Провадження № 1-кс/344/4443/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000183 від 20.07.2015 року

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000183 від 20.07.2015 року, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 12.05.2015 року по справі 344/11498/15-к на земельну ділянку кадастровий номер :04:044:1106, площею 0,1720 га, яка розташована в урочищі Горішній помірок с.Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області.

Вважає, що арешт на вищевказану земельну ділянку підлягає скасуванню, оскільки 23.12.2020 року Івано-Франківський апеляційний суд виніс постанову якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Драгомирчанська сільська рада Тисменицького району Івано-Франківської області, до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Вілділу державної реєстрації Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власпості, повернення земельної ділянки до земель запасу сільської ради задоволив частково. Визнано недійсними:договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.12.2012 року, а саме: земельної ділянки площею 0,1720 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, кадастровий номер :04:044:1106, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та заресстрований в реєстрі за №6211; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер 24575842 від 19.09.2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1720 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:044:1106, за ОСОБА_3 . Таким чином, питання по суті щодо поновлення права приватної власності ТОВ «Карпатська нафтова компанія вирішено рішенням яке набрало законної сили. Що стосується кримінальної справи, то як йому на даний час відомо, вона закрита, проте арешт накладений на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 12.05.2015 року на даний час існує без належної на те правової підстави та необхідності.

Представник заявника подав заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі, клопотання про скасування арешту земельної ділянки підтримав.

Прокурор подав заперечення на дане клопотання, в якому просив здійснювати розгляд клопотання без його участі. Проти вимог клопотання заперечив, просив в задоволенні клопотання відмовити з підстав викладених в письмових запереченнях. Зазначив, що потреба в арешті цього майна не відпала і продовжує існувати, так як кримінальне провадження не завершено.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 12.08.2015 року у кримінальному провадженні №0000183 від 20.07.2015 року було накладено арешт на земельні ділянки, в тому числі на: земельну ділянку кадастровий номер :04:044:1106, площею 0,1720 га, яка розташована в урочищі Горішній помірок с.Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області та належить ОСОБА_3 .

Як випливає зі змісту мотивувальної частини ухвали, підставою для накладення арешту став висновок слідчого судді, що земельні ділянки зазначені в клопотанні можуть бути предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з її незаконним обігом.

В той же час, в обгрунтування поданого клопотання про скасування арешту майна заявником зазначено ту обставину, що Івано-Франківським апеляційним судом винесено постанову котрою поновлено права власника, у з`язку з чим відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення як арешт.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що вищезазначені заявником обставини не можуть бути підставою для скасування арешту на земельну ділянку, який було накладено ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12.08.2015 року, оскільки, на даному етапі триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, встановлюються його обставини, а тому слідчим суддею не встановлено даних, які б не виправдовували на даний час втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.

За висновком слідчого судді, скасування арешту майна станом на даний час може зашкодити ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні та не сприятиме його дієвості та досягненню мети кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що в рамках кримінального провадження арешт земельної ділянки здійснено саме з метою забезпечення можливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, недопущення приховування, використання, перетворення, передачі нерухомого майна, а також те, що вказане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

За таких обставин слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання заявника.

Керуючись ст.ст. 173, 174, 309, 372 КПК України

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000183 від 20.07.2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1