Справа № 947/7988/22
Провадження № 1-кс/947/3507/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою № 0001383 від 17.12.2020 року відносно

ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси. Українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувальні акти стосовно якого у кримінальних провадженнях: № 0006388 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.122 КК України, 18.02.2020 направлено для розгляду по суті до Приморського районного суду м.Одеси; № 0000424 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, 24.04.2020 направлено для розгляду по суті до Малиновського районного суду м. Одеси;

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001383 від 17.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений час та невстановленому місці, у ОСОБА_5 діючого за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману з метою його подальшої реалізації та використання отриманих грошових коштів на власний розсуд.

Об`єктом злочинного посягання ним було обрано квартиру АДРЕСА_2 , що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1998 належить на праві власності в рівних частинах: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Так, ОСОБА_5 в 2010 році отримав базову вищу освіту за напрямком підготовки «право». На підставі наказу № 152-ос/а від 28.11.2011 з 01.12.2011 займав посаду секретаря судового засідання Приморського районного суду м. Одеси та на підставі наказу № 128-ос/а від 03.03.2017 його звільнено із зазначеної посади за власним бажанням.

ОСОБА_5 за освітою, родом своєї діяльності та згідно із посадовими обов`язками секретаря судового засідання Приморського районного суду м. Одеси був обізнаний у знанні законодавчої бази, складанні, виготовленні, оформленні та направленні копій судових рішень. На підставі наказу № 194/а від 28.11.2011 ОСОБА_5 надано право доступу до АС «Документообіг загальних судів», тобто він достовірно знав як складаються, який вигляд та реквізити мають документи суду та якими посадовими особами вони підписуються.

Відповідно до ч .2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі в тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Без передбачених діючим законодавством підстав для набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1998 належить на праві власності в рівних частинах: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у ОСОБА_5 , діючого за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, виник злочинний умисел на заволодіння зазначеною квартирою, шляхом шахрайства, виготовлення та надання завідомо підроблених документів на нерухоме майно.

Так, приблизно в травні 2018 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 за невстановлених обставин залучив до своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 , який мешкав у підсобному приміщенні домоволодіння по АДРЕСА_3 , яке перебувало у власності родини ОСОБА_5 , з пропозицією оформлення на його ім`я права власності на квартиру АДРЕСА_2 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

Приблизно в травні 2018 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 погодився на пропозицію ОСОБА_5 на заволодіння майном, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1998 належить на праві власності в рівних частинах: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та розуміючи, що він не має законних підстав для набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 , погодився на те, щоб оформлення права власності на зазначену квартиру здійснювалось на його ім`я.

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння нерухомим майном, ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, у невстановленому місці та у не встановлені дату та час, виготовив підроблене рішення судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 від 13.06.2003 по справі № 2-3100/2003 про визнання договору № 679/96 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , зареєстрованому на Одеській Новій біржі 13.08.1999 дійсним та про визнання за ОСОБА_7 , права власності на квартиру АДРЕСА_2 , відповідність якого оригіналу завірив власноруч.

При цьому, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, взяв за зразок дійсне рішення судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 від 13.06.2003 по справі № 2-3100/2003 про визнання договору № 669/97 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , зареєстрованому на Одеській Новій біржі 17.07.1997 дійсним та про визнання за ОСОБА_14 права власності на квартиру АДРЕСА_4 , яке зберігається в архіві Приморського районного суду м. Одеси.

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння нерухомим майном, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1998 належить на праві власності в рівних частинах: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , шляхом обману, з метою реєстрації права власності на об`єкт свого злочинного посягання, тобто на квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, 10.05.2018 звернулись до Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» (ЄДРПОУ№41262533), що розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 12а, де від імені ОСОБА_7 подано заяву № 28123039 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_7 . Заяву № 28123039 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.05.2018 о 16 год. 59 хв. та сформовано друковану форму заяви державним реєстратором ОСОБА_15 .

З цією метою, серед інших документів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, надали завідомо підроблений документ рішення судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 від 13.06.2003 по справі № 2-3100/2003 про визнання договору № 679/96 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , зареєстрованому на Одеській Новій біржі 13.08.1999 дійсним та про визнання за ОСОБА_7 права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

На підставі наданого ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, пакету документів, 15.05.2018 державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_15 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_6 , прийняв рішення № 41086642 щодо заяви № 28123039 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу та вчинив протиправну реєстраційну дію, виконавши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 26137469 про реєстрацію за ОСОБА_7 , права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 з присвоєнням реєстраційного номеру об`єкту нерухомого майна № 101.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 328 Цивільного кодексу України, ОСОБА_7 , фактично набув формального законного права власності на зазначену квартиру, тобто ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, проведено всі необхідні дії щодо легалізації набутого права.

У подальшому, ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, з метою отримання грошових коштів від реалізації квартири АДРЕСА_2 , якою він заволодів злочинним шляхом, звернувся до ріелтора з оголошенням про її продаж.

