ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/71/22 Справа № 692/1594/19 Категорія: ч.1 ст.191 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2021 року стосовно

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гонорівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації АДРЕСА_2 , освіта вища, працюючого агрономом СТОВ «Коцюбинське», одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, депутатом, учасником бойових дій не являється, є особою яка має інвалідність ІІ групи загального захворювання, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, -

визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.191 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та виправдано його.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

встановила:

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він 16 травня 2019 року близько 15 год. 00 хв., по вул. Подільська, 10 в с. Погреби Драбівського району Черкаської області, відповідно до наказу ТОВ «Зернова компанія Хорс» №59-к від 07.05.2019 року прийнятим на посаду провідного агронома вищевказаного товариства (відділок с. Погреби) та відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 08.05.2019 року, являючись матеріально відповідальною особою за ввірене йому майно, під вигаданим приводом нібито проведення посівних робіт полі №1223 в адміністративних межах Перервенцівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, діючи з прямим умислом, спрямованим на привласнення та розтрату чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, отримав відповідно до накладної вимоги №000285 від 16.05.2019 року від завідуючого складом СТОВ ЗК «Хорс» ОСОБА_11 з приміщення складу ТОВ «Зернова компанія «Хорс» 20 мішків посівного матеріалу насіння кукурудзи DS1304 C, вартістю 2970 грн. за 1 мішок, які в подальшому за обіцянку грошової винагороди передав третій особі, чим заподіяв збитків ТОВ «Зернова компанія «Хорс» в сумі 59 тисяч 400 гривень.

Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_9 виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Не погоджуючись із вироком районного суду в апеляційній скарзі прокурора порушується питання про його скасування через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України (в редакції Закону №2227-VIII від 11.01.2019 року) і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За наявності суперечливих даних, які мають істотне значення для ухвалення законного рішення, у мотивувальній частині вироку не наведено достатніх обґрунтувань, за яких суд взяв до уваги одні докази, визнавши їх достовірними та відкинув інші.

Не дотримавшись положень ст.ст. 22, 94, 370, 374 КПК України, суд

першої інстанції у своєму вироку не зазначив та не надав оцінку показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , які в судовому засіданні показали, що 16.05.2019 на ТОВ «Зернова компанія «Хоре» було проведено позапланову звірку видачі та використання за призначенням посівного матеріалу, оскільки надійшло повідомлення про те, що агроном ОСОБА_9 близько 14.00 години у відділку товариства в с. Погреби отримав, та в подальшому не повернув, 20 одиниць посівного матеріалу кукурудзи для засівання її на полі АДРЕСА_3 , яке було засіяне 15.05.2019 за участі ОСОБА_9 . В подальшому на неодноразові телефонні дзвінки ОСОБА_9 не відповідав, та лише після спілкування з ним та низки наполягань вони близько 03.00 години 17.05.2019 дізнались про місце знаходження кукурудзи. Також вони зазначили, що ОСОБА_9 повідомив їм, що вказаний посівний матеріал він завіз до знайомого, від якого в подальшому мав отримати грошові кошти.

В обгрунтування свого рішення про виправдання ОСОБА_9 суд поклав достатньо не перевірену версію обвинуваченого, що останній 16.05.2019 після спілкування з іншим агрономом (прізвища, якого під час допиту не зазначив) про необхідність додаткового посівного матеріалу для засівання поля №1223, він отримав на складі товариства у відділку с. Погреби 20 мішків кукурудзи, однак судом не враховано, що посівні роботи на вказаному полі були завершені 15.05.2019, тобто за день до того як ОСОБА_16 отримав 20 мішків кукурудзи. Вказане свідчить про прямий умисел ОСОБА_9 на привласнення майна ТОВ «Зернова компанія «Хорс».

Судом першої інстанції упереджено досліджено письмові матеріали кримінальної справи та всупереч вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону не надано належної оцінки накладній вимозі №000285 від 16.05.2019 для агрооперації на полі №1223 с. Перервенці Драбівського району, яка свідчить про отримання ОСОБА_9 кукурудзи вже після завершення посівних робіт на полі, тобто він свідомо знаючи вказані обставини, отримав її, що свідчить про його намір в подальшому обернути кукурудзу на свою користь чи користь третіх осіб.

