ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 755/17812/20
провадження № 51-304км22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005308, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 185 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року й призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці.
Вирішено питання, які стосуються: речових доказів, запобіжного заходу, початку строку відбування покарання, зарахування у строк остаточно призначеного покарання частково відбутого покарання за попереднім вироком.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 08жовтня 2020 року о 15:00, перебуваючи на АДРЕСА_2 , реалізуючи умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ножицями по металу перерізав тросовий велосипедний замок та викрав велосипед марки «Bianche», чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 3500 грн.
Київський апеляційний суд ухвалою від 26 жовтня 2021 року вирок районного суду від 04 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у зв`язку з тим, що не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпано можливості їх отримати.
Суть доводів касаційної скарги захисника зводиться до тверджень про недоведеність того, що вчинена ОСОБА_7 крадіжка є злочином, оскільки не доведено вартості викраденого майна, яку, на переконання сторони захисту, можливо встановити лише шляхом проведення експертизи, що в цьому кримінальному провадженні не було здійснено. До того ж потерпілий під час допиту в судовому засіданні не міг точно назвати вартості викраденого велосипеда, а довідка ПТ «Ай ті Ломбард» від 09 жовтня 2020 року № 31563/125/50-2020 є неналежним доказом.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_5 заперечила проти задоволення касаційної скарги, навела аргументи щодо законності й обґрунтованості судових рішень.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подана касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за ст. 94 цього Кодексу.

За змістом положень ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими згідно з вимогами ст. 94 цього Кодексу.

Вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та узгоджується з положеннями статей 370, 374 КПК.

Виконуючи законодавчі приписи, суд першої інстанції допитав ОСОБА_7 та з`ясував його позицію щодо пред`явленого обвинувачення, відповідно до якої останній визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши викладені в обвинуваченні обставини щодо вчинення крадіжки велосипеда, вартість якого, на його думку, становить1500 грн.
Крім того, районний суд допитав потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , а також проаналізував і належним чином оцінив інші зібрані у справі докази, а саме: протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08 жовтня 2020 року, протоколи огляду місця події від 08 жовтня 2020 року, протокол обшуку особи, затриманої в порядку ст. 208 КПК, протокол перегляду цифрового запису від 08 жовтня 2020 року, довідку від 09 жовтня 2020 року № 31563/125/50-2020, видану Генеральним директором ПТ «Ай Ті Ломбард», зміст яких детально відображено у вироку.
Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази, надавши їм належну оцінку, в тому числі оцінивши їх сукупність на предмет достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, суд першої інстанції з наведенням докладних мотивів дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК, при цьому визнавши належними та допустимими докази, на підставі яких суд визначив розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_8 .
Що стосується твердження сторони захисту в касаційній скарзі про неналежне встановлення вартості викраденого велосипеда, то вони є безпідставними.
Згідно із законодавством, чинним на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна настає, якщо його вартість перевищує 210,2 грн.
Із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, убачається, що ОСОБА_7 повторно вчинив крадіжку велосипеда марки «Bianche», чим завдав потерпілому майнової шкоди на суму 3500 грн.
Оцінюючи доводи касаційної скарги колегія суддів виходить із того, що предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК, є майно предмети матеріального світу, яким притаманні специфічні ознаки фізичного, соціально-економічного та юридичного характеру.
Юридичними ознаками майна як предмета вказаного кримінального правопорушення є те, що воно: 1) повинно бути чужим для винного; 2) як правило, належить на праві власності іншому суб`єкту або перебуває у його володінні; 3) не є речами, що вилучені із цивільного обігу або обмежені у ньому, і не є предметом злочинів, за незаконне поводження з якими передбачена відповідальність в інших розділах Особливої частини КК.

За фізичними ознаками майном є предмети матеріального світу, які можуть бути вилучені з володіння законного власника чи особи, у володінні якої вони знаходяться, і за якими їх можна віднести до індивідуально визначених предметів або їх відповідного виду, класу чи роду.

Соціально-економічними ознаками майна є те, що воно: 1) має мінову та споживчу вартість, здатність задовольняти матеріальні чи інші потреби людини, суспільства, держави; 2) вилучено із природного середовища (стану) людською працею чи створено людиною.

