Справа № 286/276/22
У Х В А Л А

Провадження № 1-кс/286/64/22

01 серпня 2022 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_12. ,

з секретарем ОСОБА_13.,

за участю заявника ОСОБА_1 , дізнавача ОСОБА_14., прокурора ОСОБА_15.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 від 07.02.2022 року на постанову начальника СД ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирської області капітана поліції ОСОБА_14. від 03.02.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000368 від 12.05.2017 року , -

ВСТАНОВИВ:

Заявником ОСОБА_1 подано скаргу від 07.02.2022 року на постанову начальника СД ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирської області капітана поліції ОСОБА_14. від 03.02.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000368 від 12.05.2017 року у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 КК України.

Вимоги скарги мотивовані зокрема тим, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є передчасною і необґрунтованою, не відповідає вимогам ст.110 КПК України, оскільки її мотивувальна частина не містить відомостей про мотиви постанови, їх обґрунтування. В постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. У постанові не надано належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібрані в ході досудового розслідування. У четвертому пункті резолютивної частини постанови вказано, що речові докази - матеріали приватизаційної справи, які долучено до матеріалів кримінального провадження, після закінчення терміну оскарження повернути до Овруцької міської ради. При цьому жодного слова немає про оригінал реєстраційної справи, який був витребуваний в реєстраційній службі Овруцької РДА. Відповідно до ч.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після проведення відповідних процесуальних дій документи, вилучені з реєстраційної справи, підлягають негайному поверненню суб`єкту державної реєстрації, який забезпечує зберігання такої реєстраційної справи. При цьому пункт щодо повернення реєстраційної справи суб`єкту державної реєстрації в оскаржуваній постанові відсутній та дізнавачем свідомо не вказаний з метою приховування слідів злочину, що мали місце під час реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: неіснуючого об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , за неіснуючою адресою; заявником реєстрації даного об`єкта є дружина ОСОБА_2 , в якої в оригіналі реєстраційної справи не вказаний об`єкт нерухомого майна, відсутня копія 5 та 6 сторінок паспорта, що на той час є підставою недійсності паспорта без вклеєної фотокартки віком 45 років; в заяві про реєстрацію права власності відсутні дані паспорта заявника ОСОБА_2 ; всі дані по параметрах запиту (права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження), державним реєстратором ОСОБА_3 були зроблені на фізичну особу: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина НОМЕР_2 ; в оригіналі реєстраційної справи також відсутня копія 13-ї сторінки паспорта ОСОБА_2 , де проставлений штамп на використання безоплатної приватизації житла, який проставляла не керівник відділу приватизації Овруцької міської ради ОСОБА_4 , а інша особа. Разом з тим, під час реєстрації майна ОСОБА_2 надавала в реєстраційну службу оригінал паспорта громадянина України з вклеєною фотокарткою, який по наполяганню керівника реєстраційної служби ОСОБА_5 був залишений в реєстраційній службі протягом п`яти днів до видачі Витягу про право власності на житло. Слід зазначити, що Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно надавала реєстратор ОСОБА_3 з печаткою державного реєстратора ОСОБА_3 , а в відомостях про державну реєстрацію майна вказана ОСОБА_6 , хоча за офіційними даними НАІС зміни до довідкової бази Реєстрів були внесені 18.11.2015 року. Наведені в оскаржуваній постанові твердження дізнавача про те, що в подальшому ОСОБА_1 . Овруцькою міською радою було видано нове свідоцтво про право власності з вірними відомостями, яке зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, правам та законним інтересам останнього будь якої шкоди не завдано, що тягне за собою відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, є неправдивими, оскільки в матеріалах приватизаційної справи відсутні документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на частини будинку АДРЕСА_2 , а саме: рішення виконкому Овруцької міської ради № 149 від 17.08.2017 року, рішення виконкому Овруцької міської ради № 179 від 14.09.2017 року, копія свідоцтва про право власності № 7870 від 06.11.2017 року та оригінал свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 20.04.2014 року. Разом тим, в матеріалах приватизаційної справи знаходяться документи, які підписані не ОСОБА_1 , а іншою особою та існують явні ознаки підробки підписів та дат, що свідчить про факт відсутності законної приватизації житла в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на частину будинку АДРЕСА_2 . Водночас в поштовому конверті копією постанови про закриття кримінального провадження без жодних роз`яснень начальником СД ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14. ОСОБА_1 було повернуто оригінали документів за його підписами за різні роки, які були надані для проведення почеркознавчої експертизи для з`ясування обставин підробки документів. Приватизація - це перехід майна в приватну власність, тобто процес передачі громадянам України житлових об`єктів державної власності. Жодним державним реєстратором, котрий проводив реєстрацію належного ОСОБА_1 житла не було вказано стосовно переносу та відчуження житла Овруцької міської ради і надання у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , що є обов`яковою дією. Крім того, 01.10.2021 року державний реєстратор Лугинської селищної ради ОСОБА_7 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєструє частину належного ОСОБА_1 сараю Г за гр. ОСОБА_8 на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 25.06.2021 року у справі № 286/3728/19 про виділення частки будинку в натурі. Як зазначено у відповіді Міністерства юстиції України № 111050/ПІ-Л-5149/19.2.1 від 18.11.2021 року, вказана дія державним реєстратором Лугинської селищної ради ОСОБА_7 виконана відповідно до даних технічного паспорта: ТІ01: НОМЕР_4 . Разом з тим, відповідно до технічного паспорта: ТІ01: НОМЕР_4 від 02.09.2021 року, виготовленого ФОП ОСОБА_9 АДРЕСА_3 : об`єкт будівництва, адреса: АДРЕСА_4 , інформація про замовників: відсутня, дані на складову частину об`єкта нерухомого майна: сарай Г: відсутні. Таким чином, реєстраційною дією, яка була проведена державним реєстратором ОСОБА_7 , ОСОБА_1 позбавлено права власності на частину сараю Г. Відтак, твердження в оскаржуваній постанові, що власника не позбавлено належного йому майна та прав на вказане майно, є неправдивим, оскільки право розпоряджатися є невід`ємною частиною права на вказане майно. Не відповідає дійсності й твердження в оскаржуваній постанові, що в ході досудового розслідування не встановлено будь-якого документу, в якому здійснено підробку нумерації квартир. В той час як в матеріалах кримінальної справи знаходяться договір купівлі-продажу, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, державний акт про право власності на земельну ділянку, нумерація квартир в яких не відповідає номерам в рішеннях суду та в рішеннях органу місцевого самоврядування.

