ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/873/22 Справа № 932/5177/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2022 року про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000108, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2022 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт із забороною на вчинення реєстраційних дій на об`єкт нерухомого майна будівлі та споруди, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що приймаючи до уваги, що вказане у клопотанні слідчого нерухоме майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна та збереження цього речового доказу, дійсно існують підстави для накладення арешту на це майно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ухвала слідчого судді виносилась без його участі, про її існування стало відомо 03 червня 2022 року.
Вимоги апеляційної скарги, обґрунтовує тим, що майно, на яке було накладено арешт, було предметом розгляду у цивільній справі та позовні вимоги були задоволені, що підтверджує факт рейдерського захвату даного майна з 04.03.2019 року до 05.05.2022 року, а тому він не мав можливості здійснювати будь-які дії щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Зазначає, що слідчим суддею не встановлено власника майна, хоча в ухвалі вказано, що власник майна про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, проте в судове засідання не з`явився.
Вказує, що ані в клопотанні, ані в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретні відомості, сліди містять об`єкти нерухомого майна, а також яким чином вказане майно могло бути використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового провадження.
Адвокат ОСОБА_6 та власник майна ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Враховуючи те, що ухвала слідчого судді виносилась без участі ОСОБА_5 , про її існування стало відомо 03 червня 2022 року, апеляційний вважає строк на апеляційне оскарження непропущеним.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Пославшись в ухвалі на приписи ст. 170 КПК України, слідчий суддя зазначив, що приймаючи до уваги, що вказане у клопотанні слідчого нерухоме майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна та збереження цього речового доказу, дійсно існують підстави для накладення арешту на це майно.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Слідчий у клопотанні та слідчий суддя в ухвалі послалися на те, що у провадженні слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 22.01.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що за ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1 243,6 кв.м.
Право власності за ОСОБА_7 було зареєстровано, зокрема, на підставі:
-декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП6 від 12.07.2011 р., виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області;
-дозволу на виконання будівельних робіт № 787/2009-04 від 19.10.2009 р., виданого Начальником Дніпропетровського Регіонального Відділу інспекції ДАБК у Дніпропетровській області ОСОБА_8 .
Відповідно до підпункту 8 пункту 13 розділу І Закону України від 17 жовтня 2019 р. № 199-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку надання адміністративних послуг у сфері будівництва та створення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва» постановою Кабінету Міністрів України № 559 від 01.07.2020 року затверджено Порядок проведення експериментального проекту щодо запровадження першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Згідно з п. 1 Порядку, створення та внесення відомостей про документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, документи, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, про зміну, відмову у видачі, зупинення, скасування та анулювання таких документів виключно з використанням Реєстру будівельної діяльності першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва є обов`язковим з 6 липня по 31 березня 2021 року.
При цьому, відповідно до пп. 10 п. 4 Порядку, Єдина державна електронна система у сфері будівництва виконує функції таких електронних інформаційних ресурсів єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, ведення якого розпочато з 20.05.2011 року.
Отже, з 20.05.2011 року будь-які дозвільні документи у сфері архітектурно-будівельної діяльності обов`язково мають вноситись до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. В той же час, у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відсутня інформація про Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ДП6 від 12.07.2011 року, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.
Відповідно до листа департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 09.02.2021 р. № 1004-1.15/198 відповідно до даних Реєстру відсутня інформація з приводу видачі/реєстрації документів, які надають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, на думку слідчого, наведене може свідчити, що невстановленими особами були підроблені документи, які надають право на проведення будівельних робіт та прийняття об`єкта в експлуатацію після закінчення будівництва, а тому, у органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави вважати, що невстановленим колом осіб за допомогою підроблених документів та печаток, а саме: Декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП6 від 12.07.2011 р., виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та дозволу на виконання будівельних робіт № 787/2009-04 від 19.10.2009 р., виданого Начальником Дніпропетровського Регіонального Відділу інспекції ДАБК у Дніпропетровській області ОСОБА_8 та було зареєстровано за ОСОБА_7 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2022 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2022 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_9 , ТОВ МОНСІТІ, треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області, про витребування майна із чужого володіння, скасування реєстрації та визнання права власності.
Відповідно до даного рішення за ОСОБА_5 , визнано право власності на нерухоме майно: будівлі та споруди (з усіма їх приналежностями, у тому числі інженерними мережами та комунікаціями), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (сто п`ятдесят три літ.Б), які розташовані на земельних ділянках площею 0,0936 га, кадастровий номер - :01:205:0026, та площею - 0,1467 га, кадастровий номер - :01:205:0031, опис об`єкта: будівлі та споруди: виробнича будівля літ. Д-1 (поз.3-8), загальною площею 746,6 кв.м, платформа літ д, платформа літ. Д1, господарська будівля літ. Л, електрощитові літ. Н, виробнича будівля літ. Х-1, загальною площею 497,0 кв.м, навіс літ. Ц, убиральня літ. Ч, навіс літ. Ш. навіс літ Щ, навіс літ Ю, топочна літ. Я, споруди № 11-17, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.
Відповідно до приписів ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зважаючи на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявності обґрунтованої підозри по факту даного кримінального правопорушення.
Крім того, в матеріалах провадження відсутня постанова про визнання майна речовим доказом, а тому, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок слідчого судді про те, що нерухоме майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, підстави для накладення арешту на майно, передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України, стороною обвинувачення не доведені, висновок в ухвалі слідчого судді про те, що об`єкти нерухомого майна відповідають критеріям ст. 98 КПК України, так як вони можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, не ґрунтуються на будь-яких доказах, в зв`язку з чим відсутні підстави, передбачені приписами ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно добросовісного набувача ОСОБА_5 .
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, так як її доводи щодо недоведеності прокурором підстави та мети для арешту майна, як того вимагають положення ст. 170 КПК України, знайшли підтвердження.
В оскаржуваній ухвалі не надано належної оцінки зазначеним обставинам, в зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, що, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 409, ст. 411 КПК України, є підставою для скасування оскарженої ухвали, та, відповідно до вимог ст. 407 ч. 3 КПК України, постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна має бути відмовлено за відсутністю для цього передбачених законом підстав.
Враховуючи, що ухвала слідчого судді не відповідає наведеним вище вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на нерухоме майно необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 412, 419, 422, КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2022 року про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000108 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором про арешт майна кримінальному провадженні № 0000108 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3