справа № 462/4555/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого-цивільного позивача адвоката: ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача

ТзОВ «Грінера Україна» - адвоката : ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000420 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новояворівськ, Львівської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, військовозобов`язаного, який працює на посаді водія в ТзОВ «Грінера Україна», раніше не судимого, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 286 КК України, суд

в с т а н о в и в :

14 травня 2021 року приблизно о 16:55 год. ОСОБА_4 керуючи вантажним сміттєвозом марки «IVECO EUROTECH 190E27», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Львові на вул. Вернигори, поблизу будинку № 12, в сторону вул. Декарта, порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5, Розділу 2 п. 2.3 б), Розділу 10 п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним вантажним сміттєвозом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, перед початком руху не переконався, що він буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася попереду сміттєвоза. Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_7 отримала тупу поєднану травму тулуба у вигляді переломів ребер, хребта, множинних переломів кісток тазу, рани промежини, яка проникала в порожнину тазу з пошкодженням статевих органів та прямої кишки, крововиливів у внутрішні органи, розривів м`язів тазу, що призвело до гострої крововтрати та смерті.

Ухвалою суду від 04.11.2021 року прийнято цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у межах кримінального провадження № 0000420 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» визнано цивільними відповідачами, а потерпілого ОСОБА_8 - цивільним позивачем.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Потерпілий-цивільний позивач ОСОБА_8 у своїй заяві /Т.1 а.с.61/ та його представник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні при призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду, цивільний позов підтримав повністю, просив задовольнити позов із врахуванням долучених до матеріалів справи відповіддю на відзив та наданими поясненнями.

Представник цивільного відповідача ТзОВ «Грінера Україна» - адвокат ОСОБА_6 цивільний позов заперечив, покликаючись на долучений до матеріалів справи відзив на позов, додатково вказав, що розмір визначеної потерпілим моральної шкоди є необґрунтованим та недоведеним.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» у судове засідання не з`явився, подав суду відзив на позов, у якому вказав, що до набрання рішенням у даній справі законної сили у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Враховуючи те, що обвинувачений, прокурор та інші учасники кримінального провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 286 КК України, так як обвинувачений вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор просив визнати обвинувачуваного ОСОБА_4 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, вчинений з необережності, особу винного, який раніше не судимий /Т.1 а.с.164/, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, здійснював керування транспортним засобом без ознак сп`яніння, що стверджується висновком від 14.05.2021р. /Т.1 а.с.161/, на обліках в психоневрологічному диспансері та у медичному центрі превенції та терапії узалежнень не перебуває /Т.1 а.с.162-163/, позитивну характеристику з місця праці та з місця проживання /Т.1 а.с.165, 169/, одружений /Т.1 а.с.172/, має на утриманні трьох малолітніх дітей 2012, 2013 та 2015 років народження /Т.1 а.с.170, 171, 173/, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, згідно досудової доповіді органу пробації /Т.1 а.с.30-31/ ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки працює водієм і це є єдиним джерелом доходу його багатодітної сім`ї, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду припинення протиправної поведінки та недопущення кримінальних правопорушень з його боку у майбутньому можливе за ефективного контролю поведінки, а виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним у подальшому інших кримінальних правопорушень із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 п.1, 2 ст. 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення із ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 70204 грн. та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 72000 грн., із ТзОВ «Грінера Україна» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 158000 грн., а також стягнення із відповідачів судових витрат.

Згідно ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ч.1, 2, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 17 листопада 2021 року у справі №333/384/20 законодавець установлює дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону № 1961-IV, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, не є обов`язковим.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 працює водієм у ТзОВ «Грінера Україна» /Т.1 а.с.166-167/. Цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобумарки «IVECO EUROTECH 190E27», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за полісом № ЕР.202857111, який був діючим /з 00.00 01.03.2021 по 24.00 28.02.2022 включно/ на час настання 14.05.2021 року дорожньо-транспортної пригоди /Т.1 а.с.159/.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Згідно з п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Згідно розрахунку представника потерпілого-цивільного позивача витрати пов`язані із поховання складають 8946,00 грн., що підтверджується договором-замовлення на організацію та проведення поховання № 000002053 від 18.05.2021 року, квитанцією про оплату послуг за Договором № 000002053 від 18.05.2021 року та товарним чеком № 1 від 18.05.2021 року; витрати на спорудження надгробного пам`ятника складають 61258,00 грн., що підтверджується договором про виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника від 09.06.2021 року, товарним чеком № 2 від 09.06.2021 року, а всього витрати пов`язані із похованням складають 70204, 00 грн. (8946,00 грн. + 61258,00 грн.) /Т.1 а.с.80 на зворот., а.с.81, 82-83, 200-201/ .