В судових засіданнях 31.05.2022 року, 08.06.2022 року, 01.07.2022 року, 15.07.2022 року, 20.07.2022 року, 29.07.2022 року заявник вимоги та доводи скарги підтримав, просив її задоволити, з мотивів у ній викладених.

01.08.2022 року заявник подав заяву, в якій зокрема зазначив, що проведення судового засідання, яке призначено на 01.08.2022 року в частині дебатів з прокурором та дізнавачем (котрі, незважаючи на судові повістки, по декілька разів не були присутні на судових засідання) в його присутності є недоречним та необов`язковим.

Вказане у заяві розцінюється судом як клопотання завершити розгляд скарги у відсутність заявника.

Тому оскільки заявник, будучи належно повідомленим, в судове засідання 01.08.2022 року не прибув без поважних причин, однак, будучи присутнім в судових засіданнях 31.05.2022 року, 08.06.2022 року, 01.07.2022 року, 15.07.2022 року, 20.07.2022 року, 29.07.2022 року, надав слідчому судді пояснення з приводу вимог та доводів своєї скарги, а також брав участь в дослідженні всіх письмових доказів у справі, висловлюючи свої доводи та міркування, і висловив свою остаточну правову позицію з приводу оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, яку вважає незаконною і необгрунтованою та просить скасувати, слідчий суддя вбачає за можливе завершити розгляд скарги у відсутність заявника.

В судових засіданнях 31.05.2022 року, 08.06.2022 року, 01.08.2022 року прокурор проти скарги заперечив, просив у її задоволенні відмовити за безпідставністю.

В судових засіданнях 08.06.2022 року, 01.08.2022 року дізнавач проти скарги заперечив, просив у її задоволенні відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали скарги, дослідивши та оцінивши докази у справі, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

03.02.2022 року начальником СД ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирської області капітаном поліції ОСОБА_14. винесено постанову про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження №0000368 від 12.05.2017 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, речові докази - матеріали приватизаційної справи, що долучено до матеріалів кримінального провадження, після закінчення терміну оскарження повернуто до Овруцької міської ради.

При прийнятті вказаної постанови дізнавач виходив з наступного.

11.05.2017 до Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області з Овруцького районного суду надійшла ухвала слідчого судді про зобов`язання внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань матеріалів по заяві ОСОБА_1 про незаконну зміну нумерації квартир будинку АДРЕСА_2 , де він проживає та по факту того, що свідоцтво про право власності на квартиру, в той час як будинок, в якому проживає ОСОБА_1 рахується як 1/4 частина житлового будинку (том 1 а.с. 2).

Дані матеріали було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000368 від 12.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 08.01.1988 відповідно до рішення № 8 виконавчого комітету Овруцької міської ради ОСОБА_1 видано на заселення трьохкімнатний житловий будинок по АДРЕСА_2 , жилою площею - 49,6 кв.м, на підставі якого (рішення) було видано ордер на жиле приміщення (ордер серія АЖ № 049579 від 08.01.1988). На підставі вказаного ордеру, в якому вказана адреса - АДРЕСА_2 , без зазначення нумерації квартири. 22.01.1988 ОСОБА_1 разом з сім`єю зареєструвався за вказаною адресою, при цьому йому було вказано реєстрацію - квартира АДРЕСА_5 , про що наявна відмітка в паспорті останнього та в період часу з 1988 року по листопад 2010 року всі розрахунки за житлово-комунальні послуги, довідки з місця проживання і т.д. на сім`ю ОСОБА_10 проводились за адресою - квартира АДРЕСА_6 .

02.11.2010 ОСОБА_1 були заповнені талони на зміну номера квартири з № 3 на № 1 (том 1 а.с. 37) і з того часу всі процедури, в тому числі і приватизація житла здійснювалась на житлове приміщення № 1. Також встановлено, що відповідно до технічної документації, а саме в генеральному плані та поверховому плані, виготовлених на вказаний будинок квартира будинку, в який заселилась сім`я ОСОБА_1 нумерована під АДРЕСА_7 , з того часу будь-яких змін до технічної документації з приводу нумерації квартир не вносилось. При цьому в поверховому плані від 20.04.1965 вказано, що власником квартири АДРЕСА_7 вказаного будинку являється ОСОБА_11 , з того часу по 24.01.2001 року, коли здійснено останню перевірку, відповідно до наявних відміток на плані, будь-яких змін до нумерації не вносилось.

В тому числі, обстеження на місці здійснювалось 02.09.1998, після того, як 12.08.1998 ОСОБА_1 з метою приватизації житла подав до БТІ замовлення № 628, в якому просив провести оцінку будівель та провести поточні зміни, при цьому зазначив нумерацію квартири АДРЕСА_5 (том 1 а.с. 22), як у нього було вказано в паспорті. Після цього 02.09.1998 техніком БТІ було здійснено обстеження на місці, де було встановлено, що частина будинку, в якій проживає ОСОБА_1 , згідно плану нумерована під № 1, а не № 3, як вказано в замовленні, тому техніком було виправлено в замовленні на № 1. Також, 02.09.1998 після обстеження було видано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_8 , та складено план квартири АДРЕСА_7 вказаного будинку. Таким чином, будь-яких змін нумерації будинку АДРЕСА_2 в технічній документації не було.

Також, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 - "…Житлові та допоміжні приміщення нумеруються арабськими цифрами - окремо кожна квартира (група нежитлових приміщень, машино-місць) у порядку руху за годинниковою стрілкою, починаючи від входу.

Враховуючи вищевикладене, в ході досудового розслідування не встановлено будь-якого документу, в якому було здійснено підробку нумерації квартир, при цьому внаслідок невірного зазначення у замовленні 12.08.1998 нумерації квартири АДРЕСА_5 та її зміни на вірну під № 1 у 2010 році шкоди правам і законним інтересам ОСОБА_1 та членам його сім`ї завдано не було та будь-яких юридичних наслідків за собою не потягло, при цьому було виправлено відповідно до чинної Інструкції. Крім цього, відповідно до законодавства, якщо нумерація квартир не відповідає правовстановлюючим документам, то за згодою всіх співвласників нумерацію квартир можливо змінити за рішенням виконкому органу місцевого самоврядування.