Саме отримання ОСОБА_9 кукурудзи для агрооперації на полі №1223 і стало обставиною для проведення перевірки службою безпеки ТОВ «Зернова компанія «Хоре» щодо підстав її отримання ОСОБА_9 та як з`ясувалось в подальшому про не повернення на склад. Вказані обставини повністю підтверджуються показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які судом не взято до уваги.

Також, твердження суду, що ОСОБА_9 повідомив де зберігається кукурудза та сприяв її поверненню на склад за допомогою вказаних працівників є невірним, оскільки обвинувачений, знаючи, що він не являється її власником, не повідомив посадовим особам ТОВ «Зернова компанія «Хоре» про свій намір тимчасового зберігання майна, яке було йому ввірене не на службових об`єктах товариства, а на інших об`єктах, в інших населених пунктах, які не мають ніякого відношення до товариства.

Не враховано судом і місце зберігання ОСОБА_9 кукурудзи, яке знаходилося в будинку де ніхто не проживає в смт. Драбів за 20 км. від поля №1223 де зі слів обвинуваченого проводилися посівні роботи, однак відстань до с. Погреби становить 10 км., що є значно меншою та вказує на прямий умисел на заволодіння та привласнення вказаних матеріальних цінностей.

Безпідставними є твердження суду про повернення ОСОБА_9 отриманої кукурудзи по першій вимозі працівників служби безпеки ТОВ «Зернова компанія «Хоре» оскільки (на неодноразові телефонні дзвінки не відповідав, після спілкування з ним працівників служби безпеки та низки наполягань лише близько 03.00 години 17.05.2019 повідомив про місце знаходження кукурудзи).

Крім того, судом взято до уваги лише покази свідка ОСОБА_17 , який є зацікавленою особою, оскільки перебуває в дружніх стосунках із ОСОБА_9 , та який на стадії досудового розслідування взагалі відмовився в порядку ст. 63 Конституції України надавати будь-які покази. Разом з тим, судом взагалі не взято до уваги покази ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , які були безпосередніми учасниками проведення перевірки за фактом заволодіння ОСОБА_9 майном підприємства.

Відтак, не зазначення у вироці показань представника потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , не надавши їм оцінку, свідчить про намагання суду уникнути у вироку посилань на докази, які ставлять під сумнів невинуватість ОСОБА_9 тобто про упередженість суду при наданні оцінки доказам обвинувачення.

Вважає, що вирок суду про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, належним чином не обґрунтований та не мотивований, оскільки суд не врахував всіх доказів зібраних стороною обвинувачення та не встановив всіх фактичних обставин кримінального провадження, яким у їх сукупності, повинен був дати оцінку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, представника потерпілого, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Ці вимоги закону судом не виконані.

Так, суд першої інстанції визнаючи невинуватими та виправдовуючи ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено винуватість останнього у вчиненні інкримінованого злочину та відсутність в діях обвинуваченого суб`єктивної сторони у формі прямого умислу на привласнення та розтрату чужого майна та об`єктивної сторони неповернення чужого майна у визначений час після користування.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеним висновком місцевого суду на підставі наступного.

Провівши повторне дослідження доказів по вказаному кримінальному провадженню за клопотанням прокурора, оцінивши їх та проаналізувавши з точки зору взаємозв`язку з іншими доказами, колегія суддів приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України доведена, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_9 16 травня 2019 року близько 15 год. 00 хв., по вул. Подільська, 10 в с. Погреби Драбівського району Черкаської області, відповідно до наказу ТОВ «Зернова компанія Хорс» №59-к від 07.05.2019 року прийнятим на посаду провідного агронома вищевказаного товариства (відділок с. Погреби) та відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 08.05.2019 року, являючись матеріально відповідальною особою за ввірене йому майно, під вигаданим приводом нібито проведення посівних робіт на полі №1223 в адміністративних межах Перервенцівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, діючи з прямим умислом, спрямованим на привласнення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, отримав відповідно до накладної вимоги №000285 від 16.05.2019 року від завідуючого складом СТОВ ЗК «Хорс» ОСОБА_11 з приміщення складу ТОВ «Зернова компанія «Хорс» 20 мішків посівного матеріалу насіння кукурудзи DS1304 C, вартістю 2970 грн. за 1 мішок, які в подальшому передав на зберігання третій особі, чим заподіяв збитків ТОВ «Зернова компанія «Хорс» в сумі 59 тисяч 400 гривень.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_18 пояснив, що злочину не вчиняв, 16.05.2019 року він дійсно працював на посаді агронома в ТОВ «Зернова компанія «Хорс», в цей день проводилась посівна компанія, після спілкування з іншим агрономом про необхідність додаткового посівного матеріалу для засівання поля, він отримав на складі товариства у відділку с. Погреби 20 мішків кукурудзи, як вернувся на поле з`ясувалося що кукурудзи яка вже була на полі вистачило, потім він на службовому автомобілі з кукурудзою поїхав в смт. Драбів на зустріч з жінкою. Щоб не залишати кукурудзу в автомобілі на вулиці, він вирішив залишити її зберігатися в закритому приміщенні, для чого подзвонив знайомому ОСОБА_17 , який дав йому ключі від будинку де ніхто не проживає, куди він і сховав кукурудзу. Потім в цей день до нього зателефонували працівники служби безпеки товариства де він працював і попросили приїхати на поле до охоронника, що він і зробив. Близько години ночі приїхали працівники служби безпеки та запитали його про кукурудзу, на що він розповів де вона знаходиться та разом з ними поїхали до місця її зберігання де він віддав їм цю кукурудзу.

Не визнання винуватості ОСОБА_18 , колегія суддів розцінює, як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Крім того, дані показання протирічать доказам, які покладені в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Про нещирість показів обвинуваченого також свідчить його непослідовна позиція щодо суті обвинувачення, так як під час досудового розслідування повністю визнав вину у скоєному, а в подальшому повністю змінив свої покази.

Відповідно до вимог ч.1 ст.191 КК України кримінальна відповідальність встановлюється за привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_9 працював в ТОВ «Зернова компанія «Хорс» на посаді провідного агронома по Драбівському району з 08 травня 2019 року по 27 травня 2019 року з повною матеріальною відповідальністю, що підтверджується Договором від 08 травня 2019 року (т. 1 а.к.п.190).

16 травня 2019 року Сухий, будучи службовою особою, являючись матеріально відповідальною особою за ввірене йому майно, під вигаданим приводом нібито проведення посівних робіт на полі №1223 в адміністративних межах Перервенцівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, діючи з прямим умислом, спрямованим на привласнення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, отримав відповідно до накладної вимоги №000285 від 16.05.2019 року від завідуючого складом СТОВ ЗК «Хорс» ОСОБА_11 з приміщення складу ТОВ «Зернова компанія «Хорс» 20 мішків посівного матеріалу насіння кукурудзи DS1304 C, вартістю 2970 грн. за 1 мішок, які в подальшому передав на зберігання третій особі, чим заподіяв збитків ТОВ «Зернова компанія «Хорс» в сумі 59 тисяч 400 гривень.

Висновки про винуватість ОСОБА_12 у привласненні, тобто незаконному безоплатному утриманню майна, ввіреного останньому, яке перебуває у його віданні на законній підставі підтверджується показами свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що він працює завідувачем складу ТОВ «Зернова компанія «Хорс». 16.05.2019 року він з приміщення складу товариства видав Сухому на підставі документів посівний матеріал (кукурудзу) 20 мішків. На другий день матеріал повернули на склад.

Згідно показів свідка ОСОБА_17 даних в суді апеляційної інстанції, який є пенсіонером пояснив, що ОСОБА_18 його знайомий, який подзвонив до нього 16.05.2019 року та попросив залишити мішки з посівним матеріалом на зберігання. У нього, тобто у свідка ОСОБА_17 були ключі від будинковолодіння знайомого, туди і вигрузили зерно.

