ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/327/22

Провадження № 1-кп/568/32/22

13 квітня 2022 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000003 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Башарівка Радивилівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку немає, не депутата, судимого 18.05.2011 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі, 24.01.2022 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ст..395 КК України до покарання у виді арешту 2 місяці 20 днів, в силу ст..89 КК України судимість не знята та не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи особою, яка має незняту та непогашену судимість, 20 грудня 2021 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, використовуючи банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 та достовірно знаючи пін-код до неї, шляхом зняття готівки у банкоматі АТ «Приватбанк», що в м.Радивилів вул.Почаївська, 18 Дубенського району Рівненської області, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів. викрав для власних потреб грошові кошти в розмірі 3000 гривень. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених у обвинувальному акті визнав у повному обсязі. Пояснив, що в грудні 2021 року маючи доступ до банківської картки ОСОБА_5 та знаючи пін-код до неї, зняв у банкоматі Приватбанку грошові кошти в розмірі 3000 гривень. Кошти витратив на власні потреби. З потерпілим вони помирились, він не має до нього претензій, тому просить суд його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів у повному обсязі, так як повністю погодився з висунутим обвинуваченням, висновки якого утворюють склад злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , допитаного в судовому засіданні, послідовні і логічні, повністю співпадають з фабулою обвинувачення, чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірність картини злочину за допитом обвинуваченого не викликає сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В зв`язку з викладеним, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім допиту обвинуваченого та потерпілого, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд враховує, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності його позиції, а також йому та іншим учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд оцінивши докази з точки зору достовірності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до категорії нетяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, збитки, завдані кримінальним правопорушенням потерпілому не відшкодував.

Пом`якшуючими покарання обставинами згідно ст.66 КК України - є щире каяття.

Як вбачається з обвинувального акту в межах даного кримінального провадження, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , передбаченою ст. 67 КК України, визначено рецидив злочинів.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 цього ж Кодексу як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

За таких обставин, суд вважає за необхідне виключити обтяжуючу обставину рецидив злочину. Отже, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 у кримінальному проваджені не встановлено.

Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Досліджені в ході судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням його відношення до вчиненого, поведінки після вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що лише покарання у виді обмеження волі зможе вплинути на обвинуваченого та здатне виправити антисоціальну поведінку ОСОБА_3 , а тому суд приходить до висновку, про призначення покарання необхідного, достатнього для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів у межах санкції ч.2 ст.185 КК України та вважає, що останньому має бути призначено покарання у виді обмеження волі.

Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2022 року ОСОБА_3 засуджено за ст.395, ч.1 ст.71, ст..72 КК України до 2 місяців 20 днів арешту.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_3 інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, вчинив до ухвалення вироку Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2022 року, відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення, менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався та підстав для його застосування судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, до призначеного покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2022 року, більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1