Справа № 489/1724/22
Провадження № 1-кп/489/715/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

27 червня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000030 від 06.01.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не працюючого, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зі слів зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.04.2015 Ленінським районним судом міста Миколаєва за статтями 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі; 26.01.2016 Заводським районним судом міста Миколаєва за статтями 185 ч. 3, 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі; 11.04.2016 Ленінським районним судом міста Миколаєва за статтями 186 ч. 2, 185 ч. 2, 190 ч. 2 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 11.04.2019 звільнився з Новобузького виправного центру з невідбутою частиною покарання 2 роки 3 місяці 21 день,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 185 ч. 3, 185 ч. 2 та 357 ч. 1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно), захисника ОСОБА_5 (дистанційно),

встановив:

Відповідно до обвинувального акту 06.01.2021 приблизно о 00:30 годин ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 222 на вул. Троїцькій в м. Миколаєві, діючи повторно, з корисливих мотивів, в результаті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, через незамкнені на ключ водійські двері проник до салону автомобіля марки ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1 , звідки таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_6 автомагнітолу «Pioneer 4011», вартістю 500 гривень та з багажного відділення вказаного автомобіля металеву монтировку, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє.

Після того ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 500 гривень.

Крім того, 06.01.2021 приблизно о 00:45 годин ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 222 на вул. Троїцькій в м. Миколаєві, діючи повторно, з корисливих мотивів, в результаті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом розбиття скла водійських дверей, проник до салону автомобіля ВАЗ 21101, державний номер НОМЕР_2 , звідки із бардачку таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 440 гривень.

Після того ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 440 гривень.

Крім того, 06.01.2021 в нічний час (точний час не встановлений) ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , куди прийшов по запрошенню свого знайомого ОСОБА_8 , діючи повторно, з корисливих мотивів, в результаті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, з коридору зазначеного будинку таємно викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме: жіночу сумку світло-коричневого кольору «David Jones», вартістю 800 гривень, паспорт громадянина України з ідентифікаційним кодом на ім`я ОСОБА_9 та банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що не представляють матеріальної цінності, грошові кошти в розмірі 1800 гривень, та із спальні належне ОСОБА_8 майно, а саме: телефон «SAMSUNG A31» imei: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , вартістю 6383 грн, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_6 , що не представляє матеріальної цінності, банківські картки банку «ПриватБанк» та банку «Монобанк», які для потерпілого матеріальної цінності не представляють.

Після того ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 2600 грн та ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 6383 грн.

Також, 06.01.2021 в період часу з 04:18 год. до 04:28 год. ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Копійка», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 152, діючи повторно, з корисливих мотивів, використовуючи банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , належну ОСОБА_9 , в результаті придбання продуктів харчування на загальну суму 2962,57 грн, таємно заволодів грошовими коштами потерпілої.

Після того ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 2962,57 грн.

Крім того, 06.01.2021 в нічний час (точний час не встановлений) ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Миколаїв, вул. Захарія Чепіги, 6, в результаті вчинення крадіжки речей потерпілої ОСОБА_9 заволодів банківською карткою, належною останній, а саме викрав банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 рахунок НОМЕР_7 , яка відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, ст.ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» від 05.04.2001, ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 відповідає визначенню поняття «офіційний документ» та є його різновидом.

Після того ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище; ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

21.06.2022 року між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому остаточно має бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.04.2016, остаточно до відбуття визначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, наявності обставини, що пом`якшує покарання, а також ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 надали письмові згоди на укладення між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.

Прокурор, обвинувачений та його захисник під час судового розгляду підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України, відносяться до кримінальних проступків (ч. 1 ст. 357 КК України), нетяжких злочинів (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжких злочинів ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а також потерпілими надані письмові згоди прокурору на укладення даної угоди про визнання винуватості.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 21.06.2022 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 21.06.2022 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття визначити ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.04.2016 (справа 1-кп/489/37/2016), остаточно до відбуття визначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1