Допитаний під час апеляційного розгляду, свідок ОСОБА_13 пояснив, що працює заступником начальника служби безпеки ТОВ «Зернова компанія «Хорс». Обвинувачений ОСОБА_9 працював агрономом на даному товаристві. 16.05.2019 року охоронник повідомив, що ОСОБА_18 отримав посівний матеріал для посіву в межах Перервенцівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Свідок зазначив, що він зателефонував охороннику на поле яке знаходиться в межах Перервенцівської сільської ради, який повідомив, що вони нічого не сіяли. Потім була бесіда з ОСОБА_18 , який пояснив, що зерно кукурудзи відвіз своєму знайомому в смт.Драбів, після чого він (свідок ОСОБА_19 ) повідомив про даний випадок керівництво підприємства. Крім того зазначив, що вилученням зерна займався начальник служби безпеки Лютий, після чого зерно здали на склад ТОВ «Зернова компанія «Хорс». Також свідок зазначив, що він особисто бачив та знав, що те поле №1223 в адміністративних межах Перервенцівської сільської ради Драбівського району Черкаської області на 16.05.2019 року вже було засіяне.

Згідно показів свідка ОСОБА_14 , який в суді апеляційної інстанції пояснив, що він працює в службі безпеки ТОВ «Зернова компанія «Хорс». Надійшла інформація від працівників підприємства, що 16 травня 2019 року ОСОБА_18 отримав зерно кукурудзи, однак на посів його не привіз. Коли приїхали до ОСОБА_12 , він визнав свою провину та розповів, що 16.05.2019 року від завідуючого складом СТОВ ЗК «Хорс» ОСОБА_11 з приміщення складу ТОВ «Зернова компанія «Хорс» отримав 20 мішків із посівною кукурудзою, які в подальшому відвіз та залишив зберігатися в закритому приміщенні, для чого подзвонив знайомому ОСОБА_17 , який дав йому ключі від будинку де ніхто не проживає, куди він і сховав кукурудзу. Приїхали в смт.Драбів, подзвонили ОСОБА_17 і вилучили посівний матеріал та відвезли на склад, а зранку викликали поліцію.

Покази представника потерпілої ОСОБА_10 під час апеляційного розгляду узгоджуються з показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яка пояснила, що зерно кукурудзи, яке було видано Сухому для посіву в межах Перервенцівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, посіяно не було. Сухий розповів куди він відвіз зерно і де воно зберігається, свою вину визнав.

Крім показів свідків та представника потерпілого, винуватість Сухого у привласненні чужого майна, яке було йому ввірене підтверджується:

- даними витягу з ЄРДР від 17.05.2019 року згідно якого до Драбівського відділу поліції надійшла заява від ОСОБА_14 про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 , а саме заволодіння та привласнення 20 мішків із посівною кукурудзою;

- даними заяви повідомлення директора ТОВ «Зернова компанія «Хорс» ОСОБА_20 від 17.05.2019 року про скоєння крадіжки ОСОБА_9 посівного матеріалу, що належить ТОВ «Зернова компанія «Хорс» в розмірі 59400 грн.;

- даними протоколу огляду місця події по вул.Подільській с.Погреби Драбівського району Черкаської області від 17.052019 року, а саме складу №4, який належить ТОВ «Зернова компанія «Хорс» та фото таблиці до нього (т.1 а.к.п.113-118);

- даними протоколу огляду місця події від 17.05.2019 року, з якого вбачається, що оглянута територія ТОВ «Зернова компанія «Хорс» в с.Погреби Драбівського району Черкаської області. На території товариства автомобіль "Нива CHEVROLET" CA9499 ВХ, яким користується заступник начальника з безпеки та охорони ТОВ «ЗК Хорс» ОСОБА_15 . При відкритті багажника автомобіля в ньому знаходились паперові мішки із зерном посівної кукурудзи «HYBRID CORN SEED DS 1304 C» із загальною кількістю 20 мішків. Зі слів ОСОБА_15 вказані мішки були вивезені 16.05.2019 агрономом ОСОБА_9 зі складу відділення с.Погреби. За допомогою вагів, був зважений мішок з посівною кукурудзою, вага 1 мішка 23 кг450 гр. та фото таблиці до протоколу із зображенням та розташуванням автомобіля в якому знаходяться 20 посівних одиниць зерна, що були викрадені (т.1 а.к.п.120-125);

- даними заяви директора ТОВ «Зернова компанія «Хорс» сума збитків завданих підприємству складає 20 мішків насіння кукурудзи DS1304C, що становить 59400 гривень з ПДВ (т.1 а.к.п.164);

- даними договору купівлі-продажу №2/19/2 від 09.01.2019 року відповідно до якого ціна за один мішок насіння кукурудзи DS1304C складає 2970 гривень (т.1 а.к.п. 165-168);

- даними накладної вимоги від 16.05.2019 року згідно якої ОСОБА_9 отримав зерно кукурудзи в кількості 20 мішків для перевезення в с.Перервенці Драбівського району (т.1 а.к.п.181);

- даними наказу № 59-к від 07.05.2019 року відповідно до якого ОСОБА_9 08.05.2019 року прийнято на посаду провідного агронома (т.1 а.к.п.189);

- даними договору про повну матеріальну відповідальність від 08 травня 2019 року із ОСОБА_9 (т.1 а.к.п.190);

- даними посадової інструкції провідного агронома ТОВ «Зернова компанія «Хорс» (т.1 а.к.п.191- 194);

Колегія суддів безпосередньо дослідивши зазначені докази приходить до переконання, що вина у вчиненні інкримінованого органами досудового розслідування ОСОБА_9 доведена.

В матеріалах кримінального провадження достатньо належних, допустимих доказів для визнання винуватості ОСОБА_9 у привласненні, тобто незаконному безоплатному утриманні майна, ввіреному винному, яке перебуває у його віданні на законній підставі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд невірно оцінив докази досліджені в судовому засіданні з точки зору достовірності, допустимості та належності, а в ході проведення повного дослідження доказів при апеляційному розгляді встановлено, що досліджені докази на які посилається орган досудового розслідування, отримані у встановленому порядку та об`єктивно, в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_12 в скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Висновок суду першої інстанції про те, що в накладній вимозі на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріальних цінностей відповідно до якої ОСОБА_18 отримав посівний матеріал (кукурудзу), не зазначено протягом якого часу та за яких умов після отримання матеріальних цінностей у осіб, які їх отримали настає обов`язок їх повернути на склад чи інше місце зберігання, а тому не повернення невикористаної кукурудзи ОСОБА_18 в день її отримання, не свідчить про привласнення ним цих матеріальних цінностей, колегія суддів оцінює критично.

Привласнення це протиправне і безоплатне вилучення (утримання, неповернення) винним чужого майна, яке знаходиться у його правомірному володінні, з наміром в подальшому обернути його на свою користь чи користь третіх осіб. Привласнення вважається закінченим з моменту вилучення чужого майна й можливості розпорядитися ним як своїм власним.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження 16.05.2019 року ОСОБА_18 отримав у відділку ТОВ «Зернова компанія «Хорс» в с.Погреби 20 одиниць посівного матеріалу кукурудзи для агрооперації на полі №1223, що підтверджується накладною вимогою № 000285 від 16.05.2019 року та показами свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

В цей же день, 16.05.2019 року на ТОВ «Зернова компанія «Хорс» було проведено позапланову звірку видачі та використання за призначенням посівного матеріалу, який отримав агроном ОСОБА_18 для засівання його на полі №1223, що в с. Перервинці, яке вже було засіяне 15.05.2019 року за участю ОСОБА_12 .

Отримання ОСОБА_18 кукурудзи для агрооперації на полі №1223 стало обставиною для проведення перевірки службою безпеки ТОВ «Зернова компанія «Хорс» щодо підстав її отримання ОСОБА_18 так як з`ясувалось в подальшому, що даний посівний матеріал не був повернутий на склад.

