Справа № 562/4006/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2022 року Здолбунівський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів кримінальне провадження № 0000525 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт.Соснове Березнівського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, судимості не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

05 вересня 2018 року близько 15 год. 00 хв. у с.Миротин Рівненського району (раніше Здолбунівського району) Рівненської області по вул.Богдана Хмельницького поблизу магазину ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно завдав один удар ножем, який тримав у правій руці, в область черевної порожнини ОСОБА_6 ,внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення живота з пошкодженням великого чепця,які згідно висновку судово-медичної експертизи № 154 від 12 жовтня 2018 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 спочатку вину в скоєнні злочину визнав частково, стверджуючи, що у нього не було умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 змінив покази і визнав вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення в повному обсязі. Дав суду показання, що він проживає разом зі співмешканкою ОСОБА_7 , її дочкою ОСОБА_8 та зятем ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , у житловому будинку, який розташований поблизу магазину. 05 вересня 2018 року він, перебуваючи в с.Миротин Рівненського району (раніше Здолбунівського району) Рівненської області, вживав алкогольні напої, а саме: самогонку. Близько 15 год., коли він проходив поблизу магазину, в стані алкогольного сп`яніння, побачив свого сусіда ОСОБА_6 . У той день будь-яких конфліктів між ним та потерпілим не було, однак він пригадав, що у 2014 чи 2015 році (точно він не пам`ятає) потерпілий ОСОБА_6 одного разу його побив, тому він вирішив йому це пригадати. У зв`язку з цим він пішов додому взяв ножа, якого сховав у довгий рукав своєї сорочки і повернувся назад до магазину, де знаходився потерпілий. Він підійшов до ОСОБА_6 і нічого йому не пояснюючи, наніс йому один удар ножем у живіт. Після цього потерпілий почав від нього втікати, а він поклав ножа на сходах магазину, сів на траві поблизу магазину і знаходився там до приїзду працівників поліції. Свою поведінку пояснює перебуванням у стані алкогольного сп`яніння. Щиро розкаюється у скоєному. Просить суд суворо його не карати. Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 2690 (Дві тисячі шістсот дев`яносто) грн. 38 коп. визнав у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання, що вони з обвинуваченим односельчани, проживають по сусідству в с.Миротин Рівненського району (раніше Здолбунівського району) Рівненської області. 05 вересня 2018 року близько 12 год. 00 хв. він, перебуваючи поблизу магазину в с.Миротин Рівненського району (раніше Здолбунівського району) Рівненської області, почув крик про допомогу. Коли він прибіг до житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , то побачив, що на подвір`ї обвинувачений, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, душив свого співмешканця ОСОБА_9 . Він відтягнув ОСОБА_4 від ОСОБА_9 і пішов у власних справах. Через декілька хвилин він знову почув крики за місцем проживання ОСОБА_4 . Тоді він вдруге втрутився у конфлікт, при цьому у ОСОБА_4 в руці був ніж. Після того, як обвинувачений заспокоївся, він повернувся до магазину. Близько 15 год. 00 хв., коли він знаходився біля магазину поблизу житлового будинку, в якому проживає обвинувачений, до нього підійшов ОСОБА_4 з ножем у правій руці. Він схопив стільця, щоб захиститись, але в цей час обвинувачений завдав йому удар ножем у живіт. Він кинув стільця на ОСОБА_4 і почав від нього втікати, ОСОБА_4 побіг за ним. Він пробіг приблизно 25 метрів, оглянувся назад і, коли побачив, що обвинувачений за ним вже не біжить, то повернувся назад до магазину. Через деякий час приїхали працівники поліції і швидка медична допомога, яка доставила його в Здолбунівську центральну районну лікарню. Раніше конфліктів між ними не було. Будь-яких претензій майнового та немайнового характеру він до обвинуваченого не має, оскільки вибачив. У визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Показання потерпілого узгоджуються з протоколом огляду місця події від 05 вересня 2018 року та ілюстрованою таблицею до нього (а.с.11-15), протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим та ілюстрованою таблицею до нього від 20 вересня 2018 року (а.с.76-81), показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та іншими доказами.
