Справа № 727/7516/22
Провадження № 1-кп/727/408/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду кримінальне провадження № 0000704 від 03 серпня 2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 04 листопада 2021 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, за наступних обставин.
Так, вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2021 року обвинувачений ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та засуджений до покарання у виді 150 годин громадських робіт.
В подальшому, 07 лютого 2022 року обвинувачений ОСОБА_3 з`явився до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області, де провідним інспектором пробації ОСОБА_4 йому роз`яснено умови відбуття покарання у виді громадських робіт, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання та видано направлення до КП «Чернівецьке тролейбусне управління», згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 повинен був приступити до відбуття покарання, про що останній власноручно підписався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався відпрацювати 150 годин громадських робіт в повному обсязі.
Проте, відповідно до інформації від 17 травня 2022 року, наданої начальником КП «Чернівецьке тролейбусне управління» на запит начальника відділу Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області обвинувачений ОСОБА_3 , який був засуджений до відбування покарання у виді громадських робіт, в КП «Чернівецьке тролейбусне управління» жодного разу не з`являвся. Крім того, про поважність причин не повідомив.
В подальшому, незважаючи на неодноразові попередження про недопущення порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт та зобов`язання відбувати вказане покарання, обвинувачений ОСОБА_3 , не маючи наміру виконувати громадські роботи, усвідомлюючи протиправний характер своєї умисної бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи цього, без поважних на те причин продовжував ухилятися від відбування покарання, не виконуючи покладені на нього обов`язки.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000704 від 03 серпня 2022 року відносно ОСОБА_3 надійшов до суду із клопотанням прокурора ОСОБА_5 про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з судовим розглядом обвинувального акта за його відсутності та відсутності його захисника ОСОБА_6 , відповідно до ст. 381-382 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Обвинувачений ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 надав письмову заяву, у якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та не оспорює їх. Окрім цього, у вказаній заяві зазначив, що його згода на судовий розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі та участі його захисника є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, приймаючи до уваги заяву останнього, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить до висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та кримінального провадження № 0000704 від 03 серпня 2022 року, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом та вірно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до змісту ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого.
Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.
Враховуючи вищевикладене, суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_3 протиправного діяння, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді арешту у межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання згідно зі ст. 50 КК України.
Таке покарання, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим в наслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
При цьому, відповідно до вимог ч. 1ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Частина 1ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.
Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.
Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2021 року ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України засуджений до покарання у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт. Вказане покарання ОСОБА_3 не відбув, а тому суд, при призначенні остаточного покарання, враховує зазначений вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2021 року, виходячи з того, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, у зв`язку з чим вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання, згідно положень ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2021 року.
Кримінальним правопорушенням шкоду не завдано, цивільний позов не заявлявся, витрати на залучення експертів відсутній.
Відомостей про наявність речових доказів по кримінальному провадженню до суду надано не було.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.
Керуючись ст. 368, 370, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до новообраного покарання ОСОБА_3 згідно положень ч. 1 ст. 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2021 року у виді 10 (десяти) днів арешту, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) місяців 10 (десяти) днів арешту.
Початок відбуття строку покарання рахувати з часу звернення вироку до фактичного виконання.
Вирок суду може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1