Справа № 503/1215/16-к
Провадження № 1-кп/496/175/22
У Х В А Л А
(повний текст)
08 червня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та повернення застави у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Біляївський районний суд Одеської області розглядає зазначене кримінальне провадження.
Від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Клопотаня обгрунтовано тим. Що 21.10.2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 19.12.2020 року із альтернативною можливістю внесення застави у розмірі 45 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 94 590,00 грн. 09.12.2020 року адвокатом ОСОБА_5 було внесено заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, що підтверджується відповідною квитанцією. Обвинувачений покладені на нього обов`язки виконував належним чином. 05.04.2022 року ОСОБА_4 потрапив у ДТП та отримав ушкодження, також переніс операційне втручання та видалення нирки, 18.04.2022 року його було виписано із стаціонарного лікування на амбулаторне за адресою проживання. На теперішній час, обвинувачений в тяжкому матеріальному стані, крім того він втратив працездатність. Також, у зв`язку з веденням на території України воєнного стану, важко працевлаштуватись. Обраний запобіжний захід діяв до 19.12.2020 року, при цьому застава є безстроковим запобіжним заходом, усе вищевказане на думку захисника є підставою для заміни запобіжного заходу.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала подане нею клопотання.
Обвинувачений підтримав захисника та підтвердив, що в недавньому часі йому прийшлось перенести оперативне втручання, за наслідком якого було видалено нирку, про що надав для ознайомлення суду та прокурору медичну документацію.
Прокурор заперечував проти заміни запобіжного заходу, оскілки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину. Крім того, прокурор вважає, що оскільки немає медичних документів на підтвердження звернення обвинуваченого до медичного закладу у зв`язку з ДТП, то його не було, а сторона захисту вводить суд в оману.
Прокурор Подільської окружної прокуратури Одеської області, який повинен був прийняти участь в судовому засідання в режимі відеоконференції, з технічних підстав (неможливість виконання зв`язку з Кодимським районним судом Одеської області) не був присутнім в судовому засіданні та від нього надійшли письмові заперечення на клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу. Заперечення обґрунтовані тим, що захисник мотивує своє клопотання тим, що нібито із часу застосування запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_4 ризики передбачені ст. 177 КПК України суттєво зменшились, а тому враховуючи особу, стан здоров`я, матеріальне становище та поведінку ОСОБА_4 є достатнім застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Однак, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які наявні у цьому кримінальному провадженні. Так, із моменту застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу залишаються та жодним чином не зменшилися наступні ризики передбачені ст. 177 КПК України: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від покарання, оскільки обвинувачений усвідомлює, що санкція найтяжчих із інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 289 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, крім того обвинувачений раніше неодноразово переховувався від органів досудового розслідування в якості доказів до заперечення долучено (копії постанов про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 від 28.03.2016 р., 05.12.2017 р. При цьому, ОСОБА_4 , раніше переховувався від розгляду кримінального провадження Котовським міськрайонним судом під приводом погіршення самопочуття, в наслідок чого був оголошений судом в розшук, а також на даний час не допитані потерпілий, свідки і ОСОБА_4 може незаконно впливати на них з метою уникнення відповідальності. ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як неодноразово був судимим, доказом вказаного ризику є копія вимоги про судимість. Посилання заставодавця на те, що строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси про застосування запобіжного заходу закінчився, а тому внесена застава підлягає поверненню, прокурор просить не брати до уваги, оскільки згаданою ухвалою визначено строк дії саме покладених на підозрюваного обов`язків, а не строк дії застави.
Дослідивши клопотання захисника, заслухавши обвинуваченого, прокурора, вивчивши письмові заперечення, суд дійшов до наступного висновку.
Стаття 201 КПК України передбачає можливість особи, до якої застосовано запобіжний захід, змінити його. Така можливість надається особі з метою надання їй права на перегляд обставин. Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (щодо прав особи, яка позбавлена свободи внаслідок арешту або тримання під вартою) забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи (Рішення у справі Yeloyev проти України від 6 листопада 2008 року, заява № 17283/02, параграф 64).
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Доцільність перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Разом з тим, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2020 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 19.12.2020 року із альтернативною можливістю внесення застави у розмірі 45 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 94 590,00 грн.
Завданням кримінального провадження є захист особи і суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Конституційний Суд України у даному Рішенні зокрема вважає, що обґрунтування необхідності тримання під вартою особи самою лише кваліфікацією злочину, не забезпечує і не може забезпечити балансу між метою застосування такого виняткового запобіжного заходу у кримінальному провадженні та конституційним правом особи на свободу та особисту недоторканність. При цьому обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, який полягає в обмеженні права підозрюваного, обвинуваченого на свободу пересування, вибір місця проживання (перебування), забезпеченні виконання покладених на нього процесуальних та інших, визначених законом і зазначених в особистому зобов`язанні, обов`язків.
Відповідно ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу. ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 19.12.2020 року, при цьому для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, було визначено можливість внесення застави. Сума застави була внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, що підтверджується наданими квитанціями. Незважаючи на ті обставини, що запобіжний захід припинив свою дію на період застави на обвинуваченого ОСОБА_4 було покладено обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, а саме прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, номерів телефону, надати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи на право виїзду з України та в`їзду.
Доказів на підтвердження не виконання обвинуваченим покладених на нього ч. 5 ст 194 КПК України обов`язків суду не надано.
За час дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (застави) питання про звернення застави в дохід держави не вирішувалось, клопотань від прокурора до судді не надходило, суд за власною ініціативою також не розглядав даного питання, а тому на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається Заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Необхідності залишення застави за для забезпечення цивільного позову або відшкодування шкоди немає, оскільки таких вимог згідно обвинувального акту від заявлено не було.
Крім того, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, який на даний час продовжено, тому для того щоб ОСОБА_4 мав змогу, у разі створення небезпеки для його життя, вибути до іншого населеного пункту, суд вважає необхідним змінити запобіжний захід тримання під вартою, який закінчив свою дію та був змінений на заставу на запобіжний захід, який на думку суду забезпечить виконання обвинуваченим своїх обов`язків.
Так з урахуванням встановлених судом обставин, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, враховуючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України доведені прокурором частково і є мінімальними, суд вважає за доцільне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що на думку суду буде достатнім заходом забезпечення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 182, 194, 196, 331, 350 КПК України -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання та повернення застави задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а саме з 08.06.2022 року до 06.08.2022 року, включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду.
Ухвалу надіслати до органу поліції за місцем проживання обвинуваченого, для виконання.
У відповідності до ч. 2 ст. 179 КПК України, обвинуваченому письмово під розпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Повернути заставодавцю, ОСОБА_5 , заставу у розмірі - 94590 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот дев`яносто ) гривень, встановлену на підставі ухвали Приморського райсуду м. Одеси від 21.10.2020 року (за ОСОБА_4 ), яка знаходиться на депозитному рахунку: отримувач: ТУДСА України в Одеській області, код отримувача: 26302945, банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ (квитанція № 0.0..1; код квитанції 2169-3634-3685-2085 від 09.12.2020 року).
Заставу повернути на рахунок отримувача № НОМЕР_1 , банк отримувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Київ, Україна, код РНОКПП (ЄДРПОУ) отримувача: , МФО банку 305299; IBAN: НОМЕР_2 .
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення, прокурору, а також надіслати особам, які відповідають за виконання ухвали.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює прокурор
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 10.06.2022 року о 10:00 годині.

Суддя ОСОБА_1