ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 193/1362/19
Провадження № 1-кп/210/108/22
"18" липня 2022 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
колегії суддів:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4
сторони кримінального провадження, які приймають участь у судовому засіданні: прокурор Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_5 , представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6 , потерпіла - ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , захисники обвинуваченого - адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внесеного 29 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197, -

ВСТАНОВИЛА:
В Дзержинському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні звернулась з клопотанням про скасування арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_8 , накладеного ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області у вигляді заборони розпоряджатися та користуватися транспортним засобом марки FORD TRANSIT, 1998 року випуску, д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна на транспортний засіб.
Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6 , заперечував з приводу задоволення клопотання, так як зазначений автомобіль визнаний в якості речового доказу в кримінальному провадженні.
Колегія суддів, дослідивши клопотання захисника про скасування арешту майна, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.
Перш за все, судова колегія констатує, що арешт, як і будь-який захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
Згідно з частиною 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з положеннями КПК, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. (ч. 10-11 ст.170 КПК України).
Відповідно до частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про подальшу чинність арешту майна, повного чи часткового скасування арешту, колегія суддів згідно ст.ст. 94, 132, 173, 174 КПК України враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для обвинувачених, третіх осіб.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба. При цьому, будь-якої мети такого скасування арешту діюче кримінальне процесуальне законодавство не містить.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2018 року задоволено клопотання слідчого Софіївського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанту поліції ОСОБА_11 , винесене в рамках кримінального провадження №0000197 від 29 квітня 2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, про арешт майна.
Даною ухвалою накладено арешт на автомобіль FORD TRANSIT, 1998 року випуску, д/н НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_1 ; металевий предмет зовні схожий на револьвер на якому мається номер НОМЕР_3 , 35 шт. патронів дрібнокаліберних, мобільний телефон TEXET жовто-чорного кольору, два металевих ножа, пластмасове відро та ганчірки в речовині бурого кольору зовні схожа на кров, документи, які характеризують особу ОСОБА_8 , змиви з рук ОСОБА_12 та нігтьових пластин останнього, фрагментів речовини бурого кольору, корпус мобільного телефону, пластикового циліндричного контейнеру.
Колегія суддів враховує підстави та мету арешту, викладені в судовому рішення про арешт майна, яке набуло законної сили, та враховує, що положеннями статті 174 КПК України власнику майна надано право на звернення з клопотанням про повне або часткове скасування арешту, а також досліджує обставини щодо відсутності потреби у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення.
Підставами ж для скасування арешту майна законодавець визначив у статті 174 КПК України: 1) необґрунтованість накладення арешту; 2) відсутність потреби у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення.
В клопотанні про скасування арешту захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_10 вказує, що на сьогодні виконано всі необхідні слідчі дії в межах досудового розслідування даного кримінального правопорушення, зокрема проведено всі необхідні експертизи та направлено обвинувальний акт для розгляду у Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу. Вважаж, що на сьогодні відпала необхідність утримувати транспортний засіб марки FORD TRANSIT, 1998 року випуску, д/н НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , а можливо передати на відповідальне зберігання ОСОБА_8 з подальшою передачею до Збройних сил України.
Колегією суддів встановлено, що під час досудового розслідування автомобіль FORD TRANSIT, 1998 року випуску, д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить обвинуваченому ОСОБА_8 , визнаний речовим доказом.
Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Як вбачається з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, зокрема на стадії досудового розслідування автомобіль FORD TRANSIT, 1998 року випуску, д/н НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.
Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Колегія суддів при розгляді клопотання не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, однак на підставі розумної оцінки сукупності наданих сторонами доказів визначає подальшу можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у даному випадку - арешту на майно.
З цих підстав судова колегія відхиляє доводи захисту як на підставу скасування арешту, що на сьогодні відпала необхідність утримувати транспортний засіб марки FORD TRANSIT, 1998 року випуску, д/н НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , оскільки арешт майна з підстав передбачених пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна та не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Згідно з частиною 6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно з частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На думку колегії суддів, майно, на яке накладено арешт відповідає критеріям, визначених у статті 98 КПК України, підстави для скасування арешту на стадії судового засідання відсутні, оскільки відповідно до статті 170 КПК України не перестали існувати підстави, за яких накладався арешт, а заявлене клопотання є передчасним.
Що ж стосується посилань захисника на те, що обвинувачений має намір передати транспортний засіб ЗСУ, то вони є необгрунтованими та не підтвердженими, виходячи з насупного.
У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Цей Указ затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.
Статтею 2 зазначеного Указу Президента постановлено військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Крім того, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб .

Згідно з пунктом 4 статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, зокрема, такий захід правового режиму воєнного стану: примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.
Відповідно до частини 6 статті 17 Закону України «Про оборону України», в умовах воєнного стану відповідно до закону допускається примусове вилучення приватного майна та відчуження об`єктів права приватної власності громадян з наступним повним відшкодуванням їх вартості у порядку та терміни, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради. При цьому, відповідно до частини другої цієї статті у місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті.
26 лютого 2022 року КМУ видав розпорядження №186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил», відповідно до якого, вирішено передати необхідне для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану конфісковане майно, майно, визнане безхазяйним, майно, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання (у тому числі майно, визначене у статті 184 Митного кодексу України), що за правом успадкування чи на інших законних підставах перейшло у власність держави, до сфери управління Міністерства оборони, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до закону, та правоохоронними органами.
Матеріали, додані до клопотання жодним чином не підтведжують, що ОСОБА_8 виявив намір передати транспортний засіб, на який накладено арешт в користування ЗСУ, а так само і листи Криворізької районної військової адміністрації Дніпропетровської області про передачу вищевказаного транспортного засобу для потреб ЗСУ.
Тому, на думку колегії суддів, у задоволенні клопотання слід відмовити, що не перешкоджає повторному зверненню з аналогічних питань.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 щодо скасування арешту та про відмову в його задоволенні, оскільки воно не відповідає вимогам глави 17 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 168, 170-173 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту майна - залишити без задоволення.
Роз"яснити, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту майна не перешкоджає повторному зверненню
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено та проголошено 19 липня 2022 року об 10 год. 40 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3