Справа № 468/796/22-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ
12.09.2022 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0000067 від 04.08.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, Хмельницької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого на посаді старшого водія автомобільного відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "старший солдат", не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту: 01.03.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №50 ОСОБА_3 призначено старшим водієм автомобільного відділення взводу забезпечення медичної роти військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №161 від 14.07.2022 року старший лейтенант ОСОБА_6 , командир взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_3 вважати таким, що 14.07.2022 року прибув у службове відрядження з метою здійснення заходів підтримання військової дисципліни та правопорядку серед військовослужбовців підрозділів Збройних сил України в АДРЕСА_3 та під час комендантської години до окремого розпорядження з 14.07.2022 року.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України.

Згідно з вимогами ст. ст. 1, 8 Закону України «Про державну службу», державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Пунктом 16 частини 2 статті 3 цього Закону передбачено, що його дія поширюється на державних службовців - військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 8 вищевказаного Закону, державний службовець зобов`язаний у тому числі: дотримуватися Конституції та законів України, Ліни лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби.

Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є уповноважені на виконання функцій держави військові посадові особи Збройних Сил України, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності.

Підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є державні службовці.

Згідно зі ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до функціональних обов`язків командира взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженої наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.05.2022 року №39, командир взводу підпорядковується командиру роти відділу і є прямим начальником усього особового складу взводу охорони та патрульно-постової служби.

Командир взводу роти відділу в мирний і воєнний час відповідає за:

-бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу;

-збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу роти;

-підтримання внутрішнього порядку у взводі.

-Командир взводу роти зобов`язаний:

-неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни, їх зовнішнім виглядом, виконанням правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття та за додержанням правил особистої гігієни;

-готувати особовий склад взводу, озброєння й техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять і навчань.

Згідно Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно-господарської діяльності) № 143 від 25.07.2022 року «Про уповноваження осіб на складання протоколів про адміністративні правопорушення» старший лейтенант ОСОБА_6 , командир взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків.

Згідно ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_6 постійно обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, в силу чого, згідно примітки до ст. 364 КК України, був службовою особою.

ОСОБА_3 , при вступі до лав Збройних сил України, відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», склав Військову присягу на вірність українському народові та присягнув бути вірними та відданими Українському народові, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності української держави, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та неухильно дотримуватися Конституції та законів України.

Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_3 знав та розумів, що відповідно до пункту 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року, на нього, у тому числі, покладено обов`язки додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, діючи в порушення наведених вимог законів, старший солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, даючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, обвинувачується у вчиненні умисного корупційного правопорушення, а саме у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди, за невчинення службовою особою в його інтересах будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за наступних обставинах.

Так, 02.08.2022 року о 22:12 год. офіцером підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_5 лейтенантом ОСОБА_7 за дорученням ОСОБА_6 здійснено огляд на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_3 з використанням спеціального технічного засобу аналізатора вмісту парів алкоголю «Алконт-М», в результаті якого виявлено 2,04% алкоголю в крові ОСОБА_3 та складено відповідний акт.

В цей же час ОСОБА_6 повідомлено ОСОБА_3 про вчинення ним військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв», та про необхідність в подальшому складання відповідного протоколу.

ОСОБА_3 усвідомлюючи негативні наслідки для себе за порушення ним норм закону, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі, за невчинення в його інтересах дій з використанням службового становища, а саме за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв».

Для цього, ОСОБА_3 03.08.2022 року о 21:55 год. зустрівся з командиром взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 на території відділення з веслування на байдарках і каное Баштанської дитячо-юнацької спортивної школи, де знаходиться тимчасова дислокація військової комендатури, за адресою: АДРЕСА_3 , де він вимовив пропозицію ОСОБА_6 у наданні неправомірної вигоди у сумі 20 000,00 грн. за не складання останнім відносно нього протоколу про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв».

ОСОБА_6 , розуміючи, що ОСОБА_3 , вчиняє дії, направлені на пропозицію надання йому неправомірної вигоди за невчинення ним в інтересах ОСОБА_3 дій з використанням наданого йому службового становища, а саме за не складання протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, чим вчиняє злочин, ОСОБА_6 дотримуючись принципів чесного, неупередженого і гідного виконання своїх обов`язків, повазі до честі і гідності, з метою викриття злочинних намірів та притягнення до кримінальної відповідальності, 04.08.2022 року звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів.

В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 04.08.2022 року о 15:40 год., перебуваючи у адміністративній будівлі відділення з веслування на байдарках і каное Баштанської дитячо-юнацької спортивної школи, де знаходиться тимчасова дислокація військової комендатури, за адресою: АДРЕСА_3 , зайшов до кабінету командира взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 та особисто, в усній формі, звернувся до останнього та надав йому неправомірну вигоду в сумі 20 000,00 грн. за не складання останнім відносно ОСОБА_3 протоколу про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв».

Після зустрічі ОСОБА_6 з ОСОБА_3 та фактичної передачі неправомірної вигоди, останній був затриманий в порядку ст. 208 КПК України співробітниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у тому що він, обіймаючи посаду старшого водія автомобільного відділення взводу забезпечення медичної роти військової частини НОМЕР_1 03.08.2022 року висловив пропозицію у наданні та надав 04.08.2022 року о 15 год. 40 хв. неправомірну вигоду у розмірі 20 000,00 грн. командиру взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 за не складання останнім відносно нього протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.369 КК України - пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Під час досудового розслідування між прокурором ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника ОСОБА_5 17.08.2022 року укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 369 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Було домовлено про застосування покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 68000 грн., яке визначене сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем служби характреизується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор підтвердив намір укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим та заявив клопотання про долучення до обвинувального акту матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та беззастережно, угоду про визнання винуватості просить затвердити, підтвердив в судовому засіданні, що укладення угоди є його добровільним виявом та погоджуються на узгоджене покарання.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, розглянувши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесено до категорії нетяжких злочинів (ч.1 ст.369 КК України). Міра покарання погоджена сторонами угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, цілком розуміє положення ст.473, 474, 476 КПК України, укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Ухвалою слідчого судді від 09.08.2022 року відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, узгоджений сторонами кримінального провадження вид покарання, суд вважає за необхідне залишити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави без змін, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків до набрання вироком законної сили.

Згідно із ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

У зв`язку з вирішенням долі речових доказів, арешт на грошові кошти, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.08.2022 року слід скасувати.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, ст. 96-1, 96-2 КК України, речові докази - грошові кошти в сумі 20000 грн - слід конфіскувати.

Керуючись п.1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 17 серпня 2022 року по кримінальному провадженні №0000067 про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді застави, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

З моменту набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави скасувати.

Після набрання вироком законної сили накладений на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.08.2022 року (справа №490/3062/22-к) арешт на вилучені грошові кошти - скасувати.

Речові докази: грошові кошти в сумі 20 000 (десять тисяч) гривень - конфіскувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Баштанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення на підставі ст. 394 КПК України.

СУДДЯ: