Справа № 182/5545/21
Провадження № 1-кп/0182/237/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний сукд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2021 за № 0000464 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 04.08.2021 року приблизно о 20-00 год. знаходився поблизу товарної контори АТ «Укрзалізниця» по вул. Героїв Чорнобиля, 48 в м. Нікополь, Дніпропетровської області, де на свою агресивну поведінку отримав зауваження від ОСОБА_6 , котрий проходив повз нього.
В цей час у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин виник злочинний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Перебуваючи у тому самому місці та в той самий час, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 кулаком правої руки в якому була затиснена зв`язка ключів наніс останньому один удар в область лівого ока, чим спричинив ОСОБА_6 згідно висновку експерта №492 від 18.08.2021 року тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забитої рани лівої брови і синця лівої параорбітальної області, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень ( згідно пункту правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
До такого висновку суд приходить аналізовуючи наступні докази.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю та суду показав, що 04.08.2021р., приблизно о 20.00 год., він знаходився не подалік від свого будинку поблизу товарної контори залізниці. Він був в нетверезому стані і у нього виник конфлікт з невідомим громадянином. Потерпілий вступився за того громадянина і він наніс йому один удар в область обличчя кулаком руки, в якому були ключі від його квартири. В скоєному кається, він просив пробачення у потерпілого і пропонував йому компенсацію, але той відмовився.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляді без його участі, цивільні позов не заявлений, міру покарання просив призначити на розсуд суду.
Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального проступку, за яким він обвинувачується.
При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 та інш.).
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.
Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 на утриманні нікого не має; не одружений; не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п. 57-58), раніше не судимий (а.п. 56).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази - відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1