Справа № 346/2631/22
Провадження № 1-кс/346/495/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону: ОСОБА_3 , про арешт майна фізичної особи, по кримінальному провадженню №0000443, з правовою кваліфікацією: частина 1 статті 286-1 КК України,
в с т а н о в и в :
До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 11 липня 2022 року, із клопотанням про арешт майна фізичної особи, звернувся вказаний прокурор, додавши до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Аргументи прокурора.
11.07.2022 року близько 00 год. 15 хв. по АДРЕСА_1 , військовослужбовець строкової служби військової частини НОМЕР_1 ДССТ старший солдат ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ), який перебуває у відпустці, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21083», номерний знак « НОМЕР_2 », рухаючись в напрямку центральної частини села Богородичин, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 ), який рухався йому на зустріч, після чого покинув місце ДТП.

В результаті даної ДТП ОСОБА_5 госпіталізовано до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР з діагнозом відкритий перелом правої гомілки, закритий перелом лівої гомілки, ЗЧМТ, струс головного мозку.

В цей же день, під час проведення огляду місця події в с. Богородичин, по вул. Шевченка, Коломийського району Івано-Франківської області слідчим СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_6 автомобіль марки «ВАЗ 21083», номерний знак « НОМЕР_2 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 », відповідно до якого даний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_7 було вилучено та поміщено на територію спеціального майданчика ГУНП в Івано-Франківській області, що знаходиться в м. Коломия вул. Горбаша,8, Івано-Франківської області, що оформлено протоколом огляду місця події від 11 липня 2022 року.

А 11 липня 2022 року слідчим відділенням Коломийського РВП ГУНП в Івано Франківській області було розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000443 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Наведені обставини підтверджуються: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000443(а.с.3); протоколами огляду місця події від 11 липня 2022 року (а.с.4-7); копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 » (а.с.8); постановою про визнання речовими доказами від 11 липня 2022 року (а.с.9).

І оскільки на думку прокурора, наведені обставини вказують на те, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286-1 КК України, а вилучені речі відповідають ознакам речового доказу, з метою їх збереження, на ці речі слід накласти арешт із повною забороною ОСОБА_7 , розпоряджатися і користуватись цими речами. Позаяк, якщо цього не зробити, з огляду на властивості вказаних речей та їх правову цінність як майбутнього доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, ОСОБА_7 може їх приховати чи знищити.
Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І розглядаючи клопотання про арешт майна фізичної особи, зокрема: автомобіль марки «ВАЗ 21083», номерний знак « НОМЕР_2 », та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 », які належать ОСОБА_7 , суд виходить із того, що тут має місце вирішення питання про втручання держави у право власності цієї особи на вказані речі.

Суд одразу відзначає, що в силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, з огляду на викладене, право власності не є абсолютним і може зазнавати втручання держави, в тому числі шляхом позбавлення особи такого права, але тільки в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

А тут суд враховує, що положеннями частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим кодексом, під час кримінального провадження допускається позбавлення або обмеження права власності. А згідно з положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України у зміст права власності, яке може бути обмежено або якого може бути позбавлено під час кримінального провадження, входять всі три правомочності: користування і розпорядження майном.

В силу положень частини 1 статті 16, з урахуванням норм статті 131 та частини 1 статті 170 КПК України, під час кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, позбавлення або обмеження права власності будь-якої особи може мати місце при застосуванні арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому стаття 170 КПК України уточнює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1); завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1); арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу (частина 2 і 3) .

Клопотання обґрунтовано тим, що вилучені речі можуть бути речовим доказом кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, оскільки відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, і тому може бути предметом арешту.

Положення частини 1 статті 286-1 КК України передбачають, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження є кримінальним правопорушенням.

При цьому суд враховує, як це вказано у частині 1 статті 98 КПК України, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

А тому, з огляду на викладене, суд погоджується із аргументами прокурора про те, що вилучені слідчим речі (і транспортний засіб, і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), можуть бути предметом арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України та можуть бути використані як речові докази по кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України.

Також, з огляду на суть цих речей та їх правову цінність, як доказу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, суд погоджується із тим, що ці речі, якщо їх повернути ОСОБА_4 або їх власнику ОСОБА_7 , можуть бути приховані, змінені або знищені будь-якою людиною, в тому числі й самим ОСОБА_7 , і тому з метою запобіганню цьому, на вказану речі слід накласти арешт. Внаслідок чого та з огляду на додані до клопотання матеріали, у їх сукупності, суд вважає доведеним необхідність застосування арешту із вказаних вище правових і фактичних підстав, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (запобігання можливості приховування, зміни чи знищення речей).

В силу положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (а значить і арешту майна) не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Суд вважає, що доданими до клопотання матеріалами, у їх сукупності, прокурор дійсно доводить, що: існує обґрунтована підозра вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286-1 КК України, і ступінь його тяжкості є підставою для застосування арешту вказаних прокурором речей, які можуть бути доказом правопорушення; потреби досудового розслідування, зокрема збір доказів та недопущення їх приховування чи знищення, виправдовують повний арешт речей, які за своїми властивостями можуть бути приховані, змінені чи знищені, якщо не заборонити користування і розпорядження цими річями; і саме завдяки арешту може бути виконано таке завдання, як запобігання приховуванню, зміні чи знищенню доказів.

Також, з метою повного виконання положень частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України суд враховує і відзначає, що необхідність виконання доведеного прокурором завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення інтересів досудового розслідування в аспекті збирання і збереження речових доказів, виправдовує той ступінь втручання у право власності ОСОБА_7 про який просить прокурор (повна заборона користування і розпорядження); такий спосіб втручання є розумним, співрозмірним із вказаним завданням, а його наслідки є допустими і не суттєвими, а сам спосіб арешту є необхідним.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, вважаю, що прокурор довів перед судом наявність усіх підстав, з наявністю яких закон дозволяє втручання у право власності людини тією мірою, тим способом і для тієї мети, для яких це просить прокурор. А тому, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Отже, на підставі наведеного та керуючись статтями 2,3,7-33,36-40-1,84-99,103-117,131-132,167-175, 214-219,298-301,309-310,369-372,376,532 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону: ОСОБА_3 , про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на майно шляхом заборони ОСОБА_7 (жителю АДРЕСА_2 ) розпоряджатися і користуватись автомобілем марки: ВАЗ, модель: 21083, номерний знак: НОМЕР_2 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_3 , вилучення яких оформлено протоколом огляду місця події від 11 липня 2022 року, з метою їх збереження, як речових доказів.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає безумовному негайному виконанню дізнавачем, слідчим, прокурором до скасування арешту, у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Проінформувати заінтересованих осіб про ухвалу шляхом вручення або надсилання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1