Справа № 308/1171/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.04.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/189/22, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2022.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.3 ст.190, ч.ч.1,2 ст.361, ч.ч.1,2 ст.200 КК України.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розглядаючи питання доцільності збереження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які є тяжкими, за одне з яких (ч.3 ст.190 КК) передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, прокурором в судовому засіданні доведено продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопрушення і, що жоден із більш м`яких за видом запобіжних заходів щодо обвинуваченого не зможе запобігти зазначеним ризикам, суд вважав за доцільне продовжити обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з можливістю внесення застави, розмір якої визначено судом при обранні цього запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала є незаконною і підлягає скасуванню. Стверджує, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами наявності передбачених ст.177 КПК України ризиків, що твердження прокурора ґрунтуються виключно на припущеннях, що свідчить про те, що суд безпідставно продовжив обвинуваченому найсуворіший за видом запобіжний захід. Вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 достатнім може бути запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в тому числі цілодобово та з застосуванням електронних засобів контролю. При цьому стверджує, що прокурором не доведено ризиків переховування ОСОБА_5 від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення інших кримінальних правопорушень.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор не виявив бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
У відповідності до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
У відповідності до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились
нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі доведення його вини, зокрема за ч.3 ст.190 КК України - позбавлення волі на строк 08 (вісім) років, те, що судове провадження не закінчено й на даний час не допитані ні потерпіла, ні свідки, а також дані про особу обвинуваченого (ніде не працює, не має коштів для свого утримання, раніше судимий).
Тому, апеляційний суд вважає, що виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується, конкретних обставин, за яких скоєно діяння, кількості епізодів злочинної діяльності та даних про його особу, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів враховує також і те, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід з врахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, у зв`язку з чим, з урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про його особу, у силу характеру інкримінованих йому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального провадження (допит потерпілої, свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
На підставі наведеного вище, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не доведено наявність передбачених КПК України вказаних вище ризиків та не надано жодного доказу фактичного існування вищевказаних ризиків.
При оцінці цих доводів, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах контрольного провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_5 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_5 інших, більш м`яких, запобіжних заходів.
Посилання захисника адвоката ОСОБА_6 на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішень «Харченко проти України», Летельє проти Франції» тощо заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначених рішеннях.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі захисника - адвоката ОСОБА_6 доводи на захист обвинуваченого ОСОБА_5 були предметом перевірки та розгляду судом першої інстанції і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали суду і застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Колегія суддів вважає, що матеріали контрольного провадження не містять переконливих доказів, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. Не були вони надані й стороною захисту під час судового розгляду.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.404,405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2022, щодо ОСОБА_7 ,- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :