Справа № 621/3788/21
Пр. № 1-кп/621/127/22
ВИРОК
18 серпня 2022 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області:
головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
представника потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, одружений, працював начальником складу паливно-мастильних матеріалів у ПП «УКРбалпром», на час ухвалення вироку не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у злочині, передбаченому частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,
18.09.2020 року близько 10:25 години ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 211440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Балаклійське шосе, 36 «а» в сел. Слобожанське Чугуївського району Харківської області зі сторони ТОВ «ГеоМакс» в напрямку вул. Балаклійське шосе в сел. Слобожанське Чугуївського району Харківської області.
В цей час в напрямку смт. Андріївка Ізюмського району Харківської області від с. Лиман Чугуївського району Харківської області по Балаклійському шосе в сел. Слобожанське Чугуївського району Харківської області рухався мопед «Suzuki» під керуванням ОСОБА_4 .
Проїжджа частина перехрестя головної дороги (Балаклійське шосе) та другорядної дороги, що веде до ТОВ «ГеоМакс» та розташована з права по ходу руду мопеда «Suzuki» та являє собою суху асфальтобетонну ділянку дороги горизонтального профілю, шириною 6,6 м.
Під час руху ОСОБА_6 , здійснюючи маневр, зупинив транспортний засіб та не переконавшись у безпеці своїх дій почав здійснювати поворот ліворуч у напрямку с. Лиман Чугуївського району Харківської області, та допустив зіткнення з мопедом «Suzuki» під керуванням ОСОБА_4 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 , було спричинено: закрита важка черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа; забій головного мозку з вогнищами ушкодження речовини головного мозку, епідурального крововиливу, стиснення головного мозку субдуральною гематомою ліворуч, що призвело до набряку та набрякання головного мозку з дислокацією ствола головного мозку, які як в сукупності так і кожне окремо відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
В цій дорожній обстановці водій ОСОБА_6 , порушив вимоги пунктів 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху, відповідно до яких:
-пункт 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
-пункт 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Порушення водієм ОСОБА_6 , зазначених вимог пунктів 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху знаходилося в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Зазначеними діями ОСОБА_6 , вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_6 , під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав і показав, що дійсно, за вказаних обставин, 18.09.2020 під час керування автомобілем ВАЗ 211440по Балаклійському шосе в сел. Слобожанське при виїзді з другорядної дороги не впевнився в безпеці свого маневру при повороті ліворуч, не надав переваги у русі транспортному засобу та допустив зіткнення зі скутером під керуванням ОСОБА_4 .
У вчиненому злочині щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України відповідальність.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, у повному обсязі підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Так, потерпіла ОСОБА_4 , показала, що обставин дорожньо-транспортної пригоди не пам`ятає з огляду на отримані травми та підтвердила факт того, що в день події рухалась на скутері в сторону смт Андріївка Чугуївського району Харківської області .
18.09.2020 о 17:34:26 годині було внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.
Згідно рапорта чергового Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , від 18.09.2020, повідомлення про встановлені травми в тому числі головного мозку та госпіталізацію ОСОБА_4 , надійшло від Зміївської ЦРЛ 18.09.2020 об 12:17 год.
Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.09.2020 з ілюстрованою таблицею від 18.09.2020 та схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 18.09.2020 підтверджується обстановка на місці ДТП, в тому числі розташування транспортних засобів після ДТП. Протокол підписано ОСОБА_6 , без зауважень.
В ході слідчого експерименту від 07.09.2021 з фото таблицею, ОСОБА_6 , вказав місце руху та зіткнення, розташування транспортних засобів після дорожньо-транспорної пригоди.
Протоколом слідчого експерименту від 07.09.2021 за участю потерпілої ОСОБА_4 , підтверджується обстановка на місці події, механізм зіткнення та розташування транспортних засобів.
Висновком судово-медичної експертизи №12-14/21-Зм/21 від 23.10.2021 підтверджується, що у ОСОБА_4 , встановлено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя: закрита важка черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку з вогнищами ушкодження речовини головного мозку, епідурального крововиливу, стиснення головного мозку субдуральною гематомою ліворуч, що призвело до розвитку набряку та набрякання головного мозку з дислокацією ствола головного мозку. Вказані вище ушкодження утворились від дії тупих предметів, з необмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, індивідуальні властивості яких своїй травмуючій поверхні не відобразились, і могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної події.
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22.10.2020 накладено арешт на транспортний засіб автомобіль ВАЗ -211440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , та мопед, фактичним користувачем якого є потерпіла ОСОБА_4 .
