Справа №577/2932/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/447/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

особи, стосовно якої передбачається застосування

примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами особи, щодо якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 липня 2021 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вілімівка Казачинського району Красноярського краю РФ, росіянина, громадянина України, з базовою вищою освітою, розлученого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого

застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , в яких апелянти просять ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 липня 2021 року в частині часткового задоволення цивільного позову потерпілого - скасувати, як незаконну.

Додатково в поданій апеляційній скарзі захисник просить прийняти нове рішення, яким цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 липня 2021 року було задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000343 від 11 травня 2021 року та застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання ухвалою законної сили залишено раніше застосований, у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме: до КПН СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» м. Ромни, бульвар Московський, 29.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 12 000 грн. матеріальної шкоди та 150 000 грн. моральної шкоди.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2021 року - скасовано.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на те, що відповідно до висновку експерта, він є неосудною особою, а тому, стягнення з нього на користь потерпілого шкоди є таким, що суперечить вимогам КПК України.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує на те, що наміру вбивати ОСОБА_10 в нього не було і він заздалегідь до цього не готувався, що захворювання, яке у нього виявили та від якого він страждає як фізично, так і морально, розпочалося внаслідок його побиття останнім, крім того ОСОБА_10 причетний до загибелі його домашньої тварини і саме після цього між ними почалися конфлікти та сварки.

Насправді, як зазначає апелянт, він розуміє, що вчинив тяжкий злочин, за що потрібно буде відповідати, жалкує, що у зв`язку з цим його жінка, якій 67 років і яка хворіє, залишилась сама і він їй не допоможе вести господарство.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначає, що відмовляється від законного представника ОСОБА_11 , оскільки він не уповноважував її на представництво, і яким чином це сталося йому не відомо. Також, апелянт вказує, що він є непрацездатним внаслідок своєї хвороби і доходів не має.

Зазначає, що в апеляційній скарзі він згадував жінку, яку просто кохає, однак у шлюбі з нею не перебуває, спільного господарства не має, а лише знімає у її будинку куток та допомагає їй по господарству, оскільки вона є особою пенсійного віку та хворіє.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 посилається на те, що застосувавши до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом та частково задовольняючи цивільний позов потерпілого, суд не дотримався ч. 1 ст. 128 КПК України та ч. 1 ст. 1186 ЦК України та не перевірив і не врахував всіх обставин, які мали бути перевірені, у такому випадку, при вирішенні питання стягнення заподіяної шкоди.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Згідно ухвали, 29 червня 2021 року до Конотопського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000343 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що приблизно у 1995 році у денний час (більш точні дата та час під час досудового розслідування не встановлені) ОСОБА_7 , знаходячись в гаражному кооперативі № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: м. Конотоп вул. Рябошапко, 33А, не маючи для відповідного дозволу, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи обріз мисливської рушниці, що є вогнепальною зброєю. У подальшому вказаний обріз ОСОБА_7 переніс до господарства за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу до 11 травня 2021року, тобто до моменту його вилучення працівниками поліції.

В ході огляду місця події за фактом вбивства ОСОБА_10 , проведеного 11 травня 2021 року на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 , працівники поліції Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області поряд з трупом вилучили належний ОСОБА_7 обріз одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці, що згідно висновку експерта є вогнепальною зброєю.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, 11 травня 2021 року близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_7 , страждаючи хронічним психічним захворюванням, внаслідок якого не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, знаходився на подвір`ї за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння та побачив на сусідньому городі за адресою: АДРЕСА_2 сусіда ОСОБА_10 . Пригадавши давню образу на ОСОБА_10 із-за подій, що сталися декілька років тому, ОСОБА_7 вирішив помститися шляхом позбавлення життя останнього. З даною метою ОСОБА_7 покликав ОСОБА_10 на розмову до власного господарства, на що останній погодився. Після чого під час спілкування, знаходячись разом з ОСОБА_10 на подвір`ї за місцем свого мешкання за вище вказаною адресою, ОСОБА_7 заздалегідь дістав зі схованки обріз одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці калібру 16 мм, що є вогнепальною зброєю, та здійснив з нього один постріл в притул в область грудної клітини ОСОБА_10 , від якого потерпілий впав на землю. Після цього ОСОБА_7 здійснив ще два постріли в область передньої черевної стінки лежачого потерпілого. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №185 від 31 травня 2021 року встановлено, що на даний час ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного галюцинозу, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент вчинення суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_7 також страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного галюцинозу, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з суворим наглядом. ОСОБА_7 може приймати участь у судовому засіданні та давати покази з приводу вчиненого.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції та доводів апеляційних скарг, особу, щодо якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим, просив залишити його без зміни, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні, суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що причетність ОСОБА_7 до вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, була встановлені судом з врахуванням наявних матеріалів провадження доказів, а саме, рапорту чергового Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області від 03 січня 2021 року, заяви ОСОБА_12 , протоколу огляду місця події від 12 травня 2021 року з план-схемою та флеш носієм до нього, протоколу огляду трупа від 12 травня 2021 року та фото таблицею до нього, постанови про приєднання до справи речових доказів, протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 від 12 травня 2021 року та флеш носієм до нього, рапорту старшого слідчого СВ Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області від 12 травня 2021 року, висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №107 від 12 травня 2021 року, висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №107 від 19 травня 2021 року, висновку судової балістичної експертизи №СЕ-19/119-21/5782-БЛ від 22 червня 2021 року, висновку судово-медичної експертизи речових доказів №119 від 20 травня 2021 року, висновку судово-медичної експертизи речових доказів №120 від 21 травня 2021 року, висновку судово-медичної експертизи речових доказів №121 від 21 травня 2021 року.

