Справа №385/1126/21
Провадження №1-кп/385/24/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Гайворон Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 29.07.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх та осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 30.10.2015 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 187 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. 26.06.2020 звільнений по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
03.05.2022 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк, що не перевищує шістдесят днів з часу прийняття судом відповідного рішення. Дане клопотання мотивується тим, що ухвалою Гайворонського районного суду від 14.03.2022 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на шістдесят діб, тобто до 12 травня 2022 року включно.

Наступне судове засідання призначено на 05.05.2022 року, однак завершити судовий розгляд у вказану дату неможливо з об`єктивних причин. Не завершено дослідження доказів сторони обвинувачення. Згідно встановленого судом порядку дослідження доказів заслухано показання потерпілої та свідків, далі мають бути досліджені письмові та речові докази. При цьому, стороною захисту заявлено клопотання про повторний допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яке судом задоволено. Тобто повернення до допиту свідків потребує додаткового процесуального часу та унеможливлює продовження дослідження інших доказів.

Окрім того, характер проведення судового розгляду в найближчі строки обумовлено введенням на території України воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнний стан запроваджено з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, наразі продовжено до 25.05.2022 року.

В умовах воєнного стану не допускається скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». З цього приводу 2 березня 2022 року Рада суддів України видала Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, серед яких є такі: суди по можливості мають відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів), діючи з метою забезпечення безпеки учасників судового розгляду; суди мають продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану.

Наведене дає підстави стверджувати, що судовий розгляд не може бути завершений до 12.05.2022 з об`єктивних причин, однак не перебуває за межами розумного строку судового розгляду. Тому виникла необхідність розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ч. 5 ст. 317, ч. 3 ст.331 КПК України.

Сторона обвинувачення вважає, що наявні підстави клопотати про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Так, перебуваючи на волі ОСОБА_3 може залишити місце проживання, якого фактично немає як постійного, порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки, тобто переховуватися від суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілу в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Вказані чинники неодноразово враховувались судом при постановленні попередніх ухвал Гайворонського районного суду від 05.08.2021 року, 29.09.2021 року, 18.11.2021, 17.01.2022 та 14.03.2022, та визнані обґрунтованими Кропивницьким апеляційним судом за результатами їх перегляду за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_3 (ухвала Кропивницького апеляційного суду від 22.03.2022).

Неодноразово в судовому засіданні, перебуваючи під вартою, обвинувачений ОСОБА_3 чинив психологічний тиск на потерпілу, свідків, переходив на образи їх та інших учасників судового розгляду, виявляв агресивну та провокативну поведінку у зв`язку з чим головуючим приймались рішення про видалення його із зали суду.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, у тому числі нові, встановленні в судовому засіданні з показань потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 про застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я останньої у виді здушення за шию, свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого у звичайному житті (відсутність сімейних чи родинних, тобто сталих соціальних зв`язків, незайнятість, вчинення повторного корисливого кримінального правопорушення) дає підстави стверджувати те, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. Не виявлено вад, пов`язаних з віком та (чи) станом здоров`я, які б перешкоджали його утриманню під вартою. Будь-яких даних, що свідчили б про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та можливості скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною захисту в судовому засіданні не надано та їх на даний час не встановлено.

З урахуванням викладеного вважає, що обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою за вказаних вище обставин, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, вважає, що обставини, якими раніше обґрунтовувались рішення про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також враховано судом при продовженні дії запобіжного заходу, не змінилися та не зменшились. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. ОСОБА_3 , який в силу ст. 89 КК України має непогашену судимість за вчинення умисних корисливих злочинів, звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до восьми років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Встановлені в ході судового розгляду обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення та обґрунтованість підозри, яка встановлена (та не спростована) дають підстави вважати, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, просить суд вважати їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Окрім того, беручи до уваги, що в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 вказали на обставини застосування насильства до останньої обвинуваченим ОСОБА_3 під час подій, які є предметом судового розгляду, просить не визначати розмір застави у кримінальному провадженні при застосуванні (продовженні) запобіжного заходу тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 як альтернативний запобіжний захід.

Враховуючи викладене, вважає доцільним продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на строк до 60 (шістдесят) днів.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у ньому та просить його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та вказав, що дане клопотання невмотивоване та необґрунтоване, всі доводи, які наводить прокурор, є припущеннями та її особистою думкою. Щодо застосування насильства до потерпілої чи свідка, то дані обставини не підтвердженні будь-якими належними та допустимими доказами. Крім того, немає обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення. Свідчення свідків є суперечливими та не вказують на його винуватість. Відсутні ризики, які зазначені в ст. 177 КПК України, та прокурор даних ризиків не довела.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав клопотання свого підзахисного та зазначив, що прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які б слугували підставою продовження дії відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.08.2021 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 03.10.2021 року включно та який в подальшому ухвалою суду від 29.09.2021 року було продовжено на шістдесят днів. Згідно ухвали суду від 24.11.2021 року відносно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, а саме до 22 січня 2022 року, включно, з визначенням застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90800 грн. Згідно ухвали суду від 17.01.2022 року відносно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, а саме до 17 березня 2022 року, включно, з визначенням застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99240 грн. Ухвалою суду від 14.03.2022 року відносно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, а саме до 12 травня 2022 року, включно.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 178 КПК України, судом враховано, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, раніше судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності, востаннє 30.10.2015 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 187 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, 26.06.2020 звільнений по відбуттю покарання, що дає підстави вважати, що підозрюваний схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а відтак, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, будучи судимим, та зважаючи на міру покарання, яка передбачена санкцією ч. 3 ст. 186 КК України, є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, може впливати на потерпілу та свідків, які ще не допитані по вказаному кримінальному провадженню, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Обвинувачений ОСОБА_3 безробітний, сталого джерела заробітку немає, не одружений, утриманців не має, тобто не має сталих соціальних зв`язків, які б спонукали його до виправлення та соціалізації в суспільстві.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності та зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину з застосуванням насильства, вважаю правильним не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 331, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, а саме до 09 липня 2022 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору та захиснику обвинуваченого, направити обвинуваченому та начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1