Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001934 від 07 серпня 2021 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, в порядку ст.89 КК України судимості не має;
визнанно винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишено до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
1) 21.02.2011 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.104 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
2) 13.08.2012 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільнений по відбуттю строку покарання;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши термін перебування під вартою з 07 по 11 серпня 2021 року включно.
Запобіжний захід у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишено до набрання вироком законної сили.
Вироком суду вирішено долю речових доказів.
Арешт майна, згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.08.2021 скасовано.
Згідно вироку суду обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен зокрема, за попередньою змовою між собою, 07.08.2021 року близько 03.00 години, умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження вхідних дверей проникли до приміщення магазину «Козачок», що по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали сосиски «Ніжні» ТМ «Зоря», вагою 916 г, закупівельною вартістю 73 гривні 28 копійок, кабаноси ТМ «Зоря», вагою 800 г, закупівельною вартістю 88 гривень 30 копійок, ковбасу «Варшавська» ТМ «Зоря», вагою 434 г, закупівельною вартістю 63 гривні 01 копійка, гомілку ТМ «Зоря», вагою 350 г, закупівельною вартістю 36 гривень 75 копійок, ковбасу «Буковинська» ТМ «Зоря» в кількості 2 штук, вагою 530 г, закупівельною вартістю 37 гривень 10 копійок кожна, ковбасу напівкопчену «Салямі Королівська» ТМ «Забіяка» в кількості 2 штук, вагою 418 г, закупівельною вартістю 31 гривня 27 копійок кожна, ковбасу «Татарська напівкопчена» ТМ «Забіяка», вагою 292 г, закупівельною вартістю 44 гривні 34 копійок, кавбасу «Салямі Пармезан» ТМ «Зоря», вагою 444 г, закупівельною вартістю 57 гривень 88 копійок, ковбаса «Звичайна напівкопчена» ТМ «Забіяка», вагою 486 г, закупівельною вартістю 48 гривень 96 копійок, цигарки марки «Marvel Red» в кількості 11 пачок, закупівельною вартістю 45 гривень 00 копійок, цигарки марки «Rothmans ROYALS Blue» в кількості 3 штуки, закупівельною вартістю 51 гривня 43 копійки, цигарки марки «Rothmans Blue 25» в кількості 5 пачок, закупівельною вартістю 60 гривень 00 копійок, цигарки марки «LM LOFT double splash» в кількості 4 пачки, закупівельною вартістю 56 гривень 19 копійок, цигарки марки «LM LOFT sea blue» в кількості 2 пачки, закупівельною вартістю 54 гривні 29 копійок, цигарки марки «LM LOFT blue», закупівельною вартістю 54 гривні 29 копійок, цигарки марки «BOND Street Blue Selection» в кількості 5 пачок, закупівельною вартістю 53 гривні 33 копійки, цигарки марки «WEST blue XL» в кількості 6 пачок, закупівельною вартістю 59 гривень 19 копійок та грошові кошти у сумі 3255 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 5694 гривні 60 копійок та термінал самообслуговування «IBOX», с/н 866306, вартістю 16200 гривень, в якому знаходились грошові кошти у сумі 3690 гривень, які належать ОСОБА_12 , чим спричинив останньому майнової шкоди у сумі 19 890 гривень.
Таким чином, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто таємно викрали чуже майно, за попередньою змовою групою осіб, поєднано з проникненням у інше приміщення (а.с.84-87)
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин провадження, вказує, що обраний судом захід примусу не відповідає меті покарання та не є співмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам. Вважає вирок суду першої інстанції прийнятий у невідповідності покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Звертає увагу суду на ту обставину, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, тісні соціальні зв`язки, перебуває у цивільному шлюбі, збитки потерпілим повністю відшкодовані, останні на суворому покаранні не наполягали, має постійну роботу, характеризується виключно позитивно, має на утриманні батька інваліда та тяжко хвору маму, якій потрібна постійна допомога. Вважає, що суд першої інстанції повною мірою не врахував вказані обставини, а також не зважав на другорядну роль кари як мети покарання. Вказує на те, що можливе його виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України. Просить змінити вирок суду в частині призначеного покрання та призначити йому покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України (а.с.90).
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_7 не оспорюються. Також вказує, що не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, апеляційна скарга подається у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 (п.п.3, 4 ч.1 ст.409, ч.2 ст.409 КПК України).
Вказує на те, що судом першої інстанції при ухваладенні оскаржуваного вироку було допущено порушення норм матеріального і процесуального права. Дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, суд правильно визнав доведеним обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України за обставинами, інкримінованими в обвинувальному акті, однак неповно виклав зміст фактичних обставин кримінального правопорушення за інкримінованою статтею. Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденніи чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно. При цьому при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в обвинувальному акті зазначена кваліфікуюча ознка «повторно». Разом з тим, при викладенні фактичних обставн вчиненого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд у вироку не зазначив про те, що ним злочин вчинено повторно, що невідповідає обвинуваченню, викладеному в обвинувальному акті, та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підставою для зміни вироку суду. При цьому, у вироку не наведено будь-яких мотивів, з яких суд прийняв рішення про зміну обсягу обвинувачення та виключення ознаки «вчинення повторно» з формулювання фактичних обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Крім того, незважаючи на те, що ОСОБА_8 є особою раніше судимою, призначив останньому покарання у виді 3 років позбавлення волі, яке є мінімальним згідно санкцією статті.
Просить вирок в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 змінити. Вважати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. В мотивувальній частині вироку Луцького міськрайонного суду Волинської обаласті від 16.11.2021 року при викладенні фактичних обставин вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, вказати про визнання доведеною вини ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення, із кваліфікуючою ознакою «повторно». В решті вирок суду залишити без змін (а.с.98-102).