Вказану квартиру по вказівці та в присутності ОСОБА_5 , у встановленому законом порядку здійснення правочинів, 07.06.2018 року ОСОБА_7 , відчужено ОСОБА_16 за договором купівлі-продажу № 921 від 07.06.2018, в якому зазначено суму угоди в розмірі 149 477 грн., але фактично покупцем сплачено грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, що за курсом Національного банку України на час продажу складало 654 059,15 гривень. Отримані від продажу квартири грошові кошти, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, використали на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, не маючи встановлених законодавством підстав для набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1998 належить на праві власності в рівних частинах: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , шляхом обману, використовуючи підроблене рішення судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 від 13.06.2003 по справі № 2-3100/2003 про визнання договору №679/96 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , зареєстрованому на Одеській Новій біржі 13.08.1999 дійсним та про визнання за ОСОБА_7 , права власності на квартиру АДРЕСА_2 , 10.05.2018 заволоділи зазначеною квартирою, ринкова вартість якої станом на 10.05.2018, згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи склала 742 286 грн., чим спричинили збитків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в особливо великому розмірі, на суму, що більше ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановленому місці та у невстановлений слідством час у ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, діючи повторно, виник злочинний умисел на підробку офіційного документу, а саме рішення судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 від 13.06.2003 по справі № 2-3100/2003, з метою подальшого його використання при вчиненні шахрайських дій для заволодіння чужим майном.

У невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення офіційного документу, отримав від ОСОБА_7 фотокопію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія та номер НОМЕР_1 , виданий Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 08.02.2007 та картку фізичної особи платника податків № НОМЕР_2 , таким чином забезпечивши можливість остаточного підроблення офіційного документу з метою його подальшого використання для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на підроблення документу з метою його подальшого використання, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, використовуючи особисті дані ОСОБА_7 , за допомогою комп`ютерної техніки здійснили виготовлення підробленого рішення судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 від 13.06.2003 по справі № 2-3100/2003 про визнання договору № 679/96 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , зареєстрованому на Одеській Новій біржі 13.08.1999 дійсним та про визнання за ОСОБА_7 права власності на квартиру АДРЕСА_2 , відповідність якого як оригіналу у подальшому завірив власноруч.

Водночас, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, взяв за зразок дійсне рішення судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 від 13.06.2003 по справі № 2-3100/2003 про визнання договору №669/97 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , зареєстрованому на Одеській Новій біржі 17.07.1997 дійсним та про визнання за ОСОБА_14 права власності на квартиру АДРЕСА_4 , яке зберігається в архіві Приморського районного суду м. Одеси.

Таким чином встановлено, що вказаний підроблений документ ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, 10.05.2018 надав із заявою № 28123039 від імені ОСОБА_7 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_7 до Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» (ЄДРПОУ №41262533), що розташоване за адресою:м. Одеса, проспект Гагаріна, 12а, з метою реєстрації права власності на об`єкт свого злочинного посягання, тобто на квартиру АДРЕСА_2 на ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме: підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи тим, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, максимальне покарання за які передбачені у вигляді позбавленням волі до дванадцяти років з конфіскацією майна. За таких обставин, маються достатні підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- запобігання спроби знищити, сховати, виготовити або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як на даний час не встановлено всіх обставин злочину та не встановлено інших осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень, які на даний час встановлюються слідством, та яких ще не притягнуто до кримінальної відповідальності;

- незаконно впливати на свідків в даному кримінальному проваджені: а саме на ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та інших осіб, які підлягають допиту в якості свідків у кримінальному провадженні, а також інших осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, які на даний час встановлюються слідством, та яких ще не притягнуто до кримінальної відповідальності;

- може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення щодо заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та підробки документів, що підтверджується здобутими у ході досудового розслідування доказами, а саме не однократне притягнення останнього до кримінальної відповідальності;

- може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою зібрання доказів вини останнього та інших осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, які на даний час встановлюються слідством.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора. Просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Посилаючись на те, що у підозрюваного є міцні соціальні зв`язки, має родину, має на утриманні малолітню дитину, яка важко хвора та потребує постійного догляду.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України» зазначено, що визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 22.04.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які наявні в матеріалах клопотання.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого діяння, а також характеризуючи дані підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Однак, такий ризик є мінімальним, так як підозрюваний не переховувався від органу досудового розслідування, як до моменту вручення йому повідомлення про підозру так і після. Самостійно з`явився до суду для розгляду клопотання щодо застосування відносно нього запобіжного заходу.

Також, враховуючи, що в рамках даного кримінального провадження наявні особи свідків, на показання яких сторона обвинувачення на теперішній час посилається в обґрунтування існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України. Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні існує, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати, з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Разом з тим, посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_5 може знищити, сховати, спотворити будь-які речі та документи, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження.

За зазначених обставин, враховуючи вагомість наявних доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України, особу підозрюваного, який офіційно працевлаштований, має дружину, має на утриманні малолітню дитину, яка має важкі захворювання, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та запобіганню ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту може запобігти такому ризику, як вплив на свідків, отже перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом ОСОБА_5 буде позбавлений можливості у будь-який спосіб впливати на свідків з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Так, згідно ч.1, ч.2 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Таким чином, з урахуванням викладеного в сукупності, особи підозрюваного, наявності мінімального ризику у вигляді можливого переховування та впливу на свідків, слідчий суддя приходить до переконання, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, необхідно застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою № 0001383 від 17.12.2020 року відносно ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши підозрюваного цілодобово не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 22.06.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання; не спілкуватись за свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1