По факту видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право власності з порушеннями, встановлено, що 28.04.2014 ОСОБА_1 відділом приватизації Овруцької міської ради було видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_3 (том 1 а.с. 33), відповідно до якого йому та дружині ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить кв. АДРЕСА_1 , при цьому не зазначено про те, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 належить 1/4 будинку АДРЕСА_2 , та не визначено належні їм частки.

20.05.2014 ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності, було зареєстровано вказане майно - квартира АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як приватну спільну сумісну власність за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до відділу приватизації Овруцької міської ради з питанням про внесення змін до свідоцтва про право власності в частині зміни з квартири на 1/4 частину житлового будинку, після чого, на підставі рішення виконкому Овруцької міської ради № 220 від 23.12.2016 (том 1 а.с. 39), провідним спеціалістом Овруцької міської ради ОСОБА_4 в свідоцтві про право власності № НОМЕР_3 було внесено зміни, а саме нею власноручно підкреслено графу "будинок", зазначено частку "1/4" та вказано частки "1/2" ОСОБА_1 та "1/2" ОСОБА_2 та зазначено про «спільна часткова власність», в той час як вже було зазначено спільна сумісна власність (свідоцтво - том 1 а.с.33).

З вказаним свідоцтвом про право власності, в якому було зроблено виправлення, ОСОБА_1 звернувся до реєстраційного сектору Овруцької РДА про те, щоб зареєструвати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , при цьому подав вказане виправлене ОСОБА_4 свідоцтво про право власності № 7592 від 28.04.2014, в якому було вказано 1/4 житлового будинку. Державним реєстратором було встановлено, що на підставі вказаного свідоцтва за цим же номером наявна реєстрація - кв. АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, а в свідоцтві було виправлено на "спільна часткова власність" за тою ж самою адресою. По цій заяві ОСОБА_1 реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень в зв`язку з тим, що вже на підставі вказаного свідоцтва відкрито розділ "квартира" та зареєстровано приватну спільну сумісну власність за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Також, було вказано, що відповідно до чинного законодавства записи, які внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скасовуються на підставі рішення суду (ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Крім цього, Міністерством юстиції України було проведено камеральну перевірку від 07.04.2017, відповідно до висновків якої у діях державних реєстраторів Овруцького районного управління юстиції не встановлено порушень при відкритті у Реєстрі розділу "квартира", відповідно до свідоцтва про право власності № 7592 від 28.04.2014, а також встановлено вірним винесення відмови у реєстрації 1/4 житлового будинку по АДРЕСА_2 , так як свідоцтво про право власності було подане з необумовленими виправленнями, які виконано спеціалістом відділу приватизації Овруцької міської ради ОСОБА_4 . Також ОСОБА_1 було рекомендовано звернутись до органу приватизації з питання внесення змін до правовстановлюючих документів. (том 1 а.с. 53-56)

14.09.2017 рішенням виконкому Овруцької міської ради № 179 прийнято рішення про зміну адреси об`єкту нерухомого майна ОСОБА_1 - 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_9 .

06.11.2017 Овруцькою міською радою було видано свідоцтво № НОМЕР_5 про право власності на житло - НОМЕР_6 будинку за адресою АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності. (том 1 а.с.250).

07.11.2017 державним реєстратором на підставі вказаного свідоцтва про право власності № 7870 від 06.11.2017 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності 1/4 частина житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 91,9 кв.м., житлова площа 51,9 кв.м.

Таким чином, вважаючи те, що спеціалістом відділу приватизації Овруцької міської ради ОСОБА_4 власноручно зроблено виправлення та доповнення у свідоцтві про право власності, яке нею раніше було видане ОСОБА_1 , з метою того, аби виправити відомості щодо права власності на майно останнього, умислу на підробку документу (свідоцтва про право власності) ОСОБА_4 не мала, та керувалась тим, щоб виправити невірно вказані відомості у свідоцтві на вірні, мети використання підробленого документа не мала, будь-яких прав не отримала та не могла отримати, тому в її діях відсутня суб`єктивна сторона злочину.

