Провадження № 1-кп/161/202/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 09 червня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001176 від 16.05.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника цивільних позивачів адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

цивільного позивача ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 16.05.2021 о 17 годині 29 хвилин, в селі Забороль Луцького району, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись ним у напрямку м.Луцька по автодорозі Н-22 сполученням «Устилуг Луцьк Рівне», яка має по одній смузі руху у кожному напрямку зі швидкістю близько 60 км/год., передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, проявив безпечність та неуважність, перевищив дозволену у населеному пункті швидкість руху, не вибрав безпечної дистанції, при виявленні, що транспортний засіб, який рухався попереду по тій самій смузі зупиняється, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, а змінив напрямок руху у ліву сторону, перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.1. ПДР (Вузька суцільна лінія), яку відповідно до Правил дорожнього руху України перетинати забороняється, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz E270 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який здійснював рух у зустрічному напрямку до м.Володимир-Волинського.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Mercedes Benz E270 CDI» ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми тіла з закритим переломом 10 ребра справа по передньо-аксілярній лінії, правобічним малим пневмотораксом та забоєм правої легені, забійного садна правої гомілки по передній поверхні, множинних забійних підшкірних гематом тулуба, які згідно висновку експерта №351 від 31.05.2021 за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 21-ї доби.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_3 п.2.3. б), п.12.3, п.12.4, п.13.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

ОСОБА_3 інкримінується вчинення необережних протиправних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху України, які вказані в обвинуваченні, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz E270 CDI», який здійснював рух у зустрічному напрямку, не заперечував при цьому ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Зазначив, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнає частково, зокрема в частині відшкодування моральної шкоди визнає у сумі 10000 гривень. Цивільний позов ОСОБА_7 також визнає частково, в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 гривень, матеріальну шкоду повністю не визнає.

Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість також доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.
Так, допитана безпосередньо в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила фактичні обставини справи, факт вчинення ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди за обставин, які викладені в обвинувальному акті. Зазначила, що обвинувачений не відшкодував завдану шкоду. Щодо призначення покарання поклалася на розсуд суду, при цьому, в судових дебатах висловила думку про необхідність призначення суворого покарання. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, оскільки вона все ще потребує реабілітації та лікування.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив фактичні обставини справи, факт вчинення ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди за обставин, які викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з його автомобілем. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Показання вказаних потерпілої та свідка є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають і іншим доказам у справі.

Окрім того, показання потерпілого та свідка узгоджуються і з визнавальними показаннями самого обвинуваченого.

З протоколу огляду місця ДТП з фототаблицями, який був проведений та оформлений з дотриманням вимог ч.3 ст.214, ст.ст. 104, 106 КПК України, підтверджується той факт, що зіткнення автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_3 відбулося на смузі зустрічного руху автомобіля марки «Mercedes Benz E270 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який здійснював рух у зустрічному напрямку. Заяв чи зауважень від учасників до протоколу не надходило.

Вилучені транспортні засоби «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , «Mercedes Benz E270 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , визнані речовими доказами, оскільки вони відповідають критеріям речового доказу, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, а ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 24.05.2021 на транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , накладено арешт, з метою збереження речових доказів.

Відповідно до висновку експерта №351 від 31.05.2021 згідно даних медичної карти стаціонарного хворого КП «ЛМКЛ» ОСОБА_6 отримала наступні ушкодження: закрита тупа травма тіла з закритим переломом 10 ребра справа по передньо-аксілярній лінії, правобічний малий пневмоторакс та забій правої легені, забійне садно правої гомілки по передній поверхні, множинні забійні підшкірні гематоми тулуба. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих предметів, цілком можливо від ударів об облаштування салону автомобіля при ДТП, за обставин та в час вказаних в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 21-ї доби.

Висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень є науково-обґрунтованим та піддавати його сумніву в суду підстав немає. Не наведені такі вмотивовані підстави і стороною захисту.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, як це передбачено ст.94 КПК України.
Підстав для визнання недопустимих доказів, які подані стороною обвинувачення, суд не вбачає, оскільки такі докази зібрані та отримані в порядку, передбаченому КПК України, будь-яких істотних порушень прав та свобод людини при цьому не виявлено.
Таким чином, порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.
За таких обставин, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, оскільки така обставина підтверджена в ході розгляду кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Однак в досліджених в судовому засіданні документах відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений поряд із визнанням своєї винуватості намагався будь-яким чином усунути завдану шкоду. А тому суд не визнає щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю беззаперечно визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення необережного злочину, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліках в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи розмір покарання, передбачений санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Норма матеріального права, а саме ст.75 КК України, не містить заборони її застосування до осіб, котрі вчинили злочин, за який обвинувачується ОСОБА_3 .

Разом з тим, враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, думку потерпілої ОСОБА_6 щодо міри покарання, приймаючи до уваги наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування основного покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому максимальний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість досягнення мети виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства за умови контролю за його поведінкою упродовж іспитового строку, адже обвинувачений ОСОБА_3 до вчинення злочину вів законослухняний спосіб життя, що підтверджується відсутністю даних про притягнення його до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, тобто наявні міцні соціальні зв`язки. Стороною обвинувачення не надано суду жодних відомостей, що обвинувачений ОСОБА_3 до вчинення злочину мав девіантну поведінку.

