Справа №591/2640/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/408/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 серпня 2022 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебуває об`єднане кримінальне провадження за №0000287, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

В рамках його досудового розслідування, старший слідчий-криміналіст СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Вказане клопотання вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_9 підозри, наявністю ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 серпня 2022 року клопотання слідчого було задоволено.

Застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії вказаної ухвали визначено до 21 жовтня 2022 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_11 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 серпня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_9 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Звільнити ОСОБА_9 з-під варти, та встановити для підозрюваного ОСОБА_9 певні обов`язки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник, посилаючись на практику ЄСПЛ, Конституцію України та кримінальний процесуальний закон, вважає оскаржувану ухвалу такою, що не відповідає вказаним нормам та є безпідставною.

Апелянт вказує, що у провадженні СУ ГУНП в Сумській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000168 від 23 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і 24 серпня 2022 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину. 25 серпня 2022 року кримінальні провадження №0000287 за ч. 1 ст. 115 КК України та кримінальне провадження №0000168 за ч. 1 ст. 263 КК України об`єднані в одне провадження №0000287 і письмове повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 не вручалося.

Під час розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя встановив доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, зазначив, що враховує характер дій, в яких останній підозрюється, його негативну репутацію, відсутність у нього постійних джерел доходів, власних міцних соціальних зв`язків та дійшов висновку, що запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо та застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, на думку апелянта, слідчим суддею було допущено порушення норм кримінального процесуального законодавства та неповнота судового розгляду.

Так, при постановленні оскаржуваної ухвали слідчий суддя дійшов помилкового висновку про негативну репутацію підозрюваного, відсутність у нього постійних джерел доходів міцних соціальних зв`язків, оскільки, в матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_9 одружений, має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, має місце реєстрації та постійно проживає разом з сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій і перебуває в добровольчому формуванні № НОМЕР_1 Сумської міської територіальної громади Сумської області, захищає територію м.Суми від збройної агресії Російської Федерації. Даних, які б свідчили про можливість ОСОБА_9 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, матеріали справи не містять, а посилання лише на ту обставину, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, не є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Крім того, як зазначає апелянт, слідчим суддею не було враховано те, що підозрюваний ОСОБА_9 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має громадянство України, в судовому засіданні пояснив, що під час обшуку в помешканні де він мешкає, його вдома не було, а одразу, коли дізнався про проведення слідчої дії у його квартирі, повідомив працівникам поліції, що він має зброю та про її походження, що дає підстави обґрунтовано стверджувати, що він добровільно здав органам влади зброю, що відповідно до ч. 3 cт. 263 КК України виключає кримінальну відповідальність.

Також, апелянт вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею було порушено п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні. При цьому, із детального аналізу вказаної норми вбачається, що слідчий суддя при постановленні ухвали має право не визначати розмір застави при умові існування всіх ризиків передбачених п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В той же час, слідчий суддя встановив, начебто, існування ризиків передбачених лише п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, мав обов`язок визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, однак цього не зробив.

Враховуючи вищезазначене, на думку апелянта, у даному випадку допустимо і доцільно змінити ОСОБА_9 застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки ризики, які передбачені статтею 177 КПК України на даний момент фактично взагалі відсутні, а одна тільки тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого висунуто підозру ОСОБА_9 не є визначальним фактором і безумовною обставиною застосування даного запобіжного заходу.

До апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 , захисником ОСОБА_8 подані доповнення, в яких останній звертає увагу на те, що 29 квітня 2022року до ЄРДР були внесені відомості по кримінальному провадженню №0000287 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а 23 серпня 2022року до ЄРДР внесені відомості по кримінальному провадженню №0000168, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_9 розпочато 23 серпня 2022 року з 18 год. 12 хв., затримання останнього відбулося о 13 год. 45 хв., що підтверджується відеозаписом з камери спостереження магазину «Торбинка», тобто, підозрюваний ОСОБА_9 був затриманим значно раніше, аніж було проведено обшук за місцем його мешкання та виявлено корпус оборонної осколочної ручної гранати Ф-1 та запал типу УЗРГМ-2.

Захисник вказує, що слідчий суддя не акцентувала увагу на явних розбіжностях та не з`ясувала, який саме злочин вчинив ОСОБА_9 на момент його затримання, з врахуванням того, що ще не було проведено обшук та не було виявлено боєприпаси. Крім того, поза увагою слідчого судді залишилося те, що на момент прийняття оскаржуваної ухвали від 25 серпня 2022 року, ОСОБА_9 24 серпня 2022 року вже було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України та вже було винесено постанову про об`єднання кримінальних проваджень №0000287 та №0000168 в одне кримінальне провадження №0000287 і вказана ухвала не містить інформацію, що слідчим подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.263 КК України. В оскаржуваній ухвалі слідчого судді зазначено лише, що слідчий суддя розглядає клопотання старшого слідчого - криміналіста СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, при тому, що само клопотання містить інформацію про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.115 КК України. Дані обставини вказують на поверхневе дослідження слідчим суддею обставин та підстав для застосування запобіжного заходу, підтверджують відсутність дослідження слідчим суддею факторів ризику передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, захисник зазначає, що затримання ОСОБА_9 було незаконним, оскільки відбулося задовго до обшуку місця проживання останнього під час якого було вилучено ключі від квартири і в подальшому, за невідомих обставин, у квартирі з`явилася зброя, за наявності того, що ключі від квартири були у поліцейських та з 13 години до 17 години можливо було не один раз проникнути до квартири та покласти що завгодно.