Під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 розповів та показав на місці події яким чином та при яких обставинах ОСОБА_4 завдав йому удар ножем, спричинивши тілесні ушкодження, що зафіксовано у протоколі проведення слідчого експерименту та ілюстрованій таблиці до нього від 20 вересня 2018 року (а.с.76-81).
В ході огляду місця події, який проводився 05 вересня 2018 року в АДРЕСА_1 , на ділянці місцевості поблизу магазину, у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено сині штани (джинси) з плямами багряного кольору та ніж, на лезі якого було виявлено плями багряного кольору, що зафіксовано в протоколі огляду місця події від 05 вересня 2018 року та ілюстрованій таблиці до нього (а.с.11-15).
Згідно протоколу відібрання біологічних зразків для експертизи від 19 вересня 2018 року, у ОСОБА_4 відібрано зразки крові для проведення експертизи (а.с.141).
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 837 від 26 вересня 2018 року, кров ОСОБА_4 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (а.с.145).
Згідно протоколу отримання біологічних зразків для експертизи від 13 вересня 2018 року, у потерпілого ОСОБА_6 відібрано зразки крові для проведення експертизи (а.с.108).
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 838 від 05 жовтня 2018 року, кров ОСОБА_6 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО.
На штанах (об`єкт №1, 2) встановлена наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлений лише антиген Н. Категорично висловитись про групову належність не представилось можливим, проте антиген Н, як основний, властивий особам групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Таким чином походження крові на наданих об`єктах від ОСОБА_6 не виключається (а.с.115-116).
Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи № 61 від 26 жовтня 2018 року, кров ОСОБА_6 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО.
При судово-медичній експертизі ножа (об.1) знайдено кров людини, статеву належність якої встановити не вдалося через відсутність у препаратах клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку. При серологічному дослідженні крові з об.1 виявлений тільки антиген Н ізосерологічної системи АВО, який, як основний чи супутній, може бути присутнім у крові осіб з будь-якою групою крові по системі АВО. Однак, в якості основного, антиген Н характерний особам з групою крові О ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що не виключає походження крові від будь-якої особи (осіб) з вказаною групою крові, в тому числі від потерпілого ОСОБА_6 (а.с.122-124).
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 154 від 12 жовтня 2018 року, при госпіталізації 05 вересня 2018 року ОСОБА_6 у хірургічне відділення Здолбунівської ЦРЛ у нього лікарями діагностовано та клінічно підтверджено "проникаюче ножове поранення живота з пошкодженням великого чепця".
Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_6 виникло від однієї травматичної дії (удару) загостреним колюче-ріжучим предметом (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), яким міг бути клинок ножа та згідно із п.2.1.3 к) "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.
Враховуючи відсутність ознак загоєння рани, проведення оперативного втручання по життєвим показам, наявність внутрішньо-черевної кровотечі, можна зазначити, що вказане тілесне ушкодження в ОСОБА_6 могло утворитись незадовго до поступлення його на стаціонарне лікування у Здолбунівську ЦРЛ, а саме: 05 вересня 2018 року.
Враховуючи локалізацію тілесного ушкодження в ОСОБА_6 , вірогідніше всього, що він під час отримання тілесного ушкодження перебував у вертикальному або близько до нього положенні та був обернутий передньою поверхнею тулуба до травмуючого знаряддя. Судово-медичних даних за взаємне розташування нападника та ОСОБА_6 при нанесенні тілесного ушкодження останньому - немає.
Судово-медичних даних, які б вказували на боротьбу чи самооборону зі сторони потерпілого ОСОБА_6 , немає.
Враховуючи відсутність у потерпілого ОСОБА_6 пошкодження життєво важливих органів, він міг самостійно рухатися, чинити опір та вчиняти інші активні дії.
Враховуючи надані обставини справи, виникнення тілесного ушкодження в ОСОБА_6 у результаті самонанесення - маловірогідно (а.с.100-101).
