Справа № 522/2924/18
Провадження № 1-в/522/139/22
УХВАЛА

29 квітня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Суворівським районним судом м. Одеси від 28 січня 2011 року, за вчинення злочину передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, у зав`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,-

ВСТАНОВИВ:

Суворовським районним судом м. Одеси, 28 січня 2011 року, було ухвалено вирок відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким її було визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі та за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. У відповідності ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено для відбування ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із призначенням умовного терміну відбування покарання строком 1 рік і 6 місяців зобов`язавши у відповідності до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи, вирок набрав чинності 14.02.2011 року.
До Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 , в якій він просить звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Суворівським районним судом м. Одеси від 28 січня 2011 року, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
В обґрунтування своєї заяви адвокат посилається на те, що 28 січня 2011 року Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено вирок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким її було визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі та за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. У відповідності ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено для відбування ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із призначенням умовного терміну відбування покарання строком 1 рік і 6 місяців, зобов`язавши у відповідності до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи, вирок набрав чинності 14.02.2011 року.
25.07.2011 року начальником кримінально-виконавчої інспекції Приморського району в Одеській області до Приморського районного суду м. Одеси було направлено подання про скасування умовного терміну відбування покарання та направлення ОСОБА_5 в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2011 року у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
12 грудня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено постанову, якою задоволено подання начальника кримінально-виконавчої інспекції Приморського району в Одеській області про скасування умовного терміну відбування покарання та направлення ОСОБА_5 в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2011 року у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
17.07.2015 року ОСОБА_5 (яка вже стала ОСОБА_7 ) звернулась із апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2011 року в якій зазначила, що після оголошення вироку у Суворівському районному суді м. Одеси, текст самого вироку їй ніхто не вручив і ОСОБА_8 просто пішла додому. Також вона повідомила в апеляційній скарзі, що за адресою АДРЕСА_1 мешкає її тітка, яка не повідомляла їй про те, що її шукає виконавча служба. Також зазначила в апеляційній скарзі, що жодним чином не намагалася переховуватися від співробітників Приморського УКВ, про що свідчить те, що з 2011 року постійно проживала в м. Одеса, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у 7-му пологовому будинку м. Одеси народила доньку. 20.11.2013 року змінювала паспорт громадянина України у зв`язку із зміною прізвища, а у 2015 році офіційно працевлаштувалася в супермаркет «ФОЗЗІ».
15.11.2015 року Апеляційний суд Одеської області розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_8 та ухвалив: Апеляційну скаргу ОСОБА_9 частково задовольнити, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2011 року відносно неї за поданням начальника Приморського РВ КВІ УДПтС України в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням - скасовано і направлено матеріали подання для нового судового розгляду в той же суд першої інстанції в іншому складі суду.
29.12.2015 року суддя Приморського районного суду розглядаючи подання начальника Приморського ВМ КВІ УДДУ ПВП в Одеській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_10 оголосила у розшук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка раніше проживала за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 жодного разу жодного повідомлення про виклик до суду не приходило. За цією адресою проживає матір чоловіка, яка стверджувала, що жодного повідомлення із суду не надходило.
ОСОБА_8 неодноразово зверталася із заявою про поновлення провадження у справі та повідомляла про своє фактичне місце проживання, про що свідчать клопотання від 26.09.2016 року; повторно 05.10.2016 року; заява на дозвіл ознайомитись з матеріалами справи; повторна заява від 24.04.2017 року, а також були заяви від 22.06.2017 року та від 12.01.2018 року. Жодна з цих заяв і клопотань задоволена не була.
Як вбачається з матеріалів, які надаються суду стороною захисту, засуджена постійно мешкає в м. Одеса. З 05.11.2013 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Як вбачається з витягу із історії хвороби стаціонарного хворого № 11913, яка видана Одеською міською клінічною інфекційною лікарнею № 11, ОСОБА_5 в період з 26.09.2011 по 05.10.2011 року знаходилась на стаціонарному лікуванні.
29 березня 2013 року ОСОБА_5 за рішенням суду розірвала шлюб з ОСОБА_11 .
20.11.2013 року ОСОБА_5 отримувала новий паспорт у зв`язку із розлученням та поверненням на своє жіноче прізвище. Паспорт серії НОМЕР_1 видавався Татарбунарським РС ГУДМС України в Одеській області.
09 липня 2013 року засуджена народила доньку - ОСОБА_12 в пологовому будинку АДРЕСА_4 .
25 листопада 2016 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 і взяла прізвище ОСОБА_14 .
18 грудня 2016 року знову отримала новий паспорт серії НОМЕР_2 виданий Татарбунарським РС ГУДМС України в Одеській області на прізвище ОСОБА_6 ..
З цього вбачається, що ОСОБА_6 вела нормальний соціальний образ життя, за кордон на постійне місце проживання не виїжджала, навіть була офіційно працевлаштована.
Начальником кримінально-виконавчої інспекції Приморського району в Одеській не було надано до суду жодного доказу того, що ОСОБА_6 переховувалась від них.
У зв`язку із викладеним, адвокат вважає за можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 28 січня 2011 року, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Суд, дослідивши матеріали, які були надані до суду, приходить до висновку, що заява адвоката підлягає задоволенню, а засуджена ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 28 січня 2011 року у зв`язку зі закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Як зазначено у статті 152 Кримінально - виконавчого кодексу України, однією з підстав звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Санкція ч. 2 ст. 185 Кримінального Кодексу України передбачає арешт на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувального вироку, його не було виконано у строки, а саме: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;
Частиною 3, ст. 12 КК України, передбачає, що злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Таким чином, строк давності виконання обвинувального вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2011 року, який набрав чинності 14.02.2011 року, закінчився 14.02.2016 року.
Суд вважає, якщо обвинувальний вирок не приведений у виконання не з вини засудженої, то такі дії не можна кваліфікувати, як ухилення від відбування покарання.
Такої ж позиції дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Справа № 5-4904км12).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім А судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частиною 2 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 6 Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, начальник кримінально-виконавчої інспекції Приморського району в Одеській області повинен надати у суд належні та допустимі докази того, що ОСОБА_6 дійсно переховувалась від них.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, ст. 152 КВК України, ч. 3 ст. 12; п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України; ст. 537 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_15 про звільнення її від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку задовольнити.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 28 січня 2011 року, у зв`язку зі закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Постанова може бути оскаржена в Одеському апеляційному суді протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

29.04.2022