Вартісний критерій уособлює у своєму змісті і віддзеркалює у грошовому вимірі особливості фізичних, соціальних, економічних і юридичних ознак конкретного майна, встановлення якого в аспекті застосування приписів статей 185 КК, 242, 332 КПК законодавець не пов`язує із імперативною вимогою проведення експертного дослідження.

Стороною захисту в касаційній скарзі не заперечується наявності всіх вказаних вище ознак предмету інкримінованого кримінального правопорушення, а матеріали провадження містять чітку їх визначеність, ніхто з учасників кримінального провадження не оспорює викрадення саме велосипеда марки «Bianche».
Під час апеляційного перегляду апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що в цьому кримінальному провадженні немає потреби у призначенні експертизи для визначення розміру матеріальних збитків, та обґрунтовано вмотивував цей висновок.
Посилання захисника на постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №4 20/1667/18, відповідно до якої вартість викраденого майна необхідно доводити висновком експерта, є нерелевантним, оскільки у провадженні, розглянутому об`єднаною палатою, були інші фактичні обставини, ніж ті, які є предметом розгляду цього кримінального провадження.

Так, у кримінальному провадженні у справі № 420/1667/18 предметом викрадення були суцвіття соняшнику на корені, водночас розмір шкоди місцевий суд установив виходячи із вартості насіння соняшнику, вилученого з відокремленого від кореня суцвіття, отже, проведення експертизи мало значення для визначення вартості рослинної сировини (суцвіть соняшнику), яка не була прибрана із земельної ділянки. Крім цього, у вказаному кримінальному провадженні залежно від точного встановлення розміру шкоди вирішувалося питання про кваліфікацію дій, а саме: чи мала місце кримінальна відповідальність, або ж дії таких осіб підпадали під відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення.

За вказаним висновком об`єднаної палати, імперативність приписів п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.
Як убачається з матеріалів цього провадження, на підтвердження вартості викраденого ОСОБА_7 у потерпілого ОСОБА_8 велосипеда марки «Bianche» суди попередніх інстанцій послалися на довідку генерального директора ПТ «Ай Ті Ломбард» від 09 жовтня 2020 року № 31563/125/50-2020, відповідно до якої приблизна ринкова вартість велосипеда марки «Bianche» становить 3500 грн, що значно перевищує встановлені 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації діяння як дрібного викрадення чужого майна. У контексті вирішення у цьому провадженні питання відмежування кримінально караної крадіжки та дрібного викрадення чужого майна суд касаційної інстанції зазначає, що і сам засуджений не заперечував викрадення ним велосипеда вартість якого, на його думку, становить 1500 грн, тобто розмір достатній для кваліфікації діяння як крадіжки за ст. 185 КК.
При цьому сторона захисту ні в суді першої інстанції, ні в судах апеляційної чи касаційної інстанцій не навела обґрунтованих доводів чи доказів, які б указували, що наведена в довідці інформація, сформована відповідно до внутрішніх методик та правил ПТ «Ай Ті Ломбард», не відповідає дійсності чи є сумнівною, у зв`язку з чим виникла б потреба у проведенні відповідної експертизи.
Отже, доводи захисника про можливість лише на підставі висновку експерта встановити вартість викраденого майна і розмір майнової шкоди в цьому кримінальному провадженні є безпідставними та не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій.
Крім того, касаційний суд зазначає, що відповідно до ст. 332 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Суд за приписами ч. 2 ст. 26 КПК у кримінальному провадженні вирішує лише

ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом. Змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів, доведення перед судом переконливості й обґрунтованості власних тверджень і доводів щодо висунутого обвинувачення є однією із засад кримінального провадження згідно з п. 15 ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
За змістом п. 15 ч. 1 ст. 7, частин 13 ст. 22 КПК кримінальне провадження, що здійснюється на основі змагальності, передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
Виходячи із законодавчих норм, обвинувачений та його захисник наділені можливістю активно реалізувати свої права, в тому числі наполягати на проведенні експертизи і клопотати про забезпечення експертної установи відповідними матеріалами для проведення такої експертизи, за наявності обґрунтованих підстав.
Стороною захисту дієвості зазначених гарантій у цьому кримінальному провадженні

під сумнів не поставлено. Проте, як убачається з його матеріалів, сторона захисту не порушувала питання перед судом першої інстанції про призначення експертизи для визначення вартості викраденого майна.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що були би підставами для скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , а отже, касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3