Номер провадження: 11-сс/813/881/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000380 від 07 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14 липня 2022 року включно в межах строку досудового розслідування.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава - 744 300 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із заставою, визначеною у клопотанні слідчого у розмірі 198 480 гривень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що прокурор у судовому засіданні заявив усне клопотання про збільшення розміру застави до 744 300 гривень, що призвело до порушення права підозрюваного на захист.

Крім того, слідчий суддя не мотивував належним чином підстави для визначення застави у розмірі завідомо непомірному для підозрюваного.

Захисник вважає, що жодний ризик, передбачений ч.1 ст.177 КПК України прокурором не доведений.

Також прокурор не довів у судовому засіданні неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Крім того слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу підозрюваного, який позитивно характеризується, навчається, раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше кінця лютого 2022 року, вступив у злочину змову з невстановленою особою, якій повідомив про свої злочинні плани щодо незаконного перетинання особами державного кордону України за грошові кошти та наявної реальної можливості організувати таке переправлення.

31 травня 2022 року, більш точний час в ході проведення досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 , знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись злочинним наміром, діючи за попередньою змовою з невстановленою на момент досудового розслідування особою, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну повідомленнями «Телеграм» розпочав листування з ОСОБА_10 , в ході, якої повідомив останньому про те, що має зв`язки та може організувати і здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Молдови. Однак з метою роз`яснення вказаного плану та оголошення вартості такого переправлення, ОСОБА_8 , визначив місце особистої зустрічі за адресою місто Одеса, площа «10 квітня», поблизу кав`ярні у вигляді трамвайного вагону з надписом «№ 5 10 KVITNIA SQUARE».

Після цього 10 червня 2022 року приблизно о 17 годині 03 хвилини ОСОБА_10 прибув до раніше вказаного йому місця зустрічі, а саме: за адресою м.Одеса, площа «10 квітня», поблизу кав`ярні у вигляді трамвайного вагону з надписом «№ 5 10 KVITNIA SQUARE», де його зустрів ОСОБА_8 . Далі, в ході особистої розмови, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного з невстановленою на момент досудового розслідування особою, злочинного умислу направленого на своє особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, повідомив останньому, що він за грошову винагороду в розмірі 5000 доларів США організує незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України на територію Республіки Молдова з використанням документації, що означає переправлення особи через державний пункт пропуску з наявністю при собі медичної довідки, яка буде підтверджувати наявнысть у ОСОБА_10 хвороби чи захворювання ІІ групи інвалідності. В подальшому ОСОБА_8 з метою доведення свого умислу до кінця, в ході розмови, демонстрував свою обізнаність щодо різних способів незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону через свої міцні зв`язки з особами з числа прикордонної служби, надавав поради та вказівки щодо дій ОСОБА_10 в момент самого перетинання кордону, піший шлях перетину через державний пункт пропуску з конкретним зазначенням послідовних дій та морального стану, а також інші поради незаконного перетину державного кордону. З метою доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_8 знаючи що йому потрібно передати невстановленій особі частину грошових коштів, висловив вимогу ОСОБА_10 передати йому грошові кошти в сумі 1500 доларів США, при цьому наголосив, що вказані гроші призначені для виготовлення медичної документації, яка буде свідчити про наявність ІІ групи інвалідності у ОСОБА_10 та в разі відмови надання коштів, останньому буде відмовлено в організації його незаконного переправлення через державний кордон України, та зазначив що, грошові кошти потрібно передати у найближчий час, попередньо узгодивши з ОСОБА_10 списатись у месенджері «Телеграм», коли у останнього буде при собі визначена сума грошових коштів. Проте, в ході подальшого спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 повідомив, що може знизити суму, яку потрібно буде віддати ОСОБА_10 за незаконний перехід через державний кордон України, а саме до 4000 доларів США, якщо останній знайде гроші та перейде через державний кордон України до кінця поточної неділі, тобто до 20 червня 2022 року, на що ОСОБА_10 надав свою згоду.

13 червня 2022 року приблизно о 12 годині 11 хвилин, ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на вчинення ряду дій щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод, керуючись корисливим мотивом, прибув на авто марки «Mersedes» держаний номер « НОМЕР_1 » до магазину «Ева» що розташовується за адресою АДРЕСА_1 , де зустрівся з ОСОБА_10 , та в ході обговорення вказівок по перетину державного кордону отримав від ОСОБА_10 раніше обумовлену суму грошових коштів в сумі 1500 доларів США (у відповідності до курсу НБУ станом на 13.06.2022 складає 43 875 гривень) та повідомив, що документи для перетину кордону будуть зроблені за 2 (два) дні. Крім того між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , було обумовлено обставини передачі другої частини грошових коштів.

Після цього 13 червня 2022 року у вечірній час, біл ОСОБА_8 , керуючи організацією незаконного переправлення через державний кордон України, узгодив місце зустрічі з невстановленою на момент досудового розслідування особою, для передачі грошових коштів та вирішення питання про виготовлення документації відносно ОСОБА_10 та в подальшому у не встановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_8 передав невстановленій на момент досудового розслідування особі грошові кошти в сумі 1500 доларів США.

