Справа 556/493/22
Номер провадження 1-в/556/82/2022
У Х В А Л А
Іменем України

11.04.2022 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» - ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, в режимі відеоконференції, клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, до арешту не працюючого,

Раніше судимого: 04.04.2016 Роменським міськрайонним судом Сумської області за ч.1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт (покарання відбув, знятий з обліку 12.07.2016 року).

11.08.2016 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1275 грн.

Засудженого 30.01.2020 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.4 ст. 358, ч.1 ст.187, ч.2 ст.185, ч.1, ч.2 ст.70, ст.72 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Знову засудженого: 17.08.2020 року Галицьким районним судом м. Львова за ст. ч.2 ст.186; ч.1ст. 28, ч.2 ст.162, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України - на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, з врахуванням вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2020.

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. В обґрунтування заяви вказував, що відносно нього настав передбачений законом строк для застосування пільги, згідно ст.82 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав заяву, просив застосувати відносно нього положення ст.82 КК України та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким. Вину визнає, працювати бажає.

У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання засудженого. Оскільки останній не довів своєю поведінкою і ставленням до праці, що став на шлях виправлення.

Представник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» заперечив щодо задоволення клопотання ОСОБА_5 , оскільки засуджений має не погашене стягнення. Не працевлаштований через відсутність робочих місць.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, в тому числі особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 17.08.2020 за ч.2 ст. 186; ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 162; ч.1, ч.4 70 КК України - на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, з врахуванням вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2020.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 06 грудня 2019 року.

Вину в скоєному злочині визнав повністю. Міру покарання призначену судом

вважає справедливою.

Під час відбування покарання в дільниці слідчого ізолятора при державній

установі «Маневицька виправна колонія (№42)» заходи заохочення та стягнення не застосовувались.

З 24.04.2020 засуджений відбуває міру кримінального покарання в державній

установі «Полицька виправна колонія (№76)».

З харектеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що відбуваючи покарання в Державній установі «Полицька виправна колонія (№ 76)», ОСОБА_5 характеризується негативно. Допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності,стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. Один раз заохочувався адміністрацією установи.

Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідновин з персоналом установи та не завжди виконує їх передбачені законодавством вимоги.

Засуджений не працевлаштований на виробництві установи. Має позов за виконавчими листами на суму 2168,82 грн., який відшкодовує.

Свій професійно - технічний та загальноосвітній рівень підвищує, читає художню літературу.

Бере участь програмі диференційованого виховного впливу за напрямком

«Фізкультура та спорт».

Участь у роботі самодіяльній організації засуджених не приймає.

Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними та близькими шляхом

телефонних переговорів, отримує посилки.

За рисами характеру: збудливий; у ставленні до засуджених: не конфліктний; у

ставленні до себе: не вимогливий; за вольовими якостями: не цілеспрямований.

Спальне місце та при ліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті і порядку, зовнішній вигляд охайний.

На профілактичних обліках в установі не перебуває.

Відповідно до проведеної оцінки ризиків має середній рівень вчинення

повторного кримінального правопорушення.

Згідно ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). При цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання чи заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Що стосується наявності одного стягнення, то дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення. Заходи заохочення до ОСОБА_5 застосувалися один раз.

Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в більш м`яких умовах відбування покарання.

Засуджений не працевлаштований, участь в роботі самодіяльних організацій не бере, має не зняте і непогашене стягнення, що свідчить, що останній не став на шлях виправлення.

Враховуючи дані обставини та наявні формальні підстави для звільнення за ст.82 КК України, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, хоча засуджений ОСОБА_5 відбув 1/2 строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою своє виправлення.

Таким чином, ретельно зясувавши позицію засудженого щодо скоєного злочину, вислухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.82 КК України, ст. ст. 392,538, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити, за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 7 діб через районний суд з моменту проголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1