Справа № 204/4209/22
Провадження № 1-кп/204/470/22
У Х В А Л А
29 червня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 1). 06.06.1996 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 86-1 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 2). 23.04.1999 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 229-6 до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 3). 13.05.2005 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 4). 20.03.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 5). 26.07.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 6). 22.01.2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.
В підготовчому судовому засіданні 29.06.2022 прокурор подав до суду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків та родини, раніше судимий, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних факторів, як способу утримання його від ризику переховування. Обвинувачений ОСОБА_5 перебуває у дружніх відносинах зі свідками, таким чином, може впливати на них з метою зміни ними показів задля його ухилення від кримінальної відповідальності. Факт того, що обвинувачений є раніше судимою особою за вчинення кримінального правопорушення проти власності, свідчить про те, у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, він може не зупинитись на досягнутому та вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вищезазначене клопотання, додав, що під час іспитового строку ОСОБА_5 вчиняв кримінальні правопорушення. Також прокурор вважає, що справа може бути призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначила, що воно є необґрунтованим, а наведені прокурором ризики можливо запобігти застосовуючи запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обвинувачений у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував.
Захисник та обвинувачений в підготовчому засіданні не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.
Наразі обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як встановлено судом, ОСОБА_5 є непрацюючим, не одруженим, раніше неодноразово судимим, не маючим на утриманні малолітніх дітей, таким чином характеризується відсутністю соціальних зв`язків та схильністю до вчинення кримінальних правопорушень. Вказане дає підстави та ймовірність вважати, що, перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, чинити у цьому кримінальному провадженні незаконний вплив на свідків, з якими він перебуває у дружніх відносинах, а також продовжити вчинення кримінальних правопорушень для забезпечення рівня його життя, з огляду на відсутність джерела доходу.
Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення свідчать про суспільну небезпеку, а обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у разі продовження, не виходить за межі розумного строку та кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжного заходу.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, встановлені ризики є дійсними та триваючими, обставин, які б свідчили про те, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права та свободи обвинуваченого судом на цьому етапі не встановлено, а тому на цей час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
За викладених обставин, суд доходить висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, відтак згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів без визначення розміру застави.
Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Суд заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дійшов до висновку про те, що обвинувальний акт по справі складений відповідно до вимог Кримінально-процесуального Кодексу України, справа підсудна Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська, підстав щодо її закриття чи зупинення розгляду, а також направлення прокурору для проведення досудового провадження суд не вбачає.
Під час порушення кримінального провадження і досудового слідства не було допущено порушень КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.
Враховуючи принцип гласності та відкритості кримінального судочинства судове засідання слід проводити відкрито, обмеження щодо відкритості, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110,176-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 серпня 2022 року включно.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання.
Згідно ст. 317 КПК України роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 04.07.2022.

Суддя ОСОБА_1