Справа № 173/975/22
Номер провадження1-кп/173/161/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Верхньодніпровську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000066 від 31.03.2022 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючий, не одружений, маючий на утриманні трьох дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Встановлено, що ОСОБА_4 наприкінці березня 2022 року, більш точний час під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, користуючись автомобілем служби таксі та будучи водієм легкового автомобіля марки «ЗАЗ VIDA», державний знак « НОМЕР_1 », під час прибирання вказаного автомобілю виявив на задньому сидінні у салоні автомобіля поліетиленовий пакет обв`язаний гумовою стрічкою, у котрому знаходилися сім прозорих полімерних пакетів з фіксаторами (сліп-пакетів), в середині яких знаходилася кристалічна порошкоподібна речовина та її залишки за зовнішніми ознаками схожа на психотропну речовину метамфетамін. Після чого, реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено - «метамфетамін», для власного вживання, без мети збуту, усвідомлюючи протиправність своїх дій, руками взяв поліетиленовий пакет обв`язаний гумовою стрічкою, у котрому знаходилися сім прозорих полімерних пакетів з фіксаторами (сліп-пакетів), в середині яких знаходилася кристалічна порошкоподібна речовина та її залишки і тим самим незаконно придбав психотропну речовину для власного вживання без мети збуту.

Після чого, у той же час ОСОБА_4 три полімерних пакети, прозорих з фіксатором, в середині яких знаходиться порошкоподібна речовина, розмістив в салоні даного автомобіля до підлокітника, де також положив пластикову трубку довжиною 7,5 см, діаметром 0,5 см для вживання порошкоподібної речовини, а інші чотири полімерних пакети, прозорих з фіксатором, в середині яких знаходиться порошкоподібна речовина положив до кишені своїх штанів і тим самим умисно, незаконно, без мети збуту почав зберігати вказану психотропну речовину.

31.03.2022 близько 09:40 ОСОБА_4 рухаючись на автомобілі марки «ЗАЗ VIDA» державний знак « НОМЕР_1 » по автодорозі Н-08 бувзупинений на блок-посту працівниками поліції. Під час огляду автомобіля марки «ЗАЗ VIDA» державний знак « НОМЕР_1 » у салоні автомобіля, а саме: у підлокітнику було виявлено та вилучено 3 сліп-пакети із прозорою кристалічною речовиною, пластикову трубку довжиною 7,5 см, діаметром 0,5 см. При особистому огляді ОСОБА_4 добровільно видав та виклав вміст кишень штанів на заднє сидіння автомобіля, а саме: 4 сліп-пакети із прозорою кристалічною речовиною, які було вилучено в присутності понятих.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-22/7331-НЗПРАП від 08.07.2022 року:

-надана на дослідження 06.04.2022 кристалічна речовина білого кольору, масою 0,0545 г, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса метамфетаміну складає 0,0338 г.;

-на поверхні наданих на експертизу 06.04.2022 року 2 (двох) пакетах з полімерного матеріалу з «фіксаторами», які містять нашарування речовини білого кольору та 1 (одному) фрагменті трубки з полімерного матеріалу, який містить нашарування речовини білого кольору, виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса метамфетаміну складає 0,0010 г, 0,0021 г, 0,0022 г.;

-надані на дослідження 06.04.2022 кристалічна речовина 0,0685 г, 0,0715 г, 0,0680 г, 0,1002 г, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса метамфетаміну становить 0,0419 г, 0,0431 г, 0,0431 г, 0,0587 г.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами), «метамфітамін» віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальна маса вилученої психотропної речовини становить 0,2259 г.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.
В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального проступку визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також обвинувачений вказав, що по закінченню досудового розслідування у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно.
Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ними фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченими кримінальних правопорушень, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття) та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Надаючи оцінку особі обвинуваченого ОСОБА_4 суд зазначає, що він не працює, не одружений, має на утримання трьох неповнолітніх дітей ( ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 309 КК України.
За приписами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього наявні умови і підстави, визначені приписами ст. 75 КК України. Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням закон визначає переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, яке ґрунтується на оцінці даних про вчинене кримінальне правопорушення, мету й мотиви, тривалість та інтенсивність протиправної поведінки тощо. Істотне значення для вирішення питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в основних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів; наскільки його ціннісні орієнтири та поведінка збігаються із загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого та інше.
Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання з реальним його відбуванням або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши на наведені обставини, суд, з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК України, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття, обставини вчинення кримінального правопорушення, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного та наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати у розмірі 1 510, 24 грн., пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/104-22/7731-НЗПРАП від 08.07.2022, суд вирішує у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, згідно яких вказані витрати стягуються з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2, п. 4 ч. 3 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Речові докази 2 сліп-пакети з прозорою кристалічною речовиною, один порожній сліп-пакет та пластикову трубку довжиною 7,5 см, діаметром 0,5 см, які знаходяться в спец-пакеті SUD3082202, 4 сліп-пакети з прозорою кристалічною речовиною, які знаходяться у спец-пакеті SUD3082190, які передані на зберігання до камери схову ВП № 3 Камянського РУП згідно квитанції № 393 після набрання вироком законної сили знищити.
Речовий доказ автомобіль марки «ЗАЗ VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_11 згідно розписки від 31.03.2022 після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.
Речовий доказ грошові кошти в сумі 1 444, 00 грн., які передані на зберігання ОСОБА_11 згідно розписки від 07.04.2022, після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 1 510 (одну тисячу п`ятсот десять) грн. 24 коп.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1