Справа № 484/4039/17
Номер провадження 1-кп/482/78/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2022 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003320 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

У підготовче судове засідання неодноразово не з`явився представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_7 , будучи належно повідомленою про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання до суду не з`явилася. Іншого представника потерпілої до участі у справі не залучила, від неї до суду не надходило будь-яких заяв та клопотань.

За правилами ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

За правилами ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Судом виклик потерпілої та її представника здійснено у підготовче судове засідання неодноразово.

Статтею 325 КПК України передбачено, що якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Неявка представника потерпілого у якості відкладення судового засідання не передбачена.

Враховуючи, що потерпіла у підготовче судове засідання не з`явилася, не направивши до суду іншого представника на заміну того, що тривалий час за викликом суду не з`являється, у підготовчому судовому засіданні можливо виконати усі необхідні дії з метою з`ясування питання щодо можливості призначення обвинувального акту до розгляду у судовому засіданні, враховуючи думку сторін кримінального провадження, які наполягали на проведенні підготовчого судового засідання за відсутності потерпілої та її захисника, які належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для чергового відкладення підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказував, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, відповідає вимогам КПК України, просив про його призначення до розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 проти призначення обвинувального акту до розгляду заперечили, заявивши клопотання про закриття кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні.

На обґрунтування вказаного письмового клопотання захисник вказав на те, що розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_4 проводилося поза межами строків, встановлених кримінальним процесуальним законом, а відтак кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, оскільки кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 було виділено з іншого кримінального провадження, яке також в свою чергу було об`єднано з матеріалами іншого кримінального провадження.

При цьому, у кримінальному провадженні, з якого виділено кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , що є предметом розгляду суду, неодноразово безпідставно продовжувалися строки досудового розслідування.

Згідно документів з Єдиного державного реєстру судових рішень у зазначеному кримінальному провадженні, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється за фактами вчинення колишнім Генеральним прокурором України ОСОБА_8 , за попередньою змовою зі своїм сином - народним депутатом України ОСОБА_9 та іншими службовими особами органів прокуратури України, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 368, ч. 3 ст. 368-2 та ч. 2 ст. 369-2 КК України. В ході розслідування відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складені письмові повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, які здійснено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень 22.12.2014 та 29.12.2014 відповідно.

Та 15.01.2015 оголошено розшук зазначених осіб, а 30.04.2015 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, виділено з даного кримінального провадження в окреме провадження за №0000815. Надалі в ході розслідування кримінального провадження № 0000310 08.06.2015 та 09.10.2015 надавався тимчасовий доступ до документів, які посвідчують право власності підозрюваного ОСОБА_8 та накладався арешт на майно останнього

Також, 17.09.2015 іншій особі в ході розслідування кримінального провадження №0000310 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України та 28.09.2015 Печерським районним судом міста Києва відносно неї обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався 13.11.2015. 11.12.2015 матеріали щодо цієї особи виділені з кримінального провадження №0000310 в окреме провадження, яке направлено до суду з обвинувальним актом.

Надалі у кримінальному провадженні №0000310 27.09.2016 здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та останнім відповідно 05.10.2016 та обрано запобіжний захід.

12.10.2017 у кримінальному провадженні №0000310 повідомлено про підозру ОСОБА_4 .

Таким чином, з 22.12.2014 почали свій відлік строки досудового слідства, в ході якого різним особам, кожного року - 2014, 2015, 2016, 2017 повідомлялось про підозру в рамках одного кримінального провадження.

Незалежно від об`єднань та виділень справи, які законодавцем не були вказані як підстави неврахування строку слідства, на момент повідомлення про підозру ОСОБА_4 , а саме 12.10.2017 сплив навіть граничний дванадцятимісячний строк досудового розслідування. Зазначене свідчить, що всі слідчі та процесуальні дії і рішення у кримінальному провадженні здійснено поза межами строку досудового слідства. Тобто після закінчення строків досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру, обрано запобіжний захід, складено та направлено до суду обвинувальний акт.

Для сплину строків досудового розслідування та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження несуттєво чи такі строки сплили після повідомлення про підозру чи само повідомлення про підозру було здійснено поза межами строку досудового розслідування, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 14.09.2021 у справі № 264/7347/20.

Відомості щодо злочину, який інкримінується ОСОБА_4 було первісно внесено до ЄРДР 22.09.2016 в межах кримінального провадження №0000310, а надалі 12.10.2017 та 19.10.2017 виділено в окреме провадження.

