Ухвала
21 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 515/2820/14-к
провадження № 51 3163 зр 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 30 червня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року щодо нього,
встановив:
За вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Відповідно до частин 2 і 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення цього покарання іншим покаранням, призначеним за вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2009 року, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 20 квітня 2017 року змінив вирок, перекваліфікувавши дії ОСОБА_4 з ч. 2 на ч. 1 ст. 289 КК, та призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі частин 2 і 4 ст. 71 КК ОСОБА_4 за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке призначено за попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна. В решті вирок залишено без зміни.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду постановою від 29 серпня 2018 року змінив ухвалу апеляційного суду та на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК звільнив ОСОБА_4 від призначеного за ч. 1 ст. 289 КК покарання у зв`язку із закінченням строків давності, а також виключив із ухвали посилання на призначення ОСОБА_4 покарання на підставі ст.71 КК за сукупністю вироків. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2009 року за пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, частинами 1, 2 ст. 70 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся із заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року.
Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2022 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні заяви про роз`яснення вищевказаного судового рішення.
На адресу Верховного Суду надійшла заява від ОСОБА_4 про роз`яснення вищевказаної ухвали.
Проте зазначене судове рішення не підлягає роз`ясненню з огляду на таке.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 380 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Тобто за правилами ч. 1 ст. 380 КПК роз`ясненню підлягає лише те судове рішення, розуміння якого є ускладненим або ж у випадку, коли існує ймовірність неправильного його виконання внаслідок незрозумілості резолютивної частини.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ОП ККС ВС від 18 листопада 2019 року у справі №367/3068/17, згідно з ч. 1 ст. 380 КПК, якщо судове рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду, за виключенням рішення слідчого судді апеляційного суду ухваленого в порядку, передбаченому главою 21 КПК, є незрозумілим, суд, слідчий суддя, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Як убачається зі змісту ухвали від 30 червня 2022 року, суд касаційної інстанції розглянув в порядку ст. 380 КПК заяву засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення постанови Касаційного кримінального суду Верховного Сулу від 29 серпня 2018 року щодо нього. Колегія суддів, відмовляючи у задоволенні цієї заяви, дійшла висновку, що судове рішення є зрозумілим, не містить будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння або неоднозначне тлумачення при виконанні, а тому не підлягає роз`ясненню.
Отже, зважаючи на те, що зазначена ухвала Верховного Суду від 30 червня 2022 року не є рішенням, яке постановлено за результатами судового провадження і при її постановленні не приймалося рішення за касаційною скаргою, яке становить предмет касаційного розгляду, тому заяву про роз`яснення вищевказаної ухвали слід повернути особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись статтями 380, 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Заяву про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 30 червня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року щодо нього, повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3