КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
29 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 лютого 2022 року,
прокурора ОСОБА_6
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 15 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 08.08.2017 за ч. 2 ст. 286 КК України, за яким останньому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 07 (сім) років.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати Кагарлицького районного суду Київської області від 15 лютого 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що вказана ухвала є необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження в межах поданої апеляції, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Мотиви апеляційного суду.
Насамперед слід зазначити, що суд апеляційної інстанції вжив всі необхідні заходи для забезпечення явки сторін у судове засідання. Жодних заяв, клопотання про відкладення справи від сторін не надходило. Апелянт у власній апеляційній скарзі просив проводити судовий розгляд без його участі.
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 08 серпня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 07 (сім) років. Задоволено цивільний позов. Стягнуто процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року вказаний вирок залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 15 листопада 2018 року вказаний вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

З 08 серпня 2017 року засуджений відбував міру покарання в Державній установі "Київський слідчий ізолятор", де характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці в СІЗО не залучався.

27 грудня 2017 року засуджений ОСОБА_5 прибув до Державної установи "Кагарлицька виправна колонія №115".

Захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання у виді позбавлення волі. Своє клопотання мотивував тим, що засуджений ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку призначеного покарання, а отже має право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 15 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Перевіривши доводи поданої засудженим ОСОБА_5 апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України та ст. 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки, з огляду на наступне.

Щодо суті апеляційних вимог, то суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Положеннями ч. 2 ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м?яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише коли засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, згідно характеристики, затвердженої начальником державної установи "Кагарлицька виправна колонія №115", засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання за допущені порушення установленого порядку відбування покарання був притягнутий до дисциплінарної відповідальності 06 (шість) разів. Заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. За станом здоров'я не працевлаштований. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. (а.с. 39, 40).

Разом з цим, апеляційним судом встановлено, що до засудженого ОСОБА_5 не було застосовано жодного заохочення, а дисциплінарні стягнення, які мав засуджений, систематично проявлялись у останнього в період з 2018 по 2021 рік.

Також апеляційний суд критично ставиться до доводів засудженого ОСОБА_5 , викладених в апеляційній скарзі, щодо факту його перебування в стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ДТП, адже це повністю спростовується вироком Бородянського районного суду Київської області від 08 серпня 2017 року, яким визнано належними та допустимими доказами - показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та висновком судово-токсикологічної експертизи №548 від 01.12.2016, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_5 на час скоєння злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, суд першої інстанції ретельно дослідив у судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, врахував всі обставини, в тому числі і ті на які посилається засуджений в апеляційній скарзі, перевірив його особу та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, з чим також погоджується і апеляційний суд.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 лютого 2022 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3