Відповідно до вимог Закону № 2147-VI11 від 03.10.2017, положення пункту 10 ст. 284 КПК щодо закриття справи у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто 15.03.2018. Такі вимоги щодо застосування п.10 ч.1 ст. 284 КПК в цьому Кодексі відсутнє.

В той же час, стаття 5 КПК, встановлює, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. При цьому, зазначені вимоги не містять альтернатив та ніяким чином не встановлюють залежність від часу внесення відомостей до ЄРДР.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання сторони захисту заперечив, пославшись на його безпідставність.

Вислухавши доводи сторони захисту, вивчивши доводи клопотання про закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки згідно з положеннями Закону № 2147-VI11 від 03.10.2017 р., положення п. 10 ст. 284 КПК щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування не мають зворотної дії в часі та не можуть бути застосовані до кримінальних проваджень, у яких відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР до введення в дію цих змін, тобто до 15.03.2018 р.

При цьому, обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , повідомлення про підозру якій оголошено 28.09.2016 р., 12.10.2017 р., затверджений 20.11.2017 р.

Проте, вивчивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.

Так, згідно з обвинувальним актом, що переданий до суду, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, у заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, обвинувачуючи ОСОБА_4 у вчиненні вказаного правопорушення з такою кваліфікуючою ознакою як вчинення вказаного кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, в обвинувальному акті дані щодо інших осіб, у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою з якими обвинувачується ОСОБА_4 , відсутні.

В обвинувальному акті, який містить велику кількість епізодів кримінального правопорушення, зазначено лише про те, що деяка (невизначена) кількість співучасників злочину невстановлена слідством, а дані щодо двох інших осіб знеособлені та ці особи зазначені лише як Особа 1 та Особа 2.

Будь-які інші дані щодо цих осіб в обвинувальному акті, в тому числі і щодо того, чи направлено відносно таких осіб обвинувальні акти чи клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до суду, чи взагалі будь-які інші відомості у обвинувальному акті відсутні.

Проте, такі дані є суттєвими, оскільки відповідно до положень ст.ст. 26,28 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення, а Кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

При цьому особи, які беруть безпосередню участь у вчиненні кримінального правопорушення мають відповідати вимогам, що пред`являються до суб`єкта кримінального правопорушення, тобто кожен з них має бути фізичною осудною особою, яка досягла віку кримінальної відповідальності. Ці ж вимоги розповсюджуються і щодо такої форми співучасті, як вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (ч.1 ст. 337 КПК України).

Висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад обвинувального акту, а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (ч.1 ст. 384 КПК України).

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Об`єктивна сторона складу злочину - це зовнішній прояв злочинного посягання, що включає суспільно небезпечне і протиправне діяння, вчинене у певний час, визначеним способом, із застосуванням конкретних засобів, з настанням суспільно небезпечних наслідків. Особливе значення об`єктивної сторони складу злочину в теорії та судовій практиці обумовлене тим, що вона структурно входить в основу кримінальної відповідальності, визначає її межі, є умовою правильної кваліфікації та розмежування суміжних складів злочинів, а також елементи об`єктивної сторони складу злочину конструюють диспозицію кримінально-правової норми.

Тобто, у обвинувальному акті взагалі не викладено та не конкретизовано обставини, які відповідно до ст.. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та щодо яких має право на захист обвинувачена.

Орган досудового розслідування в обвинувальному акті обмежився лише зазначенням про існування Особи1 та Особи2, які не ідентифіковані у обвинувальному акті будь-яким чином.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Викладаючи у обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, взагалі не зазначено осіб, у вчиненні кримінального правопорушення у співучасті з якими обвинувачується ОСОБА_4 , що позбавляє суд можливості належним чином перевірити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження та є необхідними для правової оцінки дій обвинуваченої та які, відповідно до ст. 91 КПК України, входять до предмету доказування.

Таким чином, обвинувальний акт вимогам ст.. 291 КПК України не відповідає, а викладене у ньому обвинувачення є неконкретним, що є порушення права на захист особи, що підозрюється у вчиненні конкретного злочину, який має право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення та мати можливість підготуватися до захисту від конкретно пред`явленого обвинувачення, а суд позбавляє можливості з`ясувати та встановити усі необхідні для розгляду кримінального провадження обставини.

Керуючись ст.ст. 314, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003320 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, повернути прокурору.

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_12 ДЕМІНСЬКА

Повний текст ухвали складено та оголошено учасникам судового провадження 29 серпня 2022 року о 08.15 год