Під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, розповів та показав на місці події яким чином та при яких обставинах він умисно заподіяв ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок ножового поранення в область черевної порожнини, що зафіксовано у протоколі проведення слідчого експерименту від 18 вересня 2018 року (а.с.42-44), а також відеозаписі, переглянутому та дослідженому безпосередньо у судовому засіданні (а.с.45).
Висновком судово-психіатричної експертизи № 213/18 від 01 жовтня 2018 року встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 характеризується внутрішньою напругою, негативізмом стосовно небажаних впливів, дратівливістю, образливістю, схильністю до протестних реакцій, зовнізвинувачувальними тенденціями. Емоційна лабільність поєднується з ригідністю установок, що може зумовлювати епізоди конфліктної поведінки, особливо на фоні алкоголізації. Орієнтація на внутрішні критерії в поведінці поєднується з незадоволеною потребою в теплих емоційних стосунках. Існує бачення себе жертвою несправедливих життєвих обставин. Рівень інтелектуального розвитку - в межах норми.
Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_4 могли вплинути на його поведінку під час делікту. Питання щодо можливості особи розуміти значення своїх дій та керувати ними не входить в компетенцію психолога - судового експерта.
ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованого йому діяння в стані фізіологічного афекту або ж в іншому емоційному стані, який би істотно вплинув на його поведінку під час делікту, не перебував (а.с.135-139).
З тесту № 2911 від 05 вересня 2018 року вбачається, що прилад "Drager Alkotest 6810" зафіксував у ОСОБА_4 05 вересня 2018 рокуо 17 год. 27 хв. вміст 2,77% проміле алкоголю у видихуваному повітрі.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 744 від 18 вересня 2018 року, у ОСОБА_4 виявлене тілесне ушкодження у вигляді садна на боковій поверхні грудної клітки зліва в нижніх відділах, яке могло утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме: 05 вересня 2018 року і, згідно п.2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відноситься до легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер тілесного ушкодження не властиві для падіння на площину. Дане тілесне ушкодження могло виникнути не менше як від однієї травматичної дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути частини стільця чи інші тупі предмети. Тілесних ушкоджень, які можна було б з судово-медичної точки зору розцінити як сліди боротьби чи самооборони, при судово-медичній експертизі на тілі ОСОБА_4 не виявлено. Дане тілесне ушкодження було нанесено з силою, достатньою для його утворення (а.с.130-131).
Свідок ОСОБА_8 дала суду показання, що обвинувачений ОСОБА_4 є співмешканцем її матері ОСОБА_7 . Вона проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , матір`ю ОСОБА_7 та її співмешканцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . 05 вересня 2018 року за місцем їх проживання на подвір`ї ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння і під час конфлікту почав бити і душити її чоловіка ОСОБА_9 . Тоді потерпілий ОСОБА_6 заступився за них. Після цього, близько 15 год., коли вона разом з чоловіком ОСОБА_9 і потерпілим ОСОБА_6 перебували поблизу магазину, який розташований неподалік житлового будинку, в якому вони проживають, до них прибіг ОСОБА_4 з ножем у руці. ОСОБА_6 схопив стілець, щоб захиститись від нападника, а вона побігла на зупинку громадського транспорту, яка знаходиться через дорогу від магазину. Через декілька хвилин вона повернулась назад до магазину і побачила, що потерпілий поранений у живіт, з рани текла кров, у зв`язку з чим вона викликала швидку медичну допомогу.
Показання свідка ОСОБА_8 узгоджуються з протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 24 жовтня 2018 року та ілюстрованою таблицею до нього (а.с.94-97).
Свідок ОСОБА_9 дав суду показання, що за час проживання з ОСОБА_4 за однією адресою у АДРЕСА_1 між ними постійно виникали конфлікти, під час яких ОСОБА_4 застосовував до нього фізичну силу. 05 вересня 2018 року ОСОБА_4 у черговий раз, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, завдав йому тілесні ушкодження, схопив ножа і хотів його порізати. Однак, у конфлікт втрутився ОСОБА_6 , який його захистив. Близько 15 год. у цей же день, коли він разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 і потерпілим ОСОБА_6 знаходились біля магазину неподалік їх місця проживання, до них прибіг ОСОБА_4 , тримаючи в руці ножа. Потерпілий ОСОБА_6 з метою захисту, взяв стілець і підняв перед собою, однак це не завадило ОСОБА_4 нанести потерпілому ножове поранення у живіт.
Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 розповів та показав на місці події яким чином та при яких обставинах ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 удар ножем у ділянку черевної порожнини, спричинивши тілесні ушкодження, що зафіксовано у протоколі проведення слідчого експерименту та ілюстрованій таблиці до нього від 24 жовтня 2018 року (а.с.89-93).
Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 розповів та показав на місці події, що 05 вересня 2018 року він знаходився в автомобілі поблизу магазину в с.Миротин Рівненського району (колишнього Здолбунівського району) Рівненської області по вул.Б.Хмельницького. У цей час ОСОБА_4 , тримаючи у правій руці ножа, підійшов до ОСОБА_6 . Потерпілий підняв стільця і тримав перед собою. Тоді ОСОБА_4 наніс один удар ножем потерпілому знизу. Після цього ОСОБА_6 завдав удар ОСОБА_4 стільцем по лівій частині тулуба, що зафіксовано у протоколі проведення слідчого експерименту та ілюстрованій таблиці до нього від 27 вересня 2018 року (а.с.84-88).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 172 від 30 жовтня 2018 року, враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень в ОСОБА_6 , вивчення даних протоколів допитів та слідчих експериментів з підозрюваним ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , можна зазначити, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 , який вони показали під час проведення з ними слідчих дій, не суперечить судово-медичним даним їх виникнення (а.с.104-106).
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та, відповідно, достатності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких скоєно злочин, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, є тяжким злочином.
Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує також дані про особу обвинуваченого, який на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно як особа схильна до вчинення насильницьких дій, не працює, веде паразитичний спосіб життя, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, однак на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий злочин проти здоров`я особи, що дає підстави вважати, що обвинувачений є суспільно-небезпечною особою.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, при цьому дані про особу обвинуваченого не свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання чи є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та враховуються судом при призначенні йому покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи ст.69-1 КК України до обвинуваченого, судом не встановлено, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, оскільки передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідають один одному, а також те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 ст.1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно розрахунку вартості перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Здолбунівської центральної районної лікарні з 05 вересня 2018 року по 12 вересня 2018 року становить 2690 (Дві тисячі шістсот дев`яносто) грн. 38 коп. (а.с.148).

На підставі наведеного цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі Фінансового управління Здолбунівської державної адміністрації для перерахування Здолбунівській центральній районній лікарні про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено, що фактичне лікування потерпілого від злочину здійснювала Здолбунівська центральна районна лікарня, затрати лікарні на лікування потерпілого становлять 2690 (Дві тисячі шістсот дев`яносто) грн. 38 коп.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування було накладено арешт на майно, а саме: на сині штани (джинси) з плямами багряного кольору та ніж, на лезі якого було виявлено плями багряного кольору, які були вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Надані прокурором суду документи кримінального провадження № 0000525 необхідно залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.100, 128, 129, 369-371, 374-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним по ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання 5 (П`ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 05 вересня 2018 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (Шістдесят) днів.
Позов прокурора в інтересах держави в особі Фінансового управління Здолбунівської районної державної адміністрації для перерахування Здолбунівській центральній районній лікарні до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Фінансового управління Здолбунівської районної державної адміністрації для перерахування Здолбунівській центральній районній лікарні (р/р 6863, ЗКПО 02000105, МФО 833017) витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 від кримінального правопорушення в сумі 2690 (Дві тисячі шістсот дев`яносто) грн. 38 коп.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 07 вересня 2018 року на сині штани (джинси) з плямами багряного кольору та ніж, на лезі якого було виявлено плями багряного кольору, які були вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Речові докази по справі: сині штани (джинси) з плямами багряного кольору - повернути власнику ОСОБА_4 ;
ніж, на лезі якого наявні плями багряного кольору, - знищити.
Документи кримінального провадження № 0000525 залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 (Тридцяти) днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

С у д д я