ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/331/22

Провадження № 1-кп/568/33/22

"11" квітня 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Радивилів Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні N 0000014 (від 27.01.22 р.) по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Михайлівка, Бучинсього р-ну, Сумська обл., житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючого, із базовою середньою освітою, не одружений, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст, 357 КК України

ВСТАНОВИВ:
18.11.21 р. у вечерню пору доби, ОСОБА_4 перебуваючи на законних підставах в будинку за місцем проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, із полиці шафи, таємно, умисно, викрав належну ОСОБА_7 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та паперову коробку із записаним пін-кодом доступу до картки.

Банківська картка є офіційним документом, згідно примітки до ст. 358 КК України, ст. 1 Закону України "Про інформацію", п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність", п. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто є електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 18.11.21 р., точного часу не встановлено, ОСОБА_4 використовуючи викрадену банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , та достовірно знаючи пін-код до неї, шляхом зняття готівки у банкоматі АТ КБ «Приватбанк» за адресою: с. Козин, вул.. Берестецька, 141, Дубенського р-ну, Рівненської обл.., умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав для власних потреб грошові кошти в загальній сумі 4000 грн., чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфікуються, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

21.01.22 р. у вечерню пору доби, ОСОБА_4 , перебуваючи на законних підставах в будинку за місцем проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), скориставшись тимчасовою відсутністю власника та сторонніх осіб, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, із полиці шафи, таємно, умисно, викрав належну ОСОБА_7 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 та паперову коробку із записаним пін-кодом доступу до картки.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

21.01.22 р. точного часу не встановлено, ОСОБА_4 використовуючи викрадену банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , та достовірно знаючи пін-код до неї, шляхом зняття готівки у банкоматі АТ КБ «Приватбанк» за адресою: с. Козин, вул.. Берестецька, 141, Дубенського р-ну, Рівненської обл.., умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав для власних потреб грошові кошти в загальній сумі 5000 грн., чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфікуються, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 та ч. 2 статті 185, ч. 1 ст. 357 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

Допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_6 просив суворо не карати обвинуваченого.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпечності вчинених правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України кваліфікуються: ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України як кримінальний проступок, за ч. 2 ст. 185 КК України, як нетяжкий злочин, однак являються суспільно небезпечними, оскільки посягають на право власності.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він раніше не судимий; офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем проживання характеризується, як нетовариський, потайний; має на утриманні четверо неповнолітніх дітей.

У відповідності до ст. 66 КК України у якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого - відсутні.

З урахуванням усіх обставин у справі, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не працевлаштований, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, суд не вбачає підстав для застосування такого виду покарання, як штраф, а вважає за доцільне призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України.

При встановленні остаточного покарання необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, а саме: принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Крім того, беручи до уваги той факт, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, його критичне ставлення до вчиненого, враховуючи думку потерпілого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

А відтак, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Речові докази - відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжні заходи по кримінальному провадженні не застосовувалися.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому наступне покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1