Справа № 308/8241/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000300 від 23 листопада 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
23 листопада 2021 року близько 20 години 10 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Renault» моделі «Kengoo» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 50 км/год., разом з пасажирами: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 рухаючись по вул. Борканюка в с. Нижня Апша, в напрямку с. Грушово, Тячівського району зі сторони смт. Солотвина у напрямку с.Грушова, Тячівського району, неподалік приміщення СТО будинку № 134, під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б»; 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, будучи самовпевненим та самонадійним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, і при появі на його смузі руху перешкоди у вигляді свійської тварини коня, не застосував екстрене гальмування, в момент виникнення небезпеки для його руху, а продовжив рух викрутивши кермо керованого ним транспортного засобу ліворуч, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та ліве узбіччя, звідки допустив з`їзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги в лівий по напрямку руху кювет, де зіткнувся об тверде покриття землі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Renault» моделі «Kengoo», державний' реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна чола та лівої половини обличчя; гематоми середньої та нижньої третини лівої гомілки; закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 6, 7, 8 ребер по біляхребтовій лінії зліва, перелому 10 ребра по середній пахвовій лінії зліва та лівобічного гемотораксу (400мл); закритої травми черевної порожнини у вигляді розриву селезінки та внутрішньочеревної кровотечі. Закрита травма грудної клітки виникла в результаті невизначеної кількості дій за механізмом удару, в ділянку грудної клітки зліва твердим тупим предметом, індивідуальні особливості контактної поверхні якого в процесі судово-медичної експертизи встановити не вдалось. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17.01.1995 вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення. Закрита травма черевної порожнини виникла в результаті невизначеної кількості дій за механізмом удару, в ділянку живота зліва твердим тупим предметом, індивідуальні особливості контактної поверхні якого в процесі судово-медичної експертизи встановити не вдалось. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17.01.1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення.

Пасажир вищевказаного автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лівої щоки; гематоми обох очниць; закритої травми грудної клітки у вигляді перелому 3 ребра по середньо-ключичній лінії справа; відкритої травми голови у вигляді перелому передньої стінки гайморової пазухи зліва, множинних переломів кісток спинки носу; перелому комірок решітчастої кістки; пневмоцефалії, забою головного мозку та субарахноїдального крововиливу; багатоуламкового перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням. Гематома обох очниць та відкрита травма голови виникли в результаті невизначеної кількості дій за механізмом удару, в ділянку голови твердим тупим предметом, індивідуальні особливості контактної поверхні якого в процесі судово-медичної експертизи встановити не вдалось. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17.01.1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення.

Пасажир вищевказаного автомобіля ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 5,6 ребер по біляхребтовій лінії зліва та 6 ребра по біляхребтовій лінії справа, розриву грудного відділу аорти, гемотораксу, дислокації середостіння та ателектазу легень; закритої травми хребта у вигляді поперечного перелому 4 грудного хребця. Закрита травма грудної клітки. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17.01.1995 відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення та привело до настання смерті.

Смерть громадянки ОСОБА_8 настала внаслідок закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 5, 6 ребер по біляхребтовій лінії зліва та 6 ребра по біляхребтовій лінії справа, розриву грудного відділу аорти, гемотораксу, дислокації середостіння та ателектазу легень. Дані ушкодження привели до розвитку масивної крововтрати, що і стало безпосередньою причиною настання смерті.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.2.3 «б»; 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступивши ми наслідками, а саме:заподіянням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень та смерті ОСОБА_8 .

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 22 червня 2022 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження та спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження та спричинило смерть потерпілого. При цьому, ОСОБА_4 погоджується на призначення покарання за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України у вигляді трьох років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобомами на строк два роки, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 Кримінального кодексу із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.

Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно з ст.ст. 473, 394, 424, 474 КПК України оговорені сторонами.

Потерпілі відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, надали письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором, про що надали відповідні заяви.

У підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 22.06.2022 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України визнав повністю.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження та спричинило смерть потерпілого - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом, на виконання вимог ст.474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і у тому, що угода про визнання винуватості від 22.06.2022 не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, вказує на кваліфікацію діяння за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України - є тяжким злочином.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 22.06.2022 вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Кримінальним кодексом України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин, суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 22.06.2022 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, потерпілі надали згоди на укладення угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Розподіл процесуальних витрат у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, шляхом стягнення вартості проведених експертиз із обвинуваченого.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 22 червня 2022 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 - затвердити.
ОСОБА_4 - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України - три роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку два роки.
На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїджаючи за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи №3253-ІТ від 29.04.2022 в розмірі 1372 грн. 96 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000300 від 23 листопада 2021 року, а саме:

-автомобіль марки «RENAULT» модели "KENGOO" держномерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до акту №133 від 23.11.2021 зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області повернути власнику ОСОБА_10 або його представнику за дорученням.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1