ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5487/22 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/659/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваної ОСОБА_7 належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяви про відкладення розгляду справи від неї не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Валках справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 05 10 2022 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 10 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0003002 від 26 09 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.
Згідно ухвали застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування - до 01 12 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність підстав для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що в клопотанні слідчого про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою навіть не зазначено, якими фактичними даними підтверджується існування ризиків; зазначає, що судом було проігноровано всі фактичні обставини справи, які спростовують наявність ризику підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її повністю задовольнити, не заперечував щодо розгляду справи без підзахисної.
Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити вимоги апеляційної скарги захисника підозрюваної без задоволення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003002 від 26 09 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.
03 10 2022 року ОСОБА_7 затримана в порядку ст.615 КПК України.
03 10 2022 року ОСОБА_7 повідомлена підозра за ч.3 ст.114-2 КК України.
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою та на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме відомостями, що містяться у: повідомленням про кримінальне правопорушення від 26 09 2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 27 09 2022; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 від 03 10 2022.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній в разі визнання винуватою у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері національної безпеки України, за яке передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, під час воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, не визначив розмір застави.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 , сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Докази, що надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання винуватою, є ймовірність того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним злочину, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.
Мотиви постановленого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. ст.177, 178 КПК України, наявні докази, про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення та також тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватим, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливти на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).
Доводи сторони захисту стосовно не доведення наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що підозрювана мала можливість залишити с. Грушівку і виїхати в будь-яке інше місто, але нікуди не тікала і не переховувалась - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст.2 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст.176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 05 10 2022 року про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 01 12 2022 року включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

_____________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4