На адресу Волинського апеляційного суду 14.06.2022 року від прокурора надійшли зміни і доповнення до апеляційної скарги. В яких вказує на те, що подана раніше апеляційна скарга підтримується у повному обсязі. Водночас на даний час виникла необхдінсть внести зміни до апеляційної скарги, якими не погіршується становище обвинуваченого. Вказує на те, що суд першої інстанції розглядаючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 вимог закону не дотримався. Так, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України. Натомість, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, відкинув викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Крім того, вирок суду містить суперечливі висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки повторного вчинення злочину, оскільки у вступній частині вироку суд визнав доведеним наявність в останнього не знятих та не погашених судимостей згідно вироків Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.02.2011 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та від 13.08.2012 року про його засудження за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України. Крім того, факт вчинення ОСОБА_8 злочину повторно враховано при призначенні покарання за ч.3 ст.185 КК України, про що зазначено у мотивувальній частині вироку. У той же час, при викладенні формули та формулювання обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, як правової моделі злочину, судом не наведено кваліфікуючу ознаку «повторніть». Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції (а.с.140-141).

В судове засідання не з`явилися обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від них на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про слухання справи у їх відсутності чи відкладення розгляду справи.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції також повідомив, що його довірителю відомо про розгляд справи у апеляційному суді 22.07.2022 року.

Апеляційний суд вирішив продовжити розгляд справи у відсутності обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг; захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , який свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційну скаргу зі змінами прокурора не визнав, просив відмовити у її задоволенні; прокурора, яка проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечила, просив задовольнити їх апеляційну скаргу зі змінами; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вироку суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ніким із учасників кримінального провадження не оскаржується, а тому апеляційним судом оскаржуваний вирок в цій частині не перевіряється.
Згідно ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту вироку суду та прослуховування запису судового засідання суду першої інстанції від 04.11.2021 року вбачається, що фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація злочинних дій обвинувачених, ніким не оспорювались.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю визнали свою вину в інкримінованих їм органом досудового розслідуванням кримінальних правопорушеннях, погодились з кваліфікацією вчинених ними діянь. Учасники судового провадження, не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин та в частині необхідності дослідження доказів у повному обсязі, не заперечували на проведенні розгляду справи у спрощеному порядку, відповідно до приписів ст.349 КПК України.
Суд першої інстанції переконався у добровільності позиції обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з приводу недоцільності дослідження доказів у провадженні, роз`яснив їм наслідки розгляду справи в порядку ст.349 КПК України, з`ясував чи правильно вони розуміють зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням ними вини в частині пред`явленого обвинувачення, прийняв обґрунтоване рішення щодо недоцільності дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в подальшому вони не матимуть права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З технічного запису судового засідання вбачається, що суд першої інстанції на місці ухвалив обсяг і порядок дослідження доказів по вказаному кримінальному провадженню, а саме не досліджувати певну частину доказів, провести судовий розгляд відповідно до приписів ст.349 КПК України й обмежити судове слідство лише допитом обвинувачених та дослідженням даних, що характеризують їх особу.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі №727/9754/18 щодо застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст.91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що зазначених вимог кримінального процесуального закону та висновків Верховного Суду, судом першої інстанції належним чином дотримано не було.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно п.3 ч.2 ст.283 КПК України є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий документ, яким визнається достатність доказів зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів сторони захисту. Обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його передаванням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку, як це передбачено ст.293 КПК України. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах.

При цьому ч.3 ст.337 КПК України наділяє суд правом з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, при цьому якщо судом встановленні відмінні від інкримінованих в обвинувальному акті обставини кримінального провадження.

Суд першої інстанції розглядаючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 вказаних вимог закону не дотримався. Так, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглянув кримінальне апровадження у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України. Натомість, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, відкинув викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Крім того, вирок суду містить суперечливі висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки повторного вчинення злочину, оскільки у вступній частині вироку суд визнав доведеним наявність в останнього не знятих та не погашених судимостей згідно вироків Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.02.2011 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та від 13.08.2012 року про його засудження за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України. Крім того, факт вчинення ОСОБА_8 злочину повторно враховано при призначенні покарання за ч.3 ст.185 КК України, про що зазначено у мотивувальній частині вироку.

У той же час, при викладенні формули та формулювання обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, як правової моделі злочину, судом не наведено кваліфікуючу ознаку «повторніть».

Колегія суддів наведені порушення вважає істотними, та такими, що перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне й обґрунтоване рішення і які, в свою чергу, позбавляють можливості колегії суддів зробити висновок про правильність юридичної оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_8 та призначеного покарання, оскільки розгляд провадження відбувся згідно вимог ст.349 КПК України.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок чи ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Підставою для скасування судового рішення при розгляді в суді апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищенаведені порушення у відповідності до ст.412 КПК України є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, як того вимагає ст.370 цього ж Кодексу, а відтак такими, які згідно з п.3 ч.1 ст.409, ст.415 КПК України є правовою підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду кримінального провадження в цій частині щодо обвинуваченого ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
При цьому, звертає апеляційний суд увагу на те, що згідно з ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначеного покарання ОСОБА_8 .
У зв`язку із скасуванням вироку суду з процесуальних підстав, інші доводи, які наведені у апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 , слід перевірити при новому судовому розгляді.
При новому судовому розгляді слід усунути виявленні порушення кримінального процесуального закону, розгляд провадження провести у відповідності до вимог КПК України та за його наслідками ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, яке буде відповідати вимогам ст.370 КПК України.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 145 КПК України, Волинський апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, скасуватита призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в цій частині в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді