Справа 761/3302/21 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2615/2022 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО) - ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 )

перекладача - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ) - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ) продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 19 серпня 2022 року включно.

Дане рішення мотивовано тим, що враховуючи тяжкість поставлених у вину ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ) кримінальних правопорушень, даних, що характеризують особу обвинуваченого, відсутність у нього постійного та тимчасового місця проживання на території України, відсутність міцних соціальних зв`язків та території України та постійного джерела доходу, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, який може утримуватися в закладах пенітенціарної системи, невиконання останнім своїх обов`язків по прибуттю безпосередньо в судові засідання під час дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а також наявність існування високого ступеню ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що ризики, які були наведені прокурором, не відповідають дійсності, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 не може чинити тиск на свідків та потерпілого у зв`язку із тим, що не володіє українською та російською мовами, переховування обвинуваченого від суду є також неможливим у зв`язку із неможливістю самостійного пересування внаслідок отриманих травм. За наведених обставин просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2022 року.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , ним порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції була постановлена 21.06.2022 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ) під вартою був визначений до 19.08.2022 включно. Із 08.08.2022 року обвинувачений утримується під вартою на підставі іншої ухвали Шевченківського районного суду м. Києва. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

При цьому необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 )запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КУпАП, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника обвинуваченого в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року якою обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ) продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме, до 19 серпня 2022 року включно, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 )- адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ) на 60 днів до 19 серпня 2022 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4