Справа № 538/493/22
Провадження № 1-кс/538/33/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

старшого дізнавача СД ВП № 2

Мирогородського РВП ГУНП в Полтавській області - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області клопотання старшого дізнавача СД ВП № 2 Мирогородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 22.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

Старший дізнавач СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , за погодженням із начальником Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 , звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000101 від 22.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 22.05.2022 року до ВП № 2 Миргородського РВП надійшов письмовий рапорт інспектора ВНАЗ УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про те, що в ході спільного відпрацювання з УГІ ГУНП в Полтавській області та УПП в Полтавській області території Миргородського району Полтавської області, в с. Млини Миргородського району було зупинено автомобіль марки "DAF" д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом-цистерною "FRUEHAUF" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив газовий конденсат об`ємом 31050 дм3 згідно ТТН на відпуск нафтопродуктів №22/05/2. В ході перевірки документів виявлено невідповідність законності перевезення вантажу - газового конденсату.

За вказаним фактом 22.05.2022 відомості внесено до ЄРДР за № 0000101 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
При виїзді на місце пригоди було виявлено спеціалізований вантажний автомобіль марки "DAF" д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору із спеціалізованим напівпричепом-цистерною "FRUEHAUF" д.н.з. НОМЕР_2 , які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать ТОВ «Бурнафтогазсервіс» м. Львів, вул. Зелена, 145, під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , у цистерні якого знаходиться речовина невідомого походження, в невідомому об`ємі. В передній частині кабіни автомобіля та за правим заднім щитком мається по одній металевій табличці помаранчевого кольору із номерним зазначенням реєстру небезпечних речовин ООН (небезпечних вантажів) «30/1202», що згідно із вказаним реєстром передбачає перевезення гайзолю, дизельного палива, або палива пічного легкого. Згідно наданої товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №22/05/2 від 22.05.2022 у цистерні вище вказаного вантажного автомобіля здійснюється перевезення газового конденсату, але в самій товарно-транспортній накладній відсутнє номерне позначення реєстру небезпечних речовин ООН (небезпечних вантажів). В ході огляду вище вказаного автомобіля із цистерною було встановлено, що на запірній кришці зливної труби цистерни в порушення Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України затвердженої наказом №281/171/578/155 від 20.05.2008 відсутня опечатувальна пломба, яка також відсутня на заливному люкові цистерни, що вказує на невідповідність виду та об`єму рідини зазначеної у товарно-тарнспортній накладній та цистерні автомобіля. В ході перевірки за реєстром небезпечних речовин ООН (небезпечних вантажів), встановлено, що номерне позначення на табличках, що закріплені на передній частині кабіни автомобіля "DAF" д.н.з. НОМЕР_1 , та на задньому правому щитку колеса спеціалізованого напівпричепа-цистерни "FRUEHAUF" д.н.з. НОМЕР_2 не відповідає відомостям зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) №22/05/2 від 22.05.2022, а саме в даній товарно-транспортній накладній зазначено, що вказаним автомобілем із цистерною здійснюється перевезення газового конденсату об`ємом 31050 дм3.

Згідно Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України затвердженої наказом № 281/171/578/155 від 20.05.2008 у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів окрім іншого повинно бути зазначено номер дорожнього листа, номерне позначення реєстру небезпечних речовин ООН (небезпечних вантажів), що не виявлено при перевірці на наданій товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) №22/05/2 від 22.05.2022.

В ході досудового розслідування виник сумнів у достовірності товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №22/05/2 від 22.05.2022, вид, об`єм та походження вантажу, який перевозиться, та отримання вантажу в наслідок вчинення злочинних дій.

Вилучене у ході проведення огляду майно, а саме спеціалізований вантажний автомобіль марки "DAF" д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору із спеціалізованим напівпричепом-цистерною "FRUEHAUF" д.н.з. НОМЕР_2 , які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать ТОВ «Бурнафтогазсервіс» м . Львів, вул. Зелена, 145, під керуванням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 , в цистерні якого знаходиться речовина невідомого походження, в невідомому об`ємі та документи, а саме товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів №22/05/2 від 22.05.2022, паспорт № НОМЕР_5 якості рідких вуглеводнів, договір оренди транспортного засобу №11/06/21 від 11.06.2021 визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
У судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні, просив його задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що дізнавачем не надано допустимі докази вчинення кримінального правопорушення. Крім того дізнавачем до клопотання не було приєднано постанови про групу дізнавачів, постанови про групу прокурорів, підозра нікому не була пред"явлена. Зазначив, що витяг з ЄРДР, на який посилається дізнавач, не є доказом скоєння кримінального правопорушення. Також надав в судовому засіданні договір поставки № 07/02-22 від 07.02.2022 року, акт приймання - передачі конденсату газового від 22.05.2022 року по договору поставки № 07/02-22 від 07.02.2022 року, товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів № 22/05/2 від 22.05.2022 року, платіжне доручення № 49 від 18.05.2022 року, платіжне доручення № 58 від 20.05.2022 року. Просить суд відмовити в задоволенні клопотання.

Суд, заслухавши думку дізнавача, адвоката, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В клопотанні дізнавача, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими дізнавач, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що 22.05.2022 року до ВП № 2 Миргородського РВП надійшов письмовий рапорт інспектора ВНАЗ УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про те, що в ході спільного відпрацювання з УГІ ГУНП в Полтавській області та УПП в Полтавській області території Миргородського району Полтавської області, в с. Млини Миргородського району було зупинено автомобіль марки "DAF" д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом-цистерною "FRUEHAUF" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив газовий конденсат об`ємом 31050 дм3 згідно ТТН на відпуск нафтопродуктів №22/05/2. В ході перевірки документів виявлено невідповідність законності перевезення вантажу - газового конденсату.

Встановлено, що власником автомобіля марки марки "DAF" д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом-цистерною "FRUEHAUF" д.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 є ТОВ "Бурнафтогазсервіс".

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В матеріалах кримінального провадження відсутні належні дані, які вказували б на факт вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Вилучене майно, на яке просить дізнавач накласти арешт, не підпадає під визначення майна, зазначеного у ст. 170 КПК України.

Також, у клопотанні про накладення арешту дізнавач наводить хронологію подій, що свідчать про обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Водночас зміст клопотання про арешт майна не містить конкретної підстави і мети арешту вилученого майна, а також відповідного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно. Цитування дізнавачем в тексті клопотання положень ст. 170 КПК України не підтверджує підстави і мету арешту вилученого майна, а визначає їх в загальних рисах і неконкретно.

У прохальній частині клопотання, окрім іншого наведена вимога про накладення арешту на невідому речовину у невстановленому виді та об"ємі, яка знаходиться у цистерні автомобіля, разом з тим у матеріалах справи відсутня інформація про вид речовини та її об"єму.

Крім того, в матеріалах клопотання на аркуші справи 7 мається рапорт інспектора ВМАЗ УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_8 про те, що водієм ОСОБА_7 порушено п.п. 22.5 ПДР України, про що передбачена відповідальність за ст. 132-1 КУпАП України, але копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 відсутня.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити докази, якими дізнавач обґрунтовує доводи клопотання.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання дізнавача з вищенаведених підстав.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд

у х в а л и в:

У клопотанні старшого дізнавача СД ВП № 2 Мирогородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого начальником Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 22.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1