№ 207/2307/22
№ 1-кп/207/392/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000580 відносно :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області , громадянина України , військовослужбовця Збройних Сил України , освіта середня , одруженого , має неповнолітню дитину , який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,
за ч. 4 ст. 402 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

19 лютого 2022 року керівництвом РФ в умовах збройного конфлікту в порушення положень 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року , ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року , Загальної декларації про права людини , ст. 36 Конвенції про права дитини , Європейської конвенції про здійснення прав дітей , ст.ст. 30 , 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України , які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей , в тому числі неповнолітніх , для участі у військових діях , спрямованих проти держави Україна .
У подальшому , з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами РФ та світовою спільнотою , 21 лютого 2022 року РФ визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами , а 22 лютого 2022 року президент РФ ОСОБА_6 направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ , яке цього ж дня розглянуто та задоволено .
Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ , діючи всупереч вимогам п. п. 1 , 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року , принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 9 грудня 1981 року № 36/103 , від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX) , від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) , спланували , підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України , а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України .
Так , 24 лютого 2022 року , на виконання вищевказаного наказу , військовослужбовці Збройних Сил РФ , шляхом збройної агресії , з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням , незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим , Донецькій , Луганській , Харківській , Херсонській , Миколаївській , Сумській , Чернігівській , інших областях та здійснили збройний напад на державні органи , органи місцевого самоврядування , підприємства , установи , організації , військові частини , інші об`єкти , які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення , та здійснили окупацію частин вказаної території , чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку , встановленого Конституцією України , що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків .
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» , затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ , із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб .
Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 , строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб .
Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб .
Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб .
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави , підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24 лютого 2022 року Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації , яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 168 від 15 червня 2022 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу , на всі види забезпечення та призначено на посаду солдата резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС - НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 170 від 17 червня 2022 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_3 окремої механізованої бригади імені князя ІНФОРМАЦІЯ_2 , та солдат ОСОБА_5 вважається таким , що справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою .
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки .
Відтак , з моменту призову на військову службу та відправлення до військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_3 окремої механізованої бригади імені князя ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України , прийняв присягу на вірність народу України .
Вимогами статей 17 , 65 Конституції України визначено , що захист Вітчизни , незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України .
Статті 1 , 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають , що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни , забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями .
Будучи військовослужбовцем ОСОБА_5 повинен у своїй повсякденній діяльності дотримуватись вимог : статей 11 , 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , згідно з якими військовослужбовці постійно повинні свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України , Військової присяги , віддано служити Українському народові , сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок , бути хоробрими , дисциплінованими , беззастережно виконувати накази командирів (начальників) , знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України , бути зразком високої культури , скромності і витримки , не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців , берегти військову честь , захищати свою й поважати гідність інших людей , зобов`язані завжди пам`ятати , що за їх поведінкою судять не лише про них , а й про Збройні Сили України в цілому ; статей 4 , 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України , відповідно до яких військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України , зміцнювати військове товариство , виявляти повагу до командирів і один до одного , бути ввічливим і додержуватися військового етикету , поводитися з гідністю й честю , не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків ; право командира - віддавати накази і розпорядження , а обов`язок підлеглого - їх виконувати , наказ має бути виконаний сумлінно , точно та у встановлений строк .
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» , Збройні Сили України - це військове формування , на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України , захист її суверенітету , територіальної цілісності і недоторканності .
Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй , охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках , визначених законом , беруть участь у заходах , спрямованих на боротьбу з тероризмом .
З`єднання , військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану , здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період , заходів із забезпечення національної безпеки і оборони , відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях , організації та підтримання дій руху опору , проведення військових інформаційно-психологічних операцій , боротьби з тероризмом і піратством , заходів щодо здійснення захисту життя , здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України , забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення) , посилення охорони державного кордону , захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення , забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави , заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження , протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів , психотропних речовин , їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі , ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру , надання військової допомоги іншим державам .
Відповідно до частин 4-7 , 11 статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України» , Головнокомандувач Збройних Сил України є найвищою військовою посадовою особою у Збройних Силах України .
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» , оборона України - система політичних , економічних , соціальних , воєнних , наукових , науково-технічних , інформаційних , правових , організаційних , інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту ;
збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України ;
особливий період період , що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації , воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій ;
воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу , небезпеки державній незалежності України , її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади , військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень , необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки , а також тимчасове , зумовлене загрозою , обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень .
Згідно статті 11 Закону України «Про оборону України» , Генеральний штаб Збройних Сил України є головним органом військового управління з планування оборони держави , стратегічного планування застосування Збройних Сил України та визначених сил і засобів інших складових сил оборони, координації і контролю за виконанням завдань у сфері оборони органами виконавчої влади , органами місцевого самоврядування та силами оборони у межах , визначених законами України , актами Президента України та Кабінету Міністрів України ; визначає потреби в особовому складі, озброєнні , військовій техніці , матеріально-технічних, енергетичних , фінансових , інформаційних ресурсах , продовольстві , земельних і водних ділянках , комунікаціях , фондах та майні , необхідних для належного виконання завдань Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями , контролює повноту і якість їх отримання ; організовує стратегічне розгортання Збройних Сил України та інших військових формувань .
Відповідно до частин 1 , 2 , 4 статті 17 Закону України «Про оборону України» , захист Вітчизни , незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України .
Громадяни України чоловічої статі , придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком , повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством .
Військове командування , військовослужбовці , добровольці Сил територіальної оборони Збройних Сил України , працівники правоохоронних органів , які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України , особи , визначені Законом України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» , під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння) , зобов`язані дотримуватися законів та звичаїв війни та застосування збройної сили , визначених міжнародними договорами , згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України .
Згідно пункту 1 «Питань Головнокомандувача Збройних Сил України» , затверджених Указом Президента України від 27 березня 2020 року № 123/2020 , Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України ; здійснює управління застосуванням Збройних Сил України , а також переданих в його підпорядкування сил і засобів інших складових сил оборони ; видає з питань , що належать до його компетенції , обов`язкові для виконання у Збройних Силах України та інших складових сил оборони накази та директиви ; виконує інші повноваження відповідно до законів України та виданих на їх основі нормативна-правових актів .
За приписами ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців .
Статтею 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання .
Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника , крім випадків віддання явно злочинного наказу , і ставитися до нього з повагою .
Відповідно до ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накази віддаються , як правило , в порядку підпорядкованості . За крайньої потреби командир (начальник) , старший за службовим становищем , ніж безпосередній начальник , може віддати наказ підлеглому , минаючи його безпосереднього начальника , про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові .
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово , у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку .
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення .
У відповідності до ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець після отримання наказу відповідає : «Слухаюсь» і далі виконує його . Для того , щоб переконатися , чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ , командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу . Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ .
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін .
Відповідно до вимог ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ТВО командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 та ТВО заступника командира 2 механізованого батальйону з МПЗ НОМЕР_3 ОМБр майор ОСОБА_8 за посадою та військовим званням є начальником стосовно стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_3 окремої механізованої бригади імені князя ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_5 , який в силу приписів ст. 29 , 35 , 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений начальником термін .
Незважаючи на викладене , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин .
27 липня 2022 року о 09 годині 00 хвилин , тобто в умовах воєнного стану , у місці тимчасової дислокації в районі н. АДРЕСА_2 військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_3 окремої механізованої бригади імені князя ІНФОРМАЦІЯ_2 під час шикування особового складу частини НОМЕР_1 ТВО заступника командира 2 механізованого батальйону з МПЗ НОМЕР_3 ОМБр військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_8 , який є начальником за посадою та військовим званням відносно стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_3 окремої механізованої бригади імені князя ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_5 доведено для виконання наказ ТВО командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 вибути на певну ділянку місцевості Донецької області для зайняття оборони з метою відсічі збройної агресії зі сторони Російської Федерації та інших підконтрольних їй формувань .
Однак , солдат ОСОБА_5 , будучи обізнаним із порядком проходження , несення внутрішньої служби , порядком віддання , виконання наказів військовослужбовцями , в порушення вимог ст. 17 , 65 Конституції України , ст. 11, 29 , 35 , 37 , 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , ст. 4 , 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України , ст. 1 , 11 , 17 Закону України «Про оборону України» , діючи умисно , тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій , передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки , свідомо бажаючи їх настання , в умовах воєнного стану , 27 липня 2022 року о 09 годині 05 хвилин , перебуваючи на шикуванні особового складу підрозділу вказаної військової частини у н. АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати наказ начальника - ТВО командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 , який йому доведено ТВО заступника командира 2 механізованого батальйону з МПЗ НОМЕР_3 ОМБр майором ОСОБА_8 , а саме вибути на ділянку місцевості Донецької області для зайняття оборони з метою відсічі збройної агресії зі сторони Російської Федерації та інших підконтрольних їй формувань .

