У Х В А Л А

іменем України

15.08.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,, за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0002009 від 23.07.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України, а саме стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Запоріжжя, Запорізької області, громадянин України, який має повну загальну середню освіту, не одружений, не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, про продовження строку дії застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Бердянського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 289 КК України.
Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
09.08.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .
У судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно вказаного обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого проти даного клопотання заперечує, так як клопотання необгрунтоване, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та недоведені.
З поданих до суду матеріалів суд вбачає, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.03.2022 під час судового розгляду кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, до 01.05.2022.
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2022 обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, до 19.08.2022.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Заслухавши прокурора, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Під судового провадження підставою для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, є наявність пред`явленого обґрунтованого обвинувачення та ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Вина ОСОБА_6 підтверджується складеним слідчим та затвердженим прокурором обвинувальним актом, в якому викладені фактичні обставини скоєного правопорушення та надана його правова кваліфікація.
Крім того, продовжують мати місце ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність вказаних ризиків підтверджується наступним. З урахуванням того, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до особливо тяжких злочинів, не має постійного джерела доходів, після вчинення кримінальних правопорушень залишив місце злочину та був затриманий працівниками поліції тільки після встановлення його причетності до цих злочинів вважаю, що він, з метою уникнення покарання за вчинені кримінальні правопорушення, знаходячись на волі буде переховуватися від суду, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КК України.
Під час досудового розслідування встановлені та допитані свідки, покази яких підтверджують факт вчинення обвинуваченим даних злочинів. Враховуючи те, що обвинуваченому відомі анкетні дані, місця проживання вказаних осіб, існує ризик того, що знаходячись на свободі він зможе незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що являється ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КК України.
Виходячи з того, що ОСОБА_6 , будучи особою, неодноразово судимою за вчинення злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів вважаю, що перебуваючи на волі він продовжить свою злочинну діяльність, що являється ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Доказів того, що на теперішній час сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлений раніше ризик зменшився, не встановлено.
Не можна вважати, що відомості про соціальні зв`язки обвинуваченого дають підстави для висновку про те, що вони зможуть запобігти ризику переховування від суду. Сама по собі наявність сім`ї, за відсутності інших стримуючих факторів, не може свідчити про зміну обставин, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Тривалість тримання особи під вартою не є безумовною підставою для прийняття рішення про наявність підстав для зміни запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів.
Вищезазначені обставини дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду внаслідок тяжкості злочинів, що виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З урахуванням вищевикладеного, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 289 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13.10.2022 р. включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1