Справа № 183/2255/22
№ 1-кп/183/968/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесеному 06.09.2022 року до ЄРДР за № 0000216, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- 06.01.2022 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального акта та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним кримінального правопорушення, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акта відносно нього у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження (а.п. 13-14). А також до обвинувального акта долучено заяву потерпілої ОСОБА_5 про те, що вона не заперечує проти розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Ухвалою суду від 30.05.2022 року за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України, призначено судовий розгляд обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 червня 2021 року приблизно о 09.00 годині ОСОБА_3 проходив біля будинку раніше знайомої йому ОСОБА_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у приміщенні комори, яка розташована на території даного домоволодіння, побачив косарку бензинову марки «ТЕМП БК 1500». В цей час та місці у ОСОБА_3 виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, а саме зазначеною косаркою, під приводом її позики на деякий час для користування за призначенням.

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 перебуваючи у вказаний час та місці, діючи умисно, із корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом зловживання довірою, попросив ОСОБА_5 передати йому у тимчасове користування косарку бензинову марки «ТЕМП БК 1500», яка належить останній, однак ОСОБА_3 заздалегідь розумів, що повертати вищевказану косарку не буде, тим самим ввів в оману ОСОБА_5 , яка не здогадуючись про його протиправний намір, передала ОСОБА_3 зазначену косарку.

Після чого ОСОБА_3 , взявши дану косарку, доводячи свій прямий умисел до кінця, покинув місце вчинення кримінального проступку та розпорядився майном ОСОБА_5 на власний розсуд, спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 1.830 гривень.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорюються обвинуваченим та потерпілою, про що свідчать додані до обвинувального акта письмові заяви учасників судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не виявив. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визначеною ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття ОСОБА_3 .

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
З урахуванням обставин скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, його наслідків, а також обраної учасниками судового провадження позиції, викладеної у їх заявах, суд приходить до таких висновків.

Санкцією вказаної статті передбачено покарання у виді, в тому числі, штрафу, громадських та виправних робіт, однак суд вважає неможливим призначити ОСОБА_3 один із видів даних покарань, оскільки останній ніде не працює, а також матеріали кримінального провадження, долучені до обвинувального акта, не містять відомостей про законні джерела доходів у останнього.

Суд також вважає, що у відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_3 має можливість виправлення без відбування покарання, тому суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. А, оскільки санкцією ч. 1 ст. 190 КК України визначено покарання, зокрема, у виді арешту, а стаття 75 КК України не передбачає звільнення особи від відбування покарання з випробуванням при застосуванні такого виду покарання, як арешт, суд вважає неможливим призначити ОСОБА_3 вказаний вид покарання.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий.

Отже, з урахуванням вищезазначених обставин, призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, визначений ч. 1 ст. 190 КК України, не буде належною мірою відповідати особі обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних проступків, а призначення обвинуваченому максимального виду покарання на максимальний строк, передбачений санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, строком на 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїздити за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1