Справа № 592/5171/22
Провадження № 1-кс/592/2108/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2022 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0001416, внесеного до ЄРДР від 03.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернулася з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна та вимоги мотивує тим, що слідчим відділом Сумського РУП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001416, внесеному до ЄРДР від 03.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме за фактом незаконного позбавлення волі гр. ОСОБА_6 , що мало місце 03.08.2022 року.
Так, 03.08.2022 року, близько 10:30 год., перебуваючи за адресою м. Суми, вул. Привокзальна, поблизу будинку № 6, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно, із застосуванням фізичної сили, шляхом спричинення тілесних ушкоджень, затримали потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та помістили до останнього проти його волі до транспортного засобу марки «Subaru», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого приїхали на будівництво за адресою м. Суми, вул. Одеська, поблизу будинку 2/2, силоміць витягнули ОСОБА_6 з автомобіля і заштовхали до металевого контейнеру без вікон, зачинивши в ньому.
03.08.2022 року слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку № 1 по пров. Родини Линтварьових в м. Суми було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-S 5250», рожевого кольору, з чохлом чорного кольору, який поміщено до поліетиленового пакету № 1; мобільний телефон марки «Huawei smart», моделі «INE-LX1», чорного кольору, з чохлом червоного кольору поміщено до поліетиленового пакету № 2; два аркуша паперу з рукописним текстом та зв`язку ключів у сірому чохлі поміщено до поліетиленового пакету № 3.
На теперішній час у слідства є всі підстави вважати, що майно, вилучене 03.08.2022 року під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є речовими доказами у кримінальному провадженні, які зберегли на собі сліди злочину та можуть прямо вказувати на обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому підлягають збереженню, шляхом накладення арешту.
Слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала із зазначених в ньому підстав та просила задовольнити.
Представник ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_4 , у судовому засіданні заперечував проти накладення арешту на майно, вилучене 03.08.2022 року під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у клопотанні не наведено жодних належних обґрунтувань щодо того, які саме сліди злочину зберегли на собі мобільні телефони, аркуш паперу та зв`язка ключів і яким чином вони можуть бути використані слідством в якості речових доказів; до матеріалів клопотання не додано постанови про визнання вилученого майна речовими доказами в рамках кримінального провадження чи постанови про призначення експертних досліджень. Також зауважив, що слідчий просить застосувати найбільш обтяжливий захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, не зазначаючи про обставини, які позбавляють можливості передати вилучене майно власнику на відповідальне зберігання; слідчим не обґрунтовано існування ризику пошкодження, псування чи переховування майна, відносно якого ініціюється питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали клопотання у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Аналіз норм кримінального процесуального законодавства дає змогу зробити висновок, що обов`язок доведення необхідності застосування засобу забезпечення у вигляді арешту майна та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Згідно принципу недоторканості права власності, закріпленому в ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння своїм майном має бути законним (права Iatridis v Greece Греція, № 31107/96, §58, 1999). Вимога законності, за змістом Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень внутрішнього законодавства і сумісності з нормами права, яка включає в себе свободу від сваволі (справа Hentrich v. France, 22 вересня 1994, §42). Будь-який випадок втручання, у тому числі один із результатів заходів забезпечення кримінального провадження повинен відповідати «справедливому балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогам захисту основних прав особистості.
За правилами ч. 2 та ч. 4 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Положенням ч. 1 ст. 100 КПК України регламентовано, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
Звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, слідчим не було обґрунтовано жодними достатніми і ствердними доказами належність мобільних телефонів, аркушу паперу з рукописним текстом та зв`язки ключів, вилучених 03.08.2022 року під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відкритій ділянці місцевості біля будинку АДРЕСА_1 , до речових доказів в рамках кримінального провадження № 0001416. Таких доводів та аргументів не було представлено і у судовому засіданні. В матеріалах справи відсутня постанова про визнання вилученого майна речовими доказами у кримінальному провадженні чи призначення відносно нього відповідних експертних досліджень.
Зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини, оцінивши доводи слідчого та представника власника майна, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі слідства потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, оскільки останнім не було надано будь-яких належних і беззаперечних аргументів на підтвердження існування ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження мобільних телефонів і зв`язки ключів власником, який володіє ними на законних підставах.
Накладення арешту на майно, вилучене 03.08.2022 року під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відкритій ділянці місцевості біля будинку АДРЕСА_1 , призведе до надмірного обтяження прав їх законних володільців.
Додатково слідчий суддя зауважує, що за правилом ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК України).
Як вбачається з матеріалів клопотання, мобільні телефони марки «Samsung», моделі «GT-S 5250» та «Huawei smart», моделі «INE-LX1», зв`язка ключів у сірому чохлі разом із аркушами паперу з рукописним текстом, були вилучені у законного володільця під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, яке мало місце 03.08.2022 року. Однак, всупереч вимог кримінального процесуального законодавства, слідчий із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна звернулася лише 10.08.2022 року, порушуючи питання про необхідність поновлення пропущеного процесуального строку, але не довела поважність його пропуску.
Таким чином, враховуючи викладене, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити за необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 100, 170, 172, 173 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про поновлення процесуального строку та арешт вилученого майна відмовити.
Вилучене майно повернути його володільцю ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 16.08.2022 о 08:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1