У подальшому, з метою реалізації раніше визначеного плану, з метою доведення його до кінця, 21 червня 2022 року приблизно об 11 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на вчинення ряду дій щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод, керуючись корисливим мотивом, прибув на авто марки «Mersedes E320» чорного кольору, іноземної реєстрації «LAP569» за адресою: АДРЕСА_1 , де навпроти вказаного будинку на автомобільній стоянці зустрівся з ОСОБА_10 , та в ході обговорення вказівок по перетину державного кордону отримав від ОСОБА_10 другу частину раніше обумовленої суму грошових коштів в сумі 2500 доларів США (у відповідності до курсу НБУ станом на 21.06.2022 складає 73 137, 5 гривень) та передав ОСОБА_10 довідку для отримання пільг інвалідами з інвалідністю №16.02-10/675672 від 13.02.2020 року, в якій гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться як особа з інвалідністю ІІ групи за підписом начальника управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради ОСОБА_11 .

21 червня 2022 року громадянина ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та на наступний день йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема: протоколом прийняття заяви та допиту свідка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого останній повідомив обставини за якими він познайомився з особою на ім`я ОСОБА_12 , який запропонував йому допомогу у незаконному перетині державного кордону України за винагороду у загальній сумі 4000 доларів США; протоколами огляду речових доказів, а саме скріншотів з мобільного телефону належного ОСОБА_10 які були надані заявником для долучення до матеріалів кримінального провадження та оглянуті працівниками УМП ГУНП в Одеській області, в ході якого зафіксовано спілкування через месенджер «Телеграм» між заявником та громадянином ОСОБА_8 де останній запропонував свої послуги у вирішенні питання щодо перетину державного кордону України; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 який повідомив про обставини вчинення злочину відносно нього підозрюваним ОСОБА_8 ; протоколом обшуку транспортного засобу марки «Mersedes E320» чорного кольору, іноземної реєстрації «LAP569» належного підозрюваному ОСОБА_8 від 21 червня 2022 року, в ході якого було виявлено та вилучено предмети здобуті кримінально протиправним шляхом, а саме грошові кошти у сумі 2500 доларів США, які ОСОБА_8 за отримав виготовлення та передачу довідки про отримання пільг інвалідами з інвалідністю ІІ групи; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 де навпроти розташовується стоянка для автомобілів, в ході якого ОСОБА_10 добровільно видав отриману ним від ОСОБА_8 довідку про інвалідність; протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 в ході якого останнім було надано свідчення щодо протиправної діяльності ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вище зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КПК України.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Злочин, передбачений ч.3 ст.332 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Крім того апеляційний суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 матиме можливість здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний володіє інформацією про їх місце проживання та їх контактними даними. На теперішній час досудове розслідування триває, у кримінальному провадженні не встановлені та не допитані всі свідки, показання яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 до затримання ніде офіційно не працював.

Відсутність у ОСОБА_8 постійного місця роботи, а отже і джерел доходу доводять, що перебуваючи на свободі підозрюваний може продовжити злочинну діяльність.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

При цьому, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що слідчий суддя в якості альтернативного запобіжного заходу визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_8 , який не відповідає критеріям необхідності та пропорційності.

В порушення вимог п.2) ч.5 ст.182 КПК України слідчий суддя не врахував, що максимальний розмір застави для особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в силу вимог ст.12 КК України, може бути визначений в сумі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ч.5 ст.182 КПК України чітко регламентують те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не були належним чином виконанні вимоги ч.5 ст.182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_8 застави саме в розмірі 744 300 гривень, яку підозрюваний та його родичі об`єктивно не мають можливості внести.

Слід зазначити і про те, що у своєму клопотанні слідчий просив визначити в якості альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_8 заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 гривень

В свою чергу до повноважень слідчого судді, в тому числі, відноситься здійснення контролю щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу до підозрюваного, який запропонований слідчим чи прокурором у відповідному клопотанні. При цьому, діючим кримінальним процесуальним законом не передбачена можливість слідчого судді за власної ініціативи застосувати до підозрюваного більш суворий запобіжний захід, ніж запропонований у клопотанні слідчого, прокурора.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя вийшов за межі вимог клопотання слідчого та за власної ініціативи збільшив розмір застави, чим погіршив становище підозрюваного, не вмотивувавши своє рішення в цій частині, в порушення вимог ч.4 ст.182 КПК України визначив підозрюваному ОСОБА_8 завідомо непомірний розмір застави, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4) ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Викладені обставини є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд враховує особу ОСОБА_8 який є громадянином України, неодружений, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, зареєстрований та до затримання проживав на території м. Одеси.

Враховуючи викладені обставини апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 необхідно визначити заставу запропоновану слідчим в максимальних межах, встановлений п.2) ч.5 ст.182 КПК України, а саме - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень (2481 грн. * 80).

На переконання апеляційного суду такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 14 липня 2022 року включно в межах строку досудового розслідування скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 14 липня 2022 року включно в межах строку досудового розслідування.

Визначити в якості альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_8 заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень. (2481 грн*80).

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 05.07.2022 року, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

У разі внесення застави на відповідний рахунок Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з під варти, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні, визначеними слідчим;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч.8,10,11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4