В подальшому, лише 17.05.2019 року після спілкування з ним працівників служби безпеки підприємства, ОСОБА_18 повідомив про місце знаходження кукурудзи. При цьому свідки зазначили, що ОСОБА_18 повідомив їм, що посівний матеріал він завіз до знайомого.

Колегія суддів, на підставі вище викладеного, приходить до висновку, що ОСОБА_18 свідомо знаючи про те, що поле № 1223 в с.Перервинці яке було вже засіяне 15.05.2019 року, отримав посівний матеріал після завершення посівних робіт 16.05.2019 року, а потім звернувся до свого знайомого ОСОБА_17 у якого були від будинковолодіння ключі його знайомого для того, що б там вигрузити зерно.

Крім того, колегія суддів враховує місце зберігання ОСОБА_18 зерна кукурудзи, яке знаходилось в будинку де ніхто не проживає в смт.Драбів, який розташований за 20 км. від поля № 1223, де зі слів обвинуваченого проводились посівні роботи, однак відстань до с.Погреби становить 10 км, що є значно меншою та свідчить про прямий умисел на заволодіння та привласнення вказаних матеріальних цінностей.

За вказаних обставин, не повернення ОСОБА_18 посівного матеріалу кукурудзи на склад, власником якого він не являється, не повідомивши посадових осіб ТОВ «Зернова компанія «Хорс» про свій намір перевезення та зберігання майна, яке йому було ввірене не на службових об`єктах, свідчить про намір ОСОБА_12 в подальшому обернути зерно кукурудзи на свою користь.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що про місце знаходження посівного матеріалу ОСОБА_18 повідомив лише близько 03:00 години 17.05.2019 року після неодноразових дзвінків, спілкування з ним працівників служби безпеки підприємства та низки вмовлянь. Після чого, ОСОБА_18 визнав свою провину, чітко і послідовно розповів куди, для чого він відвіз посівний матеріал.

Суд першої інстанції побудував свій висновок на припущеннях, не надавши оцінку та не зазначивши у вироку показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та представника потерпілого ОСОБА_10 , які є чіткими та послідовними, узгоджуються між собою та не викликають жодних сумнівів у їх об`єктивності та правдивості.

Дотримання принципу безпосередності дослідження доказів апеляційним судом у даному випадку є обов`язковим. Колегія суддів належним чином дослідивши й перевіривши кожен доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснивши їх оцінку приходить до переконання, що докази у своїй сукупності поза будь-яким розумним сумнівом доводять винуватість Сухого в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.191 КК України.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке йому було ввірене.

Призначаючи покарання ОСОБА_21 у межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого, який відносяться до нетяжких кримінальних правопорушень, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий, вчинив один епізод злочинної діяльності, має на утриманні малолітню дитину, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, на спеціальних обліках не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, колегія суддів вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 без ізоляції від суспільства, з призначенням найбільш м`якого покарання, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, а саме у виді штрафу.

Положення ч.2 ст.50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_18 вчинив кримінальне правопорушення 16 травня 2019 року, тому колегія суддів при призначенні обвинуваченому покарання враховує редакцію закону № 2227- VIII від 11.01.2019 року.

Колегія суддів призначає ОСОБА_21 покарання в межах санкції ч.1 ст.191 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є достатнім та необхідним для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази: 20 мішків посівного матеріалу насіння кукурудзи DS1304 С та автомобіль «Нива» ВАЗ 21213 д.н.з. НОМЕР_1 залишити потерпілій стороні ТОВ «Зернова компанія «Хорс».

Керуючись статтями 374, 376, 404, 407, 409, 420 КПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_9 - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.191 КК України (редакція закону від 11.01.2019 року №2227-VIII) у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: 20 мішків посівного матеріалу насіння кукурудзи DS1304 С та автомобіль «Нива» ВАЗ 21213 д.н.з. НОМЕР_1 залишити потерпілій стороні ТОВ «Зернова компанія «Хорс».

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді