УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 509/2477/21

провадження № 51-2932 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 серпня 2021 року

та ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року в кримінальному провадженні № 0000876 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК)

встановив:

31 серпня 2021 року в підготовчому судовому засіданні Овідіопольського районного суду Одеської області задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 та звільнено обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК на підставі ст. 49 цього Кодексу в зв`язку з закінченням строку давності, а кримінальне провадження закрито.

При перегляді Одеський апеляційний суд ухвалою від 02 серпня 2022 року рішення місцевого суду залишив без змін.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК без її участі, не з`ясувавши її думку, і при цьому не встановив фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, чим позбавив її можливості звернутися в порядку цивільного судочинства до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 завданої шкоди.

Вказує, що при перегляді рішення місцевого суду за її апеляційною скаргою суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином наведених у ній доводів та не дав на всі з них умотивованих відповідей.

З огляду на це потерпіла вважає, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статей 370, 372, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Колегія суддів, перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, дійшла висновку про таке.

За правилами ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили сплинули строки давності.

Стороною обвинувачення ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, строк давності за який відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу становить два роки.

Згідно з обвинуваченням вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_2 вчинив 30 квітня 2018 року.

Таким чином, на день розгляду судом клопотання захисника передбачений ст. 49 КК строк давності за це кримінальне правопорушення сплинув.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КК, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням

про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями статей 284 - 288 цього Кодексу підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

За наявності підстав, передбачених ст. 49 КК звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Як убачається зі змісту ухвали районного суду, сама потерпіла ОСОБА_1 неодноразово викликалася в судові засідання, а саме 02 червня, 20 липня, 05 та 31 серпня 2021 року, проте жодного разу до суду не з`явилася без поважних причин.

Зважаючи на таку недобросовісну поведінку потерпілої суд прийняв рішення розглянути клопотання захисника про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у її відсутності, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 314 та ст. 325 КПК.

У своєму рішенні місцевий суд також окремо вказав на те, що звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення в зв`язку з закінченням строку давності не позбавляє потерпілу права на звернення до суду з цивільним позовом про відшкодування спричиненої ним шкоди у порядку цивільного судочинства.

При перегляді рішення місцевого суду за апеляційною скаргою потерпілої суд апеляційної інстанції ретельно перевірив усі наведені в ній доводи та дав на них умотивовані відповіді в своїй ухвалі, одночасно вказавши відповідні обґрунтування і мотиви на підставі яких він дійшов висновку про необхідність залишити цю скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є належним чином обґрунтованими та вмотивованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 372, 419 КПК.

Доводи, викладені в касаційній скарзі потерпілої, не спростовують правильність висновків, наведених в ухвалах судів першої та апеляційної інстанцій, і не ставлять під сумнів законність цих рішень.

З огляду на зазначене підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 серпня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5