Справа № 206/1579/22
Провадження № 1-і/206/14/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000569 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2022 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000569 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що 10 листопада 2021 року, приблизно о 09 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні коридору, перед входом до приміщення кухні, у квартирі АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, який з`явився на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час спільного вживання спиртних напоїв з потерпілим ОСОБА_6 , діючи умисно, тримаючи ніж у правій руці, нанесла гострим краєм два удари потерпілому в черевну порожнину, чим спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні живота, яке згідно висновку експерта № 729 від 29 грудня 2021 року має ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів, яке виразилося колото-різаною раною в ділянці передньої поверхні живота, крововиливами у м`які тканини живота і внутрішніх органів по ходу ранового каналу, наскрізними ушкодженнями правої частки печінки, астрального відділу шлунку по малій кривизні, головки підшлункової залози, нижньої порожнистої вени, наявністю крові у черевній порожнині (до 350мл+350мл (по даним медичної документації), яке ускладнилося розвитком масивної крововтрати, яка стала безпосередньою причиною смерті, що настала о 15 годині 35 хвилині 10 листопада 2021 року у реанімаційному відділенні КНП «СМСЧ» Енергодарської міської ради, за адресою: Запорізька область, Василівський район, місто Енергодар, проспект Будівельників, 33.
21 січня 2022 року ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 продовжено на 60 днів, включно до 13 квітня 2022 року.
На підставі листа Василівської окружної прокуратури Запорізької області, в порядку ч. 6 ст. 615 КПК України, строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено до 13 червня 2022 року.
Обґрунтовуючи необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором зазначено те, що наразі продовжують існувати ризики того, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також наявний ризик переховування від суду, оскільки вчинений ОСОБА_3 злочин, в якому вона обвинувачується, є тяжким та остання вже відбувала покарання у місцях позбавлення волі за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи.
Прокурор також вказала, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачена зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, чи житла, в якому вона проживає чи перебуває без дозволу суду, однак, обвинувачена ОСОБА_3 мешкала у місті Енергодарі Василівського району Запорізької області, який на даний час відноситься до окупованої території, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відсутність у обвинуваченої постійних соціальних зв`язків та місця роботи, є ризик того, що вона може залишити своє місце проживання і таким чином переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності. Застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави неможливе, оскільки вона не працевлаштована та не має постійного джерела доходів.
В судовому засіданні прокурор підтримала вказане клопотання з наведених у ньому підстав.
Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обґрунтовуючи це тим, що прокурором належним чином на доведені зазначені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а сама ОСОБА_3 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, суд прийшов до наступного висновку.
Розпорядженням голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» № 7/0/9-22 від 14 березня 2022 року Самарському районному суду м. Дніпропетровська визначено територіальну підсудність справ Енергодарського міського суду запорізької області.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Стаття 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає види запобіжних заходів, серед яких є найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки .
Отже, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує, що остання обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працевлаштована, постійного джерела доходу не має.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_5 про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд не приймає до уваги, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченою ОСОБА_3 покладених на неї процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам останньої переховуватися від суду.
Приходячи до такого висновку, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_3 мешкає у місті Енергодарі Запорізької області, яке тимчасово окуповано військовими Російської Федерації, що об`єктивно унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем її реєстрації.
За таких умов, суд погоджується з прокурором про реальне існування ризику переховування ОСОБА_3 від суду.
Отже, з метою запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу та виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк в 60 (шістдесят) днів.
Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченій розмір застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України в розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 182 КПК України.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.
У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, суд вважає за необхідне визначити розмір застави відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2022 року - 2481 грн.
Враховуючи дані обвинуваченої, суд вважає, що застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (49620,00 грн.) буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків та не являється завідомо непомірною для неї.
В силу ч. 3 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
Суд не може прийняти до уваги доводи обвинуваченої та її захисника про те, що застосовування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки ризики, що наведені прокурором, заслуговують на увагу, а протилежного стороною захисту суду не доведено.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачена не позбавлена можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну їй запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.
Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Керуючись ст. ст. 177, 182, 197, 331, 350, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 діб, а саме до 08 серпня 2022 року включно.
Визначити ОСОБА_3 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 49620,00 гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою так і іншими фізичними або юридичними особами (заставодавцями).
Обвинувачена або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: одержувач платежу: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0017442, призначення платежу: за кого (ПІП) та номер справи або частка майна такого.
В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення обвинуваченої з-під варти у зв`язку з внесенням застави, вона буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 на строк два місяці наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до Самарського районного суду м. Дніпропетровська;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками;

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1