Справа № 464/3531/22
пр.№ 1-кп/464/399/22
УХВАЛА

07 жовтня 2022 року Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави з підстав, викладених у письмовому тексті клопотання. Зазначив, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу під час досудового слідства та підготовчого провадження, не змінилися. Так, продовжує існувати обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй тяжкого кримінального правопорушення, остання є громадянкою іншої держави, строк дії її посвідки на тимчасове проживання в Україні закінчився 03.02.2022, та, враховуючи покарання, яке може бути їй призначене судом, може мати підстави переховуватися від суду. Крім цього, існує ризик впливу обвинуваченої на свідка, який недопитаний в ході судового розгляду, а також ризик можливості її спілкування із співучасником, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження. Враховуючи відсутність місця праці та корисливого мотиву вчинення злочину, існує ризик вчинення ОСОБА_5 інших аналогічних злочинів.

Захисник ОСОБА_6 , думку якого підтримала обвинувачена ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання прокурора заперечив з підстав, що викладені у письмовій заяві від 15.08.2022. Зазначив, що закінчення терміну дії посвідки ОСОБА_5 щодо перебування на території України не підтверджує існування ризику ухилення від суду, оскільки остання має міцні соціальні зв`язки у м. Львові, в тому числі на утриманні малолітню дитину, а також має у власності житло. Можливість в ОСОБА_5 впливати на свідка відсутня. Обвинувачена визнає, що вчинила злочин, однак нетяжкий, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим бажає активно доводити свою правову позицію. Вважав за можливе змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши обвинувальний акт та долучені до такого матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченій судом враховано, що продовжує існувати обґрунтована підозра у вчиненні останньою інкримінованого їй злочину.

Також судом взято до уваги відомості про її особу, яка заміжня та має малолітню дитину ОСОБА_7 , 2014 р.н., до затримання офіційно працевлаштованою не була, є громадянкою РФ, має постійне місце проживання за адресою реєстрації у м. Львові та є співвласницею такого помешкання, однак строк дії її посвідки на тимчасове проживання в Україні закінчився, її вік, стан здоров`я, відсутність судимості, а також те, що остання обвинувачується у вчиненні в період дії правового режиму воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією РФ, тяжкого злочину у сфері охорони державних кордонів, вчиненого за попередньою змовою з невстановленою на цей час особою, з корисливих мотивів, за яке у випадку визнання винуватості особи передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю з конфіскацією майна.

Таким чином, ризики, які існували раніше, не змінились, та обвинувачена може мати підстави переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, продовжити вчинення кримінальних правопорушень та перешкоджати кримінальному провадженню. Застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання нею своїх процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно продовжити.

Застосування іншого запобіжного заходу є недоцільним.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Владивосток РФ, громадянки РФ, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , продовжити на шістдесят днів, а саме до 05.12.2022 включно.
Визначену ОСОБА_5 заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень залишити без зміни.
У разі внесення застави зобов`язати строком на два місяці ОСОБА_5 прибувати до суду за кожною вимогою, не відлучатися з м. Львова без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання, утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 , здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право виїзд з України і в`їзд в Україну.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченій та направити Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1