Провадження № 1-кс/761/9989/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002477 від 03.09.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно речові докази, які вилучені 03.09.2022 року під час проведення огляду, а саме на: рюкзак синього кольору, який упаковано до спец.пакету ЕХР0462135; грошові кошти в розмірі 1811 грн. 50 коп.: купюри номіналом 500 грн. 1 шт., 100 грн. 2 шт., 50 грн. 5 шт., 20 грн. 28 шт., 10 грн. 19 шт., 5 грн. 14 шт., 2 грн. 2 шт., 1 грн. 10 шт. та монети номіналом 10 грн. 1 шт., 5 грн. 2 шт., 2 грн. 3 шт., 1 грн. 1 шт., 50 коп. 1 шт., що були упаковані до спец.пакету № WAR0108212.

Мотивуючи клопотання слідчий вказує, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002477 від 03.09.2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.09.2022 року приблизно о 15 год. 30 хв., за адресою м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 11, ОСОБА_5 , перебуваючи за зазначеною, адресою, намагався відкрито, в умовах воєнного стану, шляхом ривка, заволодіти рюкзаком в якому були грошові кошти в розмірі 1811 грн. 50 коп., які належать ОСОБА_6 , але з причин які не залежали від волі ОСОБА_5 , останній не вчинив всіх дій які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, так як був затриманий перехожими.

03 вересня 2022 року потерпіла ОСОБА_6 добровільно надала для огляду та вилучення власний рюкзак синього кольору в ході огляду якого було виявлено та вилучено: рюкзак синього кольору який поміщено до пакету ЕХР0462135; грошові кошти в розмірі 1811 грн. 50 коп., які поміщено до пакету WAR0108212;

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 04.09.2022 року зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відтак, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення або відчуження, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.

В судове засідання слідчий не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд клопотання без його участі та задовольнити клопотання про арешт майна з підстав у ньому наведених.

Законний представник потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_8 , підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 в судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, однак подали до суду заяви, в яких просили здійснити розгляд клопотання без їх участі, проти задоволення клопотання не заперечували.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 04.09.2022 року майно вилучене 03.09.2022 року під час проведення огляду, а саме на: рюкзак синього кольору, який упаковано до спец.пакету ЕХР0462135; грошові кошти в розмірі 1811 грн. 50 коп., які знаходилися в рюкзаку, та які було поміщено до спец.пакету № WAR0108212, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, а саме: рюкзак синього кольору, який упаковано до спец.пакету ЕХР0462135; грошові кошти в розмірі 1811 грн. 50 коп.: купюри номіналом 500 грн. 1 шт., 100 грн. 2 шт., 50 грн. 5 шт., 20 грн. 28 шт., 10 грн. 19 шт., 5 грн. 14 шт., 2 грн. 2 шт., 1 грн. 10 шт. та монети номіналом 10 грн. 1 шт., 5 грн. 2 шт., 2 грн. 3 шт., 1 грн. 1 шт., 50 коп. 1 шт., що були упаковані до спец.пакету № WAR0108212.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002477 від 03.09.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речі, які було вилучено 03.09.2022 року під час проведення огляду та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002477 від 03.09.2022, а саме: рюкзак синього кольору, який упаковано до спец.пакету ЕХР0462135; грошові кошти в розмірі 1811 грн. 50 коп.: купюри номіналом 500 грн. 1 шт., 100 грн. 2 шт., 50 грн. 5 шт., 20 грн. 28 шт., 10 грн. 19 шт., 5 грн. 14 шт., 2 грн. 2 шт., 1 грн. 10 шт. та монети номіналом 10 грн. 1 шт., 5 грн. 2 шт., 2 грн. 3 шт., 1 грн. 1 шт., 50 коп. 1 шт., що були упаковані до спец.пакету № WAR0108212.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1