Таким чином , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 4 ст. 402 КК України 2001 року - непокора , тобто відкрита відмова виконати наказ начальника , вчинена в умовах воєнного стану .
11 жовтня 2022 року відповідно до ст. 472 КПК України між начальником Волноваського відділу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості .
Згідно угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України 2001 року . Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вказаному діянні . Також угодою було узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення за ч. 4 ст. 402 КК України 2001 року , застосувавши ст. 62 , 69 КК України 2001 року , у вигляді 1 року 6 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців .
Суд , дослідивши матеріали кримінального провадження , вважає , що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню .
Згідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості .
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні , зокрема , щодо кримінальних проступків , нетяжких злочинів , тяжких злочинів . Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків , злочинів , внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам . Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи , яка вчинила кримінальне правопорушення , у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи , а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень , внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб , у яких беруть участь потерпілий або потерпілі , не допускається , крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди .
У судовому засіданні було встановлено , що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України 2001 року , яке згідно ст. 12 КК України 2001 року , є тяжким злочином .
Судом з`ясовано , що обвинувачений розуміє права , визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України , наслідки укладення та затвердження угоди , передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України , характер обвинувачення , вид покарання та інші заходи , які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом .
Суд переконався , що укладення сторонами угоди є добровільним , тобто не є наслідком застосування насильства , примусу , погроз чи наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин , ніж ті , що передбачені в угоді .
Судом встановлено , що умови угоди відповідають вимогам КК України 2001 року та КПК України , що відсутні умови, які суперечать інтересам суспільства чи порушують права , свободи та інтереси сторін або інших осіб .
Тому , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між начальником Волноваського відділу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та ОСОБА_5 із призначенням ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання .
Суд вважає необхідним запобіжний захід ОСОБА_5 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили ; зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку : одному дню попереднього ув`язнення відповідають один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців .
Керуючись ст. 314 , 369 371 , 373 376 , 475 КПК України , суд

У Х В А Л И В

Затвердити укладену 11 жовтня 2022 року угоду про визнання винуватості між начальником Волноваського відділу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України 2001 року , та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України 2001 року у вигляді 1 року 6 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців .
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою .
Зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 27 липня 2022 року по 19 жовтня 2022 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців .
Вирок може бути оскаржено з підстав , передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України , до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя ОСОБА_1