Справа №155/1819/21
Провадження №1-кп/155/59/22
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000196 від 26 листопада 2021 року щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Киселі Старокостянтинівського району Хмельницької області, який проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, рома за національністю, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого 07 травня 2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, покарання відбуте, судимість не погашена, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 19 листопада 2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи в житловому будинку, що в АДРЕСА_2 , де, керуючись прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що його дії помічені з боку інших осіб, не реагуючи на зауваження останніх, повторно, застосувавши насильство до потерпілої ОСОБА_5 , яке виразилось в обмеженні рухомості та стискання грудної клітини, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито викрав мобільний телефон марки «Nokia», моделі «ТА-1034» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 276 (двісті сімдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок та грошові кошти в сумі 470 (чотириста сімдесят) гривень, належні ОСОБА_5 , які знаходились в кишені її куртки, чим заподіяв останній майнову шкоду на загальну суму 746 (сімсот сорок шість) гривень 67 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінального правопорушення визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу його вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно 19 листопада 2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, в АДРЕСА_2 , перебуваючи в житловому будинку, належному ОСОБА_5 , відкрито викрав мобільний телефон та грошові кошти, належні ОСОБА_5 , застосувавши до останньої насильство. При цьому пояснив, що в цей вечір із своїм другом прийшов до потерпілої в гості і вони усі разом відпочивали. Згодом він придавив її до стіни, стиснувши грудну клітину, і забрав грошові кошти та телефон. На даний час гроші потерпілій повернув, а телефон добровільно відніс у поліцію через кілька днів після скоєного. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілої та суд не карати його суворо.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчинення злочину та добровільного відшкодування шкоди. Просила суд суворо обвинуваченого не карати, зазначивши про відсутність у неї претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

Правові наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснено.

Відповідно до вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому повторно та дані його дії кваліфікує, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1, 3 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Судом взято до уваги позицію прокурора, який просив суд призначити покарання у вигляді позбавлення волі без звільнення від відбуття покарання, однак, суд дійшов висновку про можливість досягнення мети виправлення засудженого без ізоляції від суспільства за умови контролю за його поведінкою упродовж іспитового строку.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину проти власності, судимість за який не погашена у встановленому законом порядку, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, конкретні обставини вчинення злочину, а саме, один епізод грабежу, незначну вартість викраденого майна, яке повернуте обвинуваченим добровільно, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно неодружений, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, також враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, позицію потерпілої, яка претензій морального та майнового характеру до обвинуваченого не має, просила суд його суворо не карати, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, поведінку обвинуваченого в суді, який неодноразово просив вибачення у потерпілої та обіцяв виправитись.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції інкримінованої йому ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням правил ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання як обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді на майно, слід скасувати відповідно до вимог ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України суд приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення експертизи, що підтверджені документально, які слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 368, 370, 381 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення робіт на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком суду законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року скасувати.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia», моделі «ТА-1034» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберіганні речових доказів при ВП №2 (м. Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області повернути ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 (сорок вісім) копійок.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області ОСОБА_1