Крім того, в подальшому ОСОБА_1 . Овруцькою міською радою було видане нове свідоцтво про право власності з вірними відомостями, яке зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, правам та законним інтересам останнього будь-якої шкоди не завдано, що тягне за собою відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

11.10.2018 до Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області надійшла ухвала слідчого судді Овруцького районного суду по заяві ОСОБА_1 з приводу вчинення щодо нього шахрайських дій, відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000625 від 12.10.2018 за ст.190 ч.1 КК України та об`єднані у одне провадження, якому присвоєно № 0000368.

Потерпілий ОСОБА_1 пояснив та надав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до чого за ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 зареєстроване наступне майно до 3 розділів: 1).14.05.2014 квартира АДРЕСА_7 , що становить 1/4 частину житлового будинку в АДРЕСА_2 ; 2).07.11.2017 1/4 частина житлового будинку в АДРЕСА_2 ; 3).17.09.2018 1/4 частина житлового будинку в АДРЕСА_10 .

Реєстрація одного і того ж самого майна ОСОБА_1 у 3 розділах Реєстру стала можливою внаслідок вищевикладених обставин, а саме у зв`язку з видачею ОСОБА_1 свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 , виправлень у ньому та видачі нового свідоцтва про право власності № НОМЕР_5 ). Питання скасування державної реєстрації прав належить до компетенції органів юстиції України, зокрема державних реєстраторів, та проводиться на підставі рішення суду. У разі незгоди із діями чи бездіяльністю державного реєстратора заявник вправі у встановленому законодавством порядку звернутись до суду щодо їх оскарження.

ОСОБА_1 не позбавлено належного йому майна та прав на вказане майно, будь-яких дій відносно нього та членів сім`ї від представників органів державної влади з приводу незаконного проживання у вказаному житлі вчинено не було, будь-які заходів впливу з метою позбавлення ОСОБА_1 належної йому частини будинку місця не мали.

За таких обставин, дізнавач дійшов висновку, що по даному факту відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Таким чином, питання, з яких було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме зміна нумерації будинку, видача свідоцтва про право власності на житловий будинок з неправильними відомостями та заволодіння шахрайським шляхом майном чи правами на майно ОСОБА_1 досліджено, ознак кримінальних правопорушень не встановлено. На підставі вищевикладеного, дізнавач вважає, що по даних фактах відсутні склади кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, тому дійшов висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Із вищенаведеною постановою про закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування заявник ОСОБА_1 не погоджується, вважаючи її необґрунтованою та передчасною, і оскаржив її до слідчого судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ст.38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання (ч.1) Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування (ч.5).

У відповідності до стаття 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач уповноважений, зокрема: починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Підстави закриття кримінального провадження встановлені ст.284 КПК України. Зокрема відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з теорією кримінального права, обов`язковими елементами кримінального правопорушення, які в сукупності утворюють склад кримінального правопорушення є: об`єкт кримінального правопорушення, суб`єкт кримінального правопорушення, об`єктивна сторона кримінального правопорушення та суб`єктивна сторона кримінального правопорушення. Тільки у єдності всіх елементів та причино-наслідковому зв`язку між об`єктивною і суб`єктивною сторонами діяння складає кримінальне правопорушення, за яке може наступити кримінальна відповідальність особи.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. У відповідності до ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених зокрема пунктом 2 частини першої цієї статті, якщо в кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Випадки повідомлення про підозру передбачено ст.276 КПК України. Порядок повідомлення та вручення підозри встановлено ст.ст.277, 278 КПК України.

У кримінальному провадженні № 0000368 від 12.05.2017 року, постанова про закриття якого від 03.02.2022 року оскаржена заявником ОСОБА_1 , підозра нікому не пред`являлася, що у даному випадку само по собі є достатньою правовою підставою для закриття кримінального провадження за п.2 ч.1 ст.284 КПК України і спростовує доводи заявника про необґрунтованість та передчасність оскаржуваної постанови.

Щодо доводів скарги про не зазначення (не вирішення) в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження долі всіх речових доказів, зокрема реєстраційної справи, то вони не свідчать про її незаконність по суті і не можуть бути підставою для її скасування.

Стосовно наявності розбіжностей у приватизаційних і реєстраційних документах щодо належного йому об`єкту нерухомості, які на думку заявника, порушують його права власника, зокрема в частині розпорядження належним йому майном, то такий спір не підлягає вирішенню в межах кримінального провадження і може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні скарги ОСОБА_1 від 07.02.2022 року відмовити.

2.Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

3.Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_12