ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/964/22 Справа № 201/7759/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000095 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року клопотання прокурора ОСОБА_8 задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 10 квітня 2022 року, включно.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на доведеність заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_7 , які не зменшились і продовжують існувати на час вирішення питання про продовження строку тримання.
Суд врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 189 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, що на думку суду свідчить про наявність ризику переховування від суду.
Судом також, враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу, а також раніше судимий, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів, що є тими обставинами, які можуть характеризувати його особу, яка схильна до вчинення злочинів, що підтверджується наданими прокурором копіями довідок про судимості вказаних осіб.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник, посилаючись на істотні порушення вимог КПК України, просить ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на те, що ОСОБА_7 безпідставно був видалений із зали судових засідань, оскільки він не порушував громадський порядок. Зазначає, що судом ініційоване питання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, проте прокурор копію клопотанням обвинуваченому не надавав, а ОСОБА_7 , будучи позбавленим права брати участь в судовому засіданні не знав в чому полягають доводи прокурора про необхідність продовження тримання його під вартою.
Вважає, що було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки від захисника за призначенням останній відмовився, а враховуючи, що ОСОБА_7 був видалений із зали судових засідань, виникають сумніви у можливості надання якісної професійної допомоги. Також посилається на те, що обвинуваченим було подано клопотання про зміну запобіжного заходу, проте судом воно не розглянуто.
Зазначає, що ризик переховування ОСОБА_7 не доведений, оскільки останній перебуває під вартою 18.02.2020 року, а також не наведено судом підстав для висновку про вплив на свідків чи потерпілих, оскільки відсутні будь-які заяви останніх. На його думку, ризик перешкоджання кримінальному провадженню є явно необґрунтованим і не доведено, як обвинувачений може вчиняти такі дії, наприклад перебуваючи під домашнім арештом з електронним засобом контролю. Також, вказує, що текст рішення суду є ідентичним з попередніми, а тому є необґрунтованим та не вмотивованим.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити та змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000095 стосовно ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.
В судовому засіданні 10 лютого 2022 року, в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України постановлено на обговорення питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.
Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищезазначені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
Суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність, зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, перешкоджанні кримінальному провадженні іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох тяжких та особливо тяжких насильницьких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, вчиненого із застосуванням насильства та погрози застосування насильства, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду.
Як слідує з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 не має достатніх соціальних зв`язків, неодружений, не має дітей та інших осіб на утриманні, не має постійного місця роботи.
При цьому, апеляційний суд враховує, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки останні не допитані в судовому засіданні. Незаконний вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні може здійснюватися, зокрема, шляхом їх залякування, адже обвинуваченому відомо місце проживання останніх.
Обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, як слідує з ухвали суду першої інстанції ОСОБА_7 систематично порушує порядок у судовому засіданні, не виконує розпорядження головуючого судді, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 330 КПК України був видалений з зали суду, що свідчить про перешкоджання розгляду кримінального провадження та доводить наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Правильно суд першої інстанції вважав доведеним і ризик вчинення ОСОБА_7 інших злочинів, оскільки останній неодноразово засуджений за вчинення різних злочинів, в тому числі й корисливих, а також за злочини проти правосуддя, що обумовлює ризик продовження ним злочинної діяльності і вчинення інших кримінальних правопорушень.
Крім цього, судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 178 КПК України правильно враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має стабільного та легального джерела доходу, у останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки та утриманці.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника в цій частині спростовуються змістом самої ухвали.
Щодо інших доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів зазначає наступне.
Так, посилання захисника на порушення права ОСОБА_7 на захист є безпідставними, оскільки у визначені судом першої інстанції дату та час судового засідання захисника ОСОБА_7 за договором - адвокат ОСОБА_6 не з`явився, а тому, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі й особливо тяжкого та участь захисника у такому випадку є обов`язковою, останньому було призначено захисника ОСОБА_14 для проведення окремої процесуальної дії розгляду питання щодо запобіжного заходу, строк дії якого закінчувався.
ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Круасан проти Німеччини» ЄСПЛ відзначив, що уникнення пауз або перерв відповідає інтересам правосуддя і цілком може виправдати призначення адвоката всупереч побажанням обвинуваченого (ECtHR 25 September 1992, Croissant v. Germany, No. 13611/88, para. 28). У цьому ж рішенні Суд наголошує, що стаття 6 п. 3 (с) Конвенції визнає право будь-якого обвинуваченого на допомогу захисника на свій вибір. Проте, незважаючи на значення довірчих відносин між адвокатом і клієнтом, не слід надавати цьому праву абсолютний характер. Воно неминуче піддається певним обмеженням в питанні безоплатної юридичної допомоги, коли судам належить право вирішувати, чи вимагають інтереси правосуддя надання обвинуваченому захисника, призначеного безкоштовно.
Одночасно з цим, у справі «Загородній проти України» Суд зазначив, що особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії» (Hanzevadki v. Croatia), заява № 17182/07, п. 21, з подальшими посиланнями). Проте це право також не може вважатись абсолютним і таким чином, національні суди можуть не прийняти вибір особи, коли існують відповідні та достатні підстави вважати, що того вимагають інтереси правосуддя.
Відтак, з огляду на сталу практику ЄСПЛ, неприйняття судом першої інстанції відмови обвинуваченого ОСОБА_7 від захисника за призначенням є законним та обґрунтованим, оскільки таке рішення відповідало інтересам правосуддя, а тому апеляційний суд вважає, що право ОСОБА_7 на захист не було порушено у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.
Щодо доводів захисника про неотримання ОСОБА_7 копії клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки, як зазначалось вище, розгляд питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою відбувався не за клопотанням прокурора, а на підставі вимог ч. 3 ст. 331 КПК України та у даному випадку прокурор лише висловлював свою думку щодо необхідності його продовження.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 199, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 189 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4