Крім того, судом були враховані і особисті показання ОСОБА_7 , який вину у вчиненні вказаних суспільно-небезпечних діянь визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, розповів про події, а також час та спосіб скоєння ним злочинів, про конфлікт, який виник між ним та потерпілим, що він чув голоси, які вказували на те, що потрібно вбити ОСОБА_10 , що він і зробив.

За таких обставин, ретельно дослідивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості й достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що ці дані в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку про те, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та доведеність причетності саме ОСОБА_7 до їх вчинення, що, у свою чергу, спростовує доводи апеляційної скарги останнього про те, що наміру вбивати потерпілого у нього не було і він заздалегідь до цього не готувався.

При цьому, судом було встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №185 від 31 травня 2021 року, як на момент вчинення суспільно небезпечних діянь, так і на даний час ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного галюцинозу, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з суворим наглядом.

За наявності вищезазначених обставин, суд першої інстанції, перевіривши усі докази, якими доведена винуватість ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, врахувавши висновок судово-психіатричного експерта №185 від 31 травня 2021 року, думку останнього та його захисника які щодо задоволення клопотання прокурора не заперечували, дійшов вірного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, з яким погоджується і колегія суддів,і що в апеляційних скаргах апелянтами не оскаржується.

Разом з тим, застосувавши до ОСОБА_13 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, суд частково задовольнив позов потерпілого ОСОБА_9 та прийняв рішення про стягнення на користь останнього з ОСОБА_7 2 000 грн. матеріальної шкоди та 150 000 грн. моральної шкоди, і колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, в даному випадку допустив порушення закону та ухвалив неправосудне рішення щодо вирішення цивільного позову.

Так, згідно ст.129 КПК України, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ч.1 ст.62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовано КПК України, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.1186 ЦК України, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Так, до початку апеляційного розгляду від ОСОБА_11 (сестри ОСОБА_7 ) надійшла заява, в які вона повідомила, що не є законним представником ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, вони не підтримують жодних стосунків з 2013 року, разом не проживають і про його спосіб життя їй нічого не відомо.

При цьому, апеляційному суду ОСОБА_7 повідомив, що відмовляється від законного представника ОСОБА_11 , оскільки він не уповноважував її на представництво, і яким чином вона була залучена до участі у розгляді даного провадження, йому не відомо. Також, ОСОБА_7 вказував та на те, що є непрацездатним внаслідок своєї хвороби і доходів не має.

Тобто, з огляду на зазначені норми закону, та враховуючи, що шкода потерпілому була заподіяна ОСОБА_7 , який на момент її спричинення не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тому така шкода в силу вищезазначених вимог закону не підлягає відшкодуванню з особи, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що зазначені вище обставини судом, в порушення вищезазначених вимог закону, взагалі не перевірялись, на що вірно посилається захисник ОСОБА_8 в поданій апеляційні скарзі, тобто судом першої інстанції, при вирішенні цивільного позову була допущена неповнота судового розгляду, та неправильне застосування закону, що в сукупності перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто вказані порушення закону колегія суддів визнає істотними.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни чи скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів не може вважати оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, тому вказане судове рішення в частині вирішення цивільного позову, підлягає скасуванню, а провадження в цій частині - направленню до цього ж суду на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, для перевірки та встановлення обставин щодо відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.

Під час нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства слід з`ясувати, чи визнаний ОСОБА_7 в судовому порядку недієздатною чи обмежено дієздатною особою, хто згідно закону повинен нести відповідальність за шкоду, яку ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 в результаті вчинення суспільно-небезпечного діяння, з`ясувати і врахувати при цьому його та потерпілого матеріальне становище та вирішити цивільний позов відповідно до вимог чинного законодавства.

З врахуванням вищезазначеного, за наявності того, що під час апеляційного перегляду було встановлено підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, однак не встановлено підстав для задоволення апеляційний доводів апелянтів, щодо відмови в задоволенні цивільного позову , тому апеляційні скарги ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги особи, щодо якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 липня 2021 року щодо застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 - скасувати, у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а провадження в цій частині направити до цього ж суду на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4