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими і достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 , є винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження, та його дії належить кваліфікувати за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.
Під час призначення покарання ОСОБА_6 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, вчиненим з необережності;
- обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються: щире каяття обвинуваченого, що виявилося у критичному ставленні до вчиненого; часткове відшкодування шкоди;
- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;
- особу обвинуваченого, який раніше не судимий; на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував; на час ухвалення вироку не працює; перебуває у зареєстрованому шлюбі; за місцем проживання скарги відсутні.
-позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства;
З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 статті 286 Кримінального кодексу України з позбавленням права керування транспортними засобами.
Як зазначено в частині 2 статі 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування.
На розсуд суду, ОСОБА_6 , можливо звільнити від покарання на підставі положень статті 75 Кримінального кодексу України з випробуванням і таке покарання є цілком обґрунтованим в контексті конкретних обставин справи, пост кримінальної поведінки обвинуваченого, який вів законослухняний спосіб життя, не ухилявся від суду, не притягувався до будь-якої відповідальності, компрометуючі дані щодо нього відсутні, що, поряд з викладеними вище даними про його особу в своїй сукупності, вказують на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 , від покарання з випробуванням, суд, окрім зазначеного вище, враховує обставини справи, поведінку обвинуваченого, осуд своїх дій та щире засудження наслідків кримінального правопорушення, факт того, як те чи інше рішення суду може вплинути на подальшу долю особи, з урахуванням наявності таких соціальних зв`язків, які реально гарантують досягнення мети покарання навіть при умові застосування положень статті 75 Кримінального кодексу України.
Крім того, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 , додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції частини 2 статті 286 Кримінального кодексу України.
Таке рішення ґрунтується на фактичних обставинах справи, порушенні ОСОБА_6 , Правил дорожнього руху та наслідках, що мали місце в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи сторони захисту, що позбавлення права керування транспортними засобами позбавить обвинуваченого можливості доходу, зокрема і для виплат відшкодування потерпілій ОСОБА_4 , суд вважає не слушними та звертає увагу на засади та мету призначення покарання, визначену законом.
Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , суд виходив з наступного.
Згідно частини 1 статті 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Потерпіла ОСОБА_4 , пред`явила цивільний позов про відшкодування 113 473 грн. 24 к., завданої матеріальної та 500 000 грн. 00 к., моральної шкоди.
В ходу судового розгляду, в частині стягнення витрат завданої матеріальної шкоди, ОСОБА_4 зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_6 63 382 грн. 76 к.
ОСОБА_6 , вимоги про відшкодування 63 382 грн. 76 к., визнав у повному обсязі та вказав про часткове визнання розміру завданої моральної шкоди в сумі 40 000 грн.
Відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження, ОСОБА_6 , вчинив тяжкий злочин, передбачений частиною 2 статею 286 Кримінального кодексу України, який мав наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень завданих ОСОБА_4 .
Що стосується вимог потерпілої ОСОБА_4 , щодо відшкодування матеріальної шкоди, враховуючи визнання позову обвинуваченим в цій частині у повному обсязі, суд дійшов висновку про його задоволення та стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , 63 382 грн. 76 к., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Що стосується вимог потерпілої щодо відшкодування моральної шкоди, слід визнати, що потерпілою доведено тяжкість та тривалість душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з отриманими травмами, факт порушення укладу її життя, вкрай тяжке погіршення стану її здоров`я, необхідність соціальної адаптації та подальшого лікування.
Разом з тим, суд взяв до уваги згадані вище відомості про сімейний та майновий стан обвинуваченого, а також враховував вимоги розумності і справедливості та вважає, що визначений потерпілою розмір моральної шкоди підлягає зменшенню, а відповідно, часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , у розмірі 300 000 грн. 00 к.
Відповідно до статей 118, 122, 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого ОСОБА_6 , належить стягнути на користь Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експертів на проведення судової експертизи.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Визнати ОСОБА_6 винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі статі 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки.
Відповідно до частини 1, пункту 2 частину 2 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи чи навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , 63 382 (шістдесят три тисячі триста вісімдесят дві ) грн 76 к. на відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , 300 000 (триста тисяч) грн 00 к. на відшкодування моральної шкоди.
У решті позову ОСОБА_4 , - відмовити.
- арешт, відповідно до ухвали слідчого судді від 22.09.2020, автомобіля ВАЗ 211440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та мопеда «Suzuki»які відповідно до зберігальних розписок передані власникам - скасувати, та вважати їх повернутими ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: