Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/777/22
номер провадження 1-кс/695/202/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2022 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області Ватажок- ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання прокурора Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000193 від 12.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 12.04.2022 до ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП ВПД №2 лейтенанта поліції ОСОБА_4 , який повідомив про те, що ним було зупинено автомобіль марки «VOLVO 44» під керуванням гр. ОСОБА_5 , жителя смт. Чорнобай, Золотоніського району, Черкаської області, в якого в ході перевірки вищевказаного автомобіля було виявлено невідповiднiсть номеру кузова, з номером кузова зазначеному в свідоцтві про реєстрацію даного автомобіля.

З метою невідкладного фіксування даного кримінального правопорушення та вилучення речових доказів на місце події була відразу направлена слiдча оперативна група ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області. У ході виїзду на місце події слідчим СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_6 12.04.2022 було проведено огляд місця події на автодорозі зі сполученням смт. Чорнобай м. Золотоноша, а саме виїзд з смт. Чорнобай та вилучено автомобiль марки «VOLVO 440», 1990 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 », власником якого вiдповiдно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ являється ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_1 , який було опечатано та поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , яке було поміщено до паперового конверту, який опечатано.

За даним фактом 12.04.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

У ході проведення допиту в якості свідка ОСОБА_4 було встановлено, що останній, перебуваючи на добовому чергуванні в ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, а саме в складi патруля зупинив автомобіль марки «VOLVO 440», д.н.з. « НОМЕР_3 » під керуванням ОСОБА_5 . При проведенні перевірки документів на авто та перевірки вузлів та агрегатів вказаного авто, зазначених у свідоцтвi про реєстрацію та самим автомобілем було виявлено їх невідповідність, а саме не співпадали літери, які зазначені у свідоцтві про реєстрацію та на дублюючій табличці номера кузова на автомобiлi. Також при детальнiй перевiрцi номеру кузова на автомобiлi марки «VOLVO 440», д.н.з. « НОМЕР_3 », на однiй iз дублюючих табличок номера кузова, а саме тій, що розміщена під капотом авто було виявлено сліди потертості, що може свідчити про зміну номера кузова повністю, або частково. У зв`язку із виявленим свідок ОСОБА_4 повідомив про це по лінії «102».

12 квітня 2022 року дізнавачем сектору дізнання Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_8 винесено постанову про визнання автомобiля марки «VOLVO 440», 1990 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_3 » та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Посилаючись на те, що на теперішній час існує достатня сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу зберегли на собі сліди правопорушення та містять iншi вiдомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та з вказаним транспортним засобом та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу необхідно провести вiдповiднi експертизи, прокурор звернувся з даним клопотанням до суду.

У судовому засіданні 15.04.2022 ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, пояснивши, що номер кузова заначений на дублюючій табличці номера кузова на автомобiлi відповідає номеру кузова, зазначеному у відомостях з бази МВС, що підтверджується роздруківкою з додатку «Дія». Щодо слідів потертостей, які було виявлено на однiй iз дублюючих табличок номера кузова, яка розміщена під капотом авто, ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_9 пояснили, що транспортному засобу вже більше 30 років, тому наявність слідів потертостей не може свідчити про знищення, підробку або заміну номера кузова. Також ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_9 вказували, що позбавлення ОСОБА_5 права керування даним автомобілем становитиме надмірне втручання в права останнього з огляду на його похилий вік та дію на території України режиму воєнного стану.

У судове засідання 21.04.2022 ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_9 не прибули, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні даного клопотання наполягав повністю.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає про таке.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000193 від 12.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, та під час досудового розслідування якого вилучено транспортний засіб автомобiль марки «VOLVO 440», 1990 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_3 », власником якого вiдповiдно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_1 , та який було опечатано та поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , яке було поміщено до паперового конверту, який опечатано.

Постановою дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 12.04.2022 вказані транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовими доказами.

Також дізнавачем СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 12.04.2022 у даному кримінальному провадженні винесено постанови про призначення судової експертизи щодо відповідності бланка свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 бланкам свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, які є в офіційному обігу, а також про призначення експертизи комплексного дослідження транспортного засобу.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями абзацу першого частини третьої ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення заявленого клопотання про арешт майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовими доказами, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати, що тимчасово вилучене під час огляду місця події свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «VOLVO 440», 1990 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 », НОМЕР_2 є доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим належить накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «VOLVO 440», 1990 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 », НОМЕР_2 , який було вилучено 12.04.2022 під час проведення огляду місця події на автодорозі із сполученням смт. Чорнобай м. Золотоноша, виїзд із смт. Чорнобай.

Щодо накладення арешту на автомобіль марки «VOLVO 440», 1990 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 », що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчий суддя зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що метою накладення арешту на вказаний вище автомобіль є збереження речового доказу та запобігання його знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування.

Підставою для арешту транспортного засобу є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно зберегло на собі сліди правопорушення та яке може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, а також необхідністю проведення експертиз.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що відповідно до клопотання та матеріалів доданого до нього, а також наданих перед початком судового засідання фототаблиць та відеозаписів огляду місця події від 12.04.2022 неможливо встановити, на якій саме iз дублюючих табличок номера кузова, що розміщені під капотом авто під час огляду було виявлено сліди потертості, що може свідчити про зміну номера кузова повністю, або частково.

Також слідчий суддя при вирішенні даного клопотання бере до уваги, що роком випуску вказаного транспортного засобу є 1990 рік, що безумовно свідчить про можливість наявності деяких потертостей на окремих частинах даного автомобіля, у тому числі і на кузові, з огляду на тривалість експлуатації даного автомобіля.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду на те, що органом досудового розслідування проведено огляд транспортного засобу та фіксацію відомостей про нього у відповідних процесуальних протоколах, власником вказаного автомобіля є людина похилого віку, а на території України діє режим воєнного стану, з метою забезпечення збереження речових доказів, та забезпечення співрозмірності права власника на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб підлягає частковому задоволенню шляхом заборони його відчуження будь-яким способом, його приховування, підміну, пошкодження, знищення або вчинення інших незаконних дій з майном, на яке накладено арешт до закінчення кримінального провадження і вирішення справи по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого максимального заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Усі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Згідно з Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Керуючись ст. 2, 7, 94, 98, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

У рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 12.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «VOLVO 440», 1990 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 », НОМЕР_2 , який було вилучено 12.04.2022 під час проведення огляду місця події на автодорозі із сполученням смт. Чорнобай м. Золотоноша, виїзд із смт. Чорнобай.

Автомобіль марки «VOLVO 440», 1990 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 », що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на відповідальне зберігання ОСОБА_5 під розписку та заборонити йому відчуження даного транспортного засобу будь-яким способом, його приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт до закінчення кримінального провадження і вирішення справи по суті.

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Зобов`язати власника майна, якому буде передано на відповідальне зберігання, що останній за першою вимогою слідчого, прокурора повинен негайно надати його для проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у разі їх необхідності.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_10