Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/98/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 115 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2022 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.05.2021, якою заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2015 за нововиявленими обставинами, залишено без задоволення,

за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_7 ,

- засудженого ОСОБА_6 ,

- адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2015, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років.
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2015, за нововиявленими обставинами, яку він обґрунтовував тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі провів судовий розгляд.

Відповідно до ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.05.2021 заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2015 за нововиявленими обставинами, залишено без задоволення.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_6 , фактично зводяться до незгоди з вироком, яким його визнано винуватим. Незгода засудженого з доказами у кримінальному провадженні раніше вже досліджувались та оцінювались судом першої та апеляційної інстанції. Будь-яких об`єктивних нових даних, які не були предметом розгляду судами ОСОБА_6 не надано, так само як і не надано доказів існування виключних обставин. Крім того, зміна правової позиції не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ч.2 ст.459 КПК України та не є обставинами, що відповідають критеріям, визначеними в п.п.4,5 ч.2 ст.462 цього Кодексу.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.05.2021 та переглянути вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2015 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про те, що вирок суду ґрунтується на припущеннях, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що саме він вчинив злочин. Вказує, що вбивство ОСОБА_9 вчинила інша особа ОСОБА_10 , а він під час судового розгляду надав суду недостовірні показання щодо себе, а саме визнав свою вину у вчинені злочину, фактично розповів про ті обставини, до яких непричетний. Саме його самообмовні показання стали підставою для розгляду обвинувального акту та покладені судом в основу вироку від 20.05.2015.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали подану засудженим апеляцію, висновок прокурора, яки заперечив щодо задоволення поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи та оцінивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Як зазначалось вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2015, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.07.2015 вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора в частині вирішення питання про речові докази змінено, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишено без задоволення. У решті вирок залишено без змін.
14.06.2018 засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про перегляд вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2015 за нововиявленими обставинами.
Відповідно ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.09.2019 заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2015 року залишено без задоволення та яка відповідно ухвали Кропивницького апеляційного суду від 29.10.2019 залишена без змін.
Постановою Верховного Суду від 09.04.2020 ухвала Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.09.2019 та ухвала Кропивницького апеляційного суду від 29.10.2019 року, залишені без змін.
Незважаючи на вищевикладене, засуджений ОСОБА_6 повторно звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2015.
У зв`язку з неможливістю утворити склад суду для її розгляду, матеріали заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року направлено до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, який за наслідками розгляду заяву засудженого ОСОБА_6 залишив без задоволення.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема: «Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.

Правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності (finality) судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру».

У главі 34 КПК України визначено порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами. При цьому зазначено підстави для здійснення такого провадження, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Системне тлумачення цієї глави призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках і виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень, що набрали законної сили. Цей механізм застосовується лише у випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Відповідно положень ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.
Зі змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили, або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Відповідно до цього положення, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів апеляційного суду встановила, що апелянт у якості основного свого аргументу, як на нововиявлені обставини посилаються на те, що засуджений під час судового розгляду надав суду недостовірні показання щодо себе, а саме визнав свою вину, що фактично стало підставою для розгляду обвинувального акту та покладено судом в основу вироку від 20.05.2015.

Колегія суддів погоджується з позицією місцевого суду, що указані ОСОБА_6 обставини не можна вважати нововиявленими в контексті ст. 459 КПК України, крім того, такі обставини потребують їх обґрунтування у певний визначений законом спосіб. Варто зазначити, що визначальною ознакою обставини, як нововиявленої, що може бути підставою для перегляду чинного судового рішення відповідно до змісту п.5 ч.2 ст. 459 КПК України є саме те, що ця обставина не була відома суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення.
Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 під час розгляду його заяви за нововиявленими обставинами посилався на те, що вбивство ОСОБА_9 вчинила інша особа ОСОБА_10 , а він під час судового розгляду надав суду недостовірні показання щодо обставин вчинення злочину і оговорив себе. Вказану обставину вважає ново виявленою та яка є доказом його невинуватості.

В свою чергу судом першої інстанції в судовому засіданні були досліджені матеріали кримінального провадження, у тому числі показання засудженого про визнання своєї причетності до заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень від яких останній помер, показання ряду свідків про обставини справи, також відсутність будь-яких даних, які б підтверджували завідомо неправдиве повідомлення ОСОБА_6 про вчинений ним злочин.

Враховуючи зазначене, положення ч.2 ст.459, п.п.4,5 ч.2 ст.462 КПК України, апеляційний суд погоджується з позицією місцевого суду про те, що обставини, на які посилається апелянт, не є нововиявленими так як вони фактично зводяться до незгоди засудженого ОСОБА_6 з вироком, яким його визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.115 КК України, а тому підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 407, 419, 459-463, 467 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 травня 2021 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 травня 2015 року за нововиявленими обставинами - без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4