійсно в житлі підозрюваного було виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Проте за останньою практикою Верховного Суду, спосіб фасування речовини, її кількість, не може беззаперечно свідчити про те, що особа мала намір збувати цю речовину. Так, підозрюваний вказує, що сам вживає наркотичні засоби, тому вилучена кількість наркотичної речовини могла бути використана в тому числі, й для власного споживання. Для кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 307 КК України, необхідно встановити коло можливих (потенційних) осіб, які придбавали наркотичний засіб у ОСОБА_4 , та допитати їх в якості свідків, встановити канали постачання та збуту наркотичних засобів, місця збуту, провести контрольні закупки чи контроль за вчиненням злочину, спостереження за місцем, річчю тощо.

Матеріалами клопотання ці факти не доводяться, оскільки слідчий для опису цих подій використовує описові конструкції у «невстановлений слідством час», у «невстановленому місці». Отже, встановити мету збуту на даному етапі досудового розслідування є неможливим, тому органом досудового розслідування дії підозрюваного ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, передчасно, оскільки в його діях може бути наявний склад злочину, передбачений лише ст. 309 КК України.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду від 4 липня 2018 р. у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 р. у справі № 195/1563/16-к, від 21січня 2020 р. у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 р. у справі № 760/23459/17).

При цьому Верховний Суд у Постанові від 07 квітня 2021 року по справі № 203/337/19 вказав, що великий або особливо великий обсяг наркотичної речовини сам по собі не доводить наявність умислу на її збут.

З урахуванням таких обставин, приходжу до висновку про необґрунтованість підозри в частині кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки зібраними матеріалами досудового розслідування не доведена беззаперечно та поза розумним сумнівом причетність останнього саме до збуту наркотичних засобів.

Таким чином, слід визнати підозру за ч. 2 ст. 307 КК України необґрунтованою, та рекомендувати органу досудового розслідування вирішити питання про перекваліфікацію дій підозрюваного на ст. 309 КК України, або зібрати інші беззаперечні докази того, що ОСОБА_4 мав намір або збував наркотичну речовину.

Стосовно кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, то в судовому засіданні підозрюваний не надав переконливих доказів того, що пістолет йому підкинули працівники поліції, оскільки такі дії нічим не виправдані й не мають сенсу. Так, у помешканні, де вилучили пістолет, проживав лише підозрюваний зі своєю співмешканкою. Доступу до цього приміщення, окрім прибиральниці, ніхто не мав. Водночас обшук проводився раптово, і до його проведення залучались поняті, тому ймовірність того, що пістолет могли принести до квартири невстановлені особи, і підкинути з метою звинувачення підозрюваного, є вкрай низькою і зводиться до припущень підозрюваного, тому слідчий суддя відхиляє такі аргументи, як надумані.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що ОСОБА_4 може бути причетний до скоєння злочину, пов`язаного із незаконним зберіганням вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що слідством зібрано достатньо даних, які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а тому слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованої підозри за цим кримінальним діянням. В той же час, підозра за ч. 2 ст. 307 КК України, є необґрунтованою, тому виходжу з того, що підозрюваний може бути причетний до скоєння злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів, без мети збуту, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (не тяжкий злочин).

З приводу наявності ризиків, на які посилається прокурор, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і розуміючи невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду. Цей ризик є доведеним.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки прокурором цей ризик не доведено та не розкрито, в чому полягає цей ризик та які інші дії може вчинити підозрюваний задля перешкоджання досудовому розслідуванню та встановлення об`єктивної істини.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, тому не має законних засобів до існування. Разом з тим, підозрюваний систематично вживає наркотичні засоби, тому здатен вчинити новий аналогічний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Отже, цей ризик вважаю доведеним.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя повинен виходити з того, що такий запобіжний захід має бути достатнім для запобігання всім доведеним ризикам, а також гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується виключно, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Разом із тим, застосування запобіжного заходу повинно супроводжуватись не лише оцінкою ризиків та наявністю обґрунтованої підозри, а й дослідженням особи підозрюваного (ст. 178 КПК України).

При вирішенні питання про вид запобіжного заходу, який підлягає застосуванню, враховую вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання, вчинення злочину уперше та відсутність судимості. Також враховую послаблення позиції сторони обвинувачення та не доведеність обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, прокурором не доведено, що жоден з інших запобіжних заходів не зможе запобігти ризику переховування та вчинення нового злочину. На переконання слідчого судді, перебування особи під домашнім арештом, із забороною залишати житло цілодобово, зможе унеможливити реалізацію ризиків та забезпечить дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та виконання обов`язків.

Беручи до уваги викладене, доходжу висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово. Також на підозрюваного слід покласти певні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, оскільки підстав для застосування виняткового запобіжного заходу не встановлено, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та на підставі ч. 3 ст. 176 КПК України вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_4 залишати своє житло цілодобово. Одночасно з цим слід покласти на підозрюваного зобов`язання по виконанню процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 181, 193, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_4 , заборонивши йому залишати це житло цілодобово.
Для виконання застосованого запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

-прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-у разі зміни місця проживання повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд.

Підозрюваного звільнити з під варти в залі суду негайно та доставити у квартиру за адресою: АДРЕСА_4

Ухвалу направити до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього даної ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали до 29.10.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