З врахуванням вищезазначеного, захисник просить скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 серпня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Встановити факт незаконного затримання ОСОБА_9 , в порядку ст. 208 КПК України, так як на момент затримання ніякого злочину вчинено не було, що підтверджується матеріалами справи, та звільнити його негайно з-під варти.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводів апеляційної скарги та доповнень до неї, позицію захисників підозрюваного на підтримку апеляційних вимог, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Тобто існування трьох складових.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З матеріалів даного провадження вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000287 від 29 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та №0000168 від 23 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

При цьому, 24 серпня 2022 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а 25 серпня 2022 року кримінальні провадження №0000287 від 29 квітня 2022 року та №0000168 від 23 серпня 2022 року, були об`єднані в одне кримінальне провадження №0000287.

В рамках зазначеного кримінального провадження, до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся слідчий з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на обґрунтованість пред`явленої останньому за ч. 1 ст. 263 КК України підозри та на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом обрання останньому більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Розглянувши вказане клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про його обґрунтованість та задовольнив, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що доданими до клопотання доказами доведено наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, що стало підставою для встановлення ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчим суддею було враховано характер дій, в яких підозрюється ОСОБА_9 , його негативна репутація, що він є раніше судимою особою, відсутність у нього постійних джерел доходів та міцних соціальних зв`язків.

Разом з тим, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя безпідставно, в порушення ч. 3 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави, на що вірно посилається захисник ОСОБА_11 у поданій апеляційній скарзі, при тому що обставини, передбачені частиною четвертою цієї статті, за яких при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, у даному випадку відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали за результатом розгляду клопотання слідчого щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу, слідчим суддею було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим, вказана ухвала підлягає скасуванню, з постановленням, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України апеляційним судом нової ухвали.

Постановляючи нову ухвалу та перевіряючи обґрунтованість доводів слідчого щодо застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, з врахуванням практики ЄСПЛ, вважає, що доданими до клопотання доказами підтверджується обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_12 підозри за ч. 1 ст. 263 КК України, і вони є достатніми щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або ж спростування такої підозри.

Разом з тим, даних про те, що ОСОБА_12 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 115 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, матеріали справи не містять.

При цьому, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_12 є тяжким, і його санкцією передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, колегія суддів вважає, що існує ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки останній, побоюючись майбутнього покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Проте, інших ризиків, передбачених п.п.2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні, колегією суддів не встановлено, про їх існування слідчий лише вказує, однак на їх підтвердження жодних доказів не надає.

При цьому, з наявних матеріалів даного провадження вбачається, що ОСОБА_12 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2014 та 2019 року народження, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того, ОСОБА_9 разом з сім`єю постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , є не судимою, в силі ст. 89 КК України, особою.

Ті обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, а саме, що ОСОБА_12 не має постійного джерела доходу, не можуть свідчити про наявність підстав для його ізоляції від суспільства, при цьому, на спростування доводів апеляційної скарги захисника про те, що останній перебуває в добровольчому формуванні № НОМЕР_1 Сумської міської територіальної громади Сумської області, за що отримує відповідну заробітну плату, доказів надано не було.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки не доведено необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_12 виключно найсуворішого запобіжного заходу та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає, що у даному конкретному випадку, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім для запобігання встановленого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить його процесуальну поведінку, у зв`язку з чим апеляційна скарзі в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо стосується доводів захисника ОСОБА_8 щодо незаконного затримання ОСОБА_9 , то колегія суддів не вдається до дослідження та обговорення таких доводів, оскільки предметом даного апеляційного розгляду є безпосередньо ухвала слідчого судді про застосування до особи запобіжного заходу. А ті обставини, про які вказує захисник ОСОБА_8 , як на доводи незаконного затримання ОСОБА_9 не були предметом розгляду слідчого судді.

При цьому колегія суддів зазначає, що захисник не позбавлений можливості звернутися до слідчого судді з відповідною заявою щодо незаконного затримання ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 177,182,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 зі змінами та доповненнями задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 та до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 21 жовтня 2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до СУ ГУНП в Сумській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_9 невідкладно прибути до місця його проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Строк дії вказаної ухвали визначити до 23 жовтня 2022 року, включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання направити для виконання до СУ ГУНП в Сумській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що порушення умов особистого зобов`язання має наслідки застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 .

Ухвала в частині звільнення підозрюваного ОСОБА_9 з-під варти та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягає негайному виконанню.

В задоволенні вимог апеляційної скарги щодо встановлення факту незаконного затримання ОСОБА_9 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4