Єдиний унікальний № 500/7670/18
Провадження № 1-кп/946/322/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості

10 травня 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провів у місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002087, на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, судом неодноразово вживалися різні заходи щодо належного його повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання, однак відповідно до рапорту оперуповноваженого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та пояснень сусіда обвинувачений ОСОБА_3 тривалий час у с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області не проживає.

Суть питання, що вирішується
1.06 листопада 2018 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками та з угодою про визнання винуватості, укладеною 31.10.2018 між прокурором ОСОБА_6 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого, у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК.

2.Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 06.11.2018 був визначений суддя ОСОБА_7 для здійснення судового провадження.

3.Ухвалою від 07.11.2018 було призначене підготовче судове засідання на 04.12.2018, яке проведене не було, у тому числі у зв`язку з неодноразовою неявкою обвинуваченого ОСОБА_3 до суду. Під час судового засідання 28.11.2019 прокурор звернувся з клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу. Ухвалою суду від 28.11.2019 надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У подальшому ухвалою від 27.11.2020 знов був наданий дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу до суду, строк дії якої закінчився 27.11.2021.

4. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2021 головуючий суддя ОСОБА_7 був замінений головуючим суддею ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ухвалою від 20.12.2021 знов було призначене підготовче судове засідання, в якому слід вирішити лише питання відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК, а саме про затвердження угоди або про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 КПК.

5.Разом з цим 10.05.2022 прокурор ОСОБА_4 знов звернулася з клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому прокурор у клопотанні послалась на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про місце та час попередніх судових засідань, неодноразово не з`являвся до суду, забезпечити його участь у судовому засіданні не виявилось за можливе, у зв`язку з тим, що місцеперебування обвинуваченого не відоме, за місцем мешкання у с. Озерне Ізмаїльського району він відсутній.

Встановлені судом обставини
6.Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 09.08.2018 приблизно о 01:20 годині він, не маючи на те спеціального дозволу придбав шляхом привласнення знайдену біля ЗОШ №2 на лавочці у парку по пр. Суворова у м.Ізмаїл Одеської області, психотропну речовину амфетамін, який у подальшому зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.
В обвинувальному акті також зазначено, що працівниками Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області 09.08.2018 в період часу з 01:45 до 02:15 години в ході огляду місця події навпроти салону цифрової печаті «Фуджіфільм», розташованого по пр.Суворова, 30 в м. Ізмаїл Одеської області, в лівій передній кишені сорочки виявлено та вилучено у ОСОБА_3 коробок з-під сірників з фрагментом фольги з порошкоподібною речовиною світло-рожевого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №1706-Х від 18.09.2018 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, кількісний вміст амфетаміну в порошкоподібній речовині становить 0,199 г, який ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.
7.Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК, за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

8.В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримала заявлене нею клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_3 , зазначивши про те, що незважаючи на узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання у виді штрафу, є підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також її посилання у клопотанні про те, що ОСОБА_3 ухиляється від суду не свідчать про наявність обґрунтованих підстав вважати, що укладання угоди не було добровільним.

9.Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу, зазначивши, що на час укладання угоди була добровільна згода обвинуваченого на укладання угоди, але з того часу пройшло більше трьох років, зв`язку з обвинуваченим у нього немає та йому невідома його позиція з цього приводу, і без участі обвинуваченого неможливо вирішити питання про затвердження угоди, а питання про дозвіл на затримання з метою приводу може бути вирішене тільки в загальному порядку провадження, а не в особливому порядку кримінального провадження на підставі угоди.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
10.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками та угоду про визнання винуватості, дійшов висновку, що в клопотанні прокурора про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно відмовити, а також в затвердженні угоди необхідно відмовити та кримінальне провадження слід повернути прокурору для продовження досудового розслідування в загальному порядку, в якому і має бути вирішене клопотання про запобіжний захід.

11.Так, за змістом ч. 4 ст. 189 КПК, однією з підстав для відмови у наданні дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу є не доведення прокурором, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого.

12.Частиною 2 ст. 183 КПК передбачені виключні підставі для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні виключно злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі.

13.Також відповідно до ст. 299 КПК, під час досудового розслідування кримінальних проступків як тимчасовий запобіжний захід застосовується затримання особи на підставах та в порядку, визначених цим Кодексом, а також такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та особиста порука.

14.Санкцією ч. 1 ст. 309 КК в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018 (далі Закон №2617-VІІІ), що набрав чинності з 01.07.2020, який частково пом`якшив покарання, а частково посилив, оскільки розмір штрафу був підвищений та підвищений строк покарання у виді обмеження волі, а частково пом`якшене, оскільки виключене покарання у виді позбавлення волі, передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. У зв`язку з чим кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії кримінальних проступків.
15.Тому з урахуванням зазначених положень ст.ст. 183, 299 КПК у даному випадку взагалі заборонено застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні не злочину, а кримінального проступку.
16.На цій підставі згідно ч. 4 ст. 189 КПК судом не може бути наданий дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу.
17.Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 185 КПК, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.
18.Але всупереч встановленого зазначеною ч. 2 ст. 185 КПК обов`язку, прокурор ОСОБА_4 не тільки не змінила клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою після набрання чинності Законом №2617-VІІІ, нею незаконно подано клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , тоді як чинним законодавством взагалі не передбачена можливість для його тримання під вартою, чим грубо порушила вимоги чинного законодавства, що могло призвести до грубих порушень прав обвинуваченого та незаконного тримання його під вартою.
19.Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним.

20.Також, згідно ч. 2 ст. 469 КПК, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою лише прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого.

21.Частиною 6 ст. 474 КПК передбачено, що суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

22.Таким чином, з викладеного випливає, що укладання угоди, а також подальше її затвердження має гуртуватися виключно на підставі добровільної згоди сторін угоди, у тому числі і сторони захисту, до якої відноситься обвинувачений, який добровільно має з`явитися до суду для розгляду питання про затвердження угоди. Саме такий особливий порядок кримінального провадження і встановлений главою 35 «Кримінальне провадження на підставі угод», що розташована у розділі VІ «Особливі порядки кримінального провадження» КПК. Такий особливий порядок кримінального провадження на підставі угоди виключає можливість застосування примусу з боку держави, у тому числі запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

23.Як було вище зазначено, обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово у судові засідання не з`являвся, змінив своє місце проживання, не повідомивши про це суд, вжитими заходами встановити його місцезнаходження не виявилось можливим, про що зазначила і прокурор в своєму клопотанні про надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого. Саме ці обставини ухилення ОСОБА_3 від суду і викликають у суду сумніви щодо добровільності позиції ОСОБА_3 щодо укладання та затвердження угоди. В іншому ж випадку він з`явився би до суду для розгляду питання про затвердження укладеної угоди. Тому в даному випадку ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від суду є підставою саме для відмови в затвердженні угоди.

24.Відповідно до абз. 8 ч. 7 ст. 474 КПК, якщо в затвердженні угоди судом відмовлено, то досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

25.Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для провадження досудового розслідування.

26.Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК суд у кримінальному провадження вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом.

27.Таким чином, за змістом п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 7 ст. 474, ст. 475 КПК за наслідками розгляду питання про затвердження угоди про визнання винуватості, що надіслана до суду разом з обвинувальним актом, суд може прийняти рішення лише про затвердження угоди або про відмову в затвердженні угоди та про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, приймати інші рішення в даному конкретному випадку з урахуванням положень ч. 3 ст. 26 КПК суд не уповноважений, оскільки на розгляд суду винесено питання лише про затвердження угоди.

28.Тому, оскільки на підставі п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити, то відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314, абз. 8 ч. 7 ст.474 КПК кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для провадження досудового розслідування в загальному порядку, оскільки угода про визнання винуватості була укладена на стадії досудового розслідування.

29.У зв`язку з поверненням кримінального провадження прокурору для провадження досудового розслідування в загальному порядку, то клопотання прокурора про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою слід залишити без розгляду для його подачі в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 183, 189, 314, 370 372 КПК, суд

постановив:
1.У явно незаконному клопотанні прокурора ОСОБА_4 про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

2.Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 31 жовтня 2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_6 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого, у присутності захисника ОСОБА_5 , та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, повернути прокурору для провадження досудового розслідування в загальному порядку.

3.Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 залишити без розгляду.

4.Звернути увагу прокурора ОСОБА_4 не необхідність неухильного дотримання вимог чинного законодавства про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та надання дозволу на затримання з метою приводу.

5.Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1