Відповідно до підпункту 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» вбачається, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі на день настання страхового випадку (14.05.2021 року) складає 6000,00 гривень.

Згідно поданого розрахунку, розмір моральної шкоди становить 72000,00 грн. (6000 грн. х 12).

Також, представник потерпілого-цивільного позивача оцінив загальний розмір завданої моральної шкоди у розмірі 230000,00 гривень та вказав, що з огляду на те, що положення законодавства встановлюють ліміти в межах якої страховик здійснює страхову виплату, а тому керуючись ст. 1194 ЦК України сума, яка не охоплюється страховою виплатою підлягає стягненню з ТзОВ «Грінера Україна» та подав відповідний розрахунок, згідно якого розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з ТзОВ «Грінера України» становить 158000,00 грн.(230000 - 70204)
Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відтак, оскільки потерпілому ОСОБА_8 , який є сином загиблої ОСОБА_7 було завдано моральну шкоду внаслідок кримінального правопорушення, що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із смертю матері, суд погоджується із обґрунтуванням завданої моральної та матеріальної шкоди потерпілому.
Відповідно до роз`яснень даних у п.3, 9, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до встановлених обставин справи у їх сукупності, керуючись засадами виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення із відповідачів матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєного злочину.

Крім цього, із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно долучених до матеріалів справи Договору про надання правничої допомоги №03/11/21 від 03.11.2021 року, акта про надання правничої допомоги №03/11/21 від 03.11.2021 року, акта про надання правничої допомоги №01/02/22 від 01.02.2022 року ОСОБА_8 уклав з адвокатом ОСОБА_5 договір про надання правової допомоги та здійснив оплату такої у розмірі 6200,00 гривень / Т.1 а.с. 84-85, 86, 189/

Таким чином, судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із цивільних відповідачів на користь потерпілого-цивільного позивача порівно.

Згідно вимог ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Із матеріалів справи вбачається, що документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз у справі загалом становлять 5148 /п`ять тисяч сто сорок вісім/ гривень 60 копійок / Т.1 а.с. 148, 149, 150/, які підлягають до стягнення із обвинуваченого на користь держави, оскільки проведення даних експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається із ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.05.2021 року на транспортний засіб вантажний сміттєвоз марки «IVECO EUROTECH 190E27», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладено арешт шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись вказаним вантажним сміттєвозом.

Постановою старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_9 від 17.05.2021 року вантажний сміттєвоз марки «IVECO EUROTECH 190E27», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000420 від 14.05.2021 року та передано такий на зберігання на територію автостоянки ПП «Старчак`за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.01.2022 року передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» /79008, м. Львів, вул. Староєврейська, 22, / на відповідальне зберігання належний йому на праві оренди вантажний сміттєвоз марки «IVECO EUROTECH 190E27», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000420 від 14.05.2021 року, з метою використання такого за цільовим призначенням із позбавленням права відчуження і розпорядження даним майном до часу скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Водночас, такий вид заходу кримінального провадження як арешт на речовий доказ слід скасувати, оскільки розгляд провадження завершено і вказаний речовий доказ підлягає поверненню законному володільцю майна.
Керуючись ст. 50, 65-67, 75, 76, 286 КК України, ст. 100, 118, 124, 174, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від відбування призначеного йому покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.1 п.1, 2 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи протягом іспитового строку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (ідентифікаційний код:20782312, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) на користь ОСОБА_8 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 70204,00 (сімдесят тисяч двісті чотири) гривні, та відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 72000,00 (сімдесят дві тисячі) гривень.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» (ідентифікаційний код: 35429502, адреса: 79008, м. Львів, вул. Староєврейська, 22) на користь ОСОБА_8 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 158000,00 (сто п`ятдесят вісім тисяч) гривень.

Стягнути порівно із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (ідентифікаційний код:20782312, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» (ідентифікаційний код: 35429502, адреса: 79008, м. Львів, вул. Староєврейська, 22) на користь ОСОБА_8 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6200,00 (шість тисяч двісті) гривень.

Речові докази: куртка рожевого кольору (пухова), светер червоного кольору, футболка сірого кольору, шалик, джинси синього кольору, труси, шкарпетки голубого кольору, кросівки чорного кольору, визнати речовими доказами в кримінальному провадженні за №0000420 від 14.05.2021 повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

- оптичний електронний цифровий носій диск «DVD-R RIDATA», наданий директором ЗДО №32 ОСОБА_10 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в дохід держави 5148 /п`ять тисяч сто сорок вісім/ гривень 60 копійок процесуальних витрат.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.05.2021 року (справа №461/4041/21, провадження 1-кс/461/2763/21) на вантажний сміттєвоз марки «IVECO EUROTECH 190E27», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» на відповідальне зберігання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1