Вирішуючи цивільні позови суд виходить з наступного.

Згідно п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку передбаченому законом. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або маральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону України «Про страхування». До них п.9 ч.1 зазначеної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон про страхування).

У випадку, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом про страхування порядку.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 вищевказаного Закону)

Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страхових у межах сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до полісу обов`язкового страхування страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн., франшиза 1 000,00 грн.

Положення ч.1 ст.128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до страхової компанії як юридичної особи, на яку ст.22 Закону про страхування покладено обов`язок відшкодування такої шкоди. Така правова позиція викладена у рішенні Великої Палати Верховного суду від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к.

Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону про страхування, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно ст.25 Закону про страхування, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Згідно з п.5 ст.38 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік. А у відповідності до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня по 31 листопада у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Під тимчасовою втратою працездатності розуміють неспроможність особи виконувати свої трудові обов`язки внаслідок короткотривалих обставин об`єктивного характеру. Тимчасова непрацездатність може бути спричинена зокрема і фізичною нездатністю особи здійснювати трудову діяльність (хвороба, травма, вагітність та пологи). Тимчасова непрацездатність має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення інвалідності, а в разі інших причин до закінчення причин відсторонення від роботи. Відповідно до п.2.18 Інструкції про порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 р. №455, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 р. за № 10005/6196, підтвердженням тимчасової непрацездатності є довідка довільної форми, засвідчена підписом завідувача відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу, яка видається у разі тимчасової непрацездатності громадян, які шукають роботи, і безробітних, враховуючи період їх професійної підготовки та перепідготовки.

Відповідно до ст.26-1 Закону про страхування, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Статтею 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Потерпіла ОСОБА_6 звернулася з позовом до ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» про стягнення шкоди, пов`язаної з лікуванням, про стягнення шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності про стягнення моральної шкоди та із позовом до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Представник цивільного відповідача ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ», будучи повідомленим про час та дати розгляду кримінального провадження, у судове засідання не прибув, відзив на позов до суду не надсилав.

Судом встановлено, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 відносно третіх осіб була застрахована у страховій компанії ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ.", що підтверджується полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів серії ЕР №200485212, та інформацією з офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тілесні ушкодження, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №8206-21.

Керуючись п.24.1 ст.24 Закону про страхування, відшкодування майнової шкоди пов`язаної з лікуванням в сумі 5 763,44 грн. покладається на ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." в межах ліміту страховика та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №8206-21, ОСОБА_6 з 16.05.2021 р. по 26.05.2021 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у Луцькій міській клінічній лікарні, що підтверджує її тимчасову непрацездатність.

Керуючись ст.25 Закону про страхування, суд прийшов до висновку, що відшкодування майнової шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в сумі 1 935,48 грн. покладається на ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ.", та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 26-1 Закону про страхування, суд прийшов до висновку, що оскільки загальна сума страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, що підлягає стягненню становить 7 698,92 грн., тому виходячи з наведеного, моральна шкода становить 7 698,92 грн. х 5% = 384,94 грн. Відшкодування зазначеної моральної шкоди за шкоду, заподіяну здоров`ю в сумі 384,94 грн. покладається на ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Окрім цього, оскільки в судовому засіданні доведено те, що потерпілій ОСОБА_6 діями обвинуваченого ОСОБА_3 завдано тілесні ушкодження та внаслідок чого і майнову шкоду, тому, на думку суду, завдано і моральної шкоди, яку обвинувачений не намагався відшкодувати чи принаймні вжити заходів для такого відшкодування, а отже цивільний позов потерпілої до обвинуваченого в частині відшкодування завданої моральної шкоди є підставним.

Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи моральні та фізичні страждання останньої від вчиненого кримінального правопорушення, фізичні та душевні страждання у зв`язку з необхідністю подальшої реабілітації, з огляду на конкретні обставини самої події, ступінь вини обвинуваченого, лікування та наслідки, спричинені її здоров`ю, радикально вимушені зміни у житті потерпілої, час i зусилля, які докладаються останньою до повернення до попереднього способу життя, приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої в частині стягнення моральної шкоди підлягає до повного задоволення.

На думку суду, вказана сума моральної шкоди буде достатньою та не є такою, яка б сприяла потерпілій до збагачення.

Цивільний позивач ОСОБА_7 звернувся з позовом до ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» про стягнення матеріальної шкоди за пошкодження транспортного засобу у розмірі 129000 гривень та із позовом до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди за пошкодження транспортного засобу (різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою) у розмірі 215513 гривень та моральної шкоди у розмірі 30000 гривень.

Представник цивільного відповідача ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ», будучи повідомленим про час та дати розгляду кримінального провадження, у судове засідання не прибув, відзив на позов до суду не надсилав.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/103-21/5242-АВ від 23.07.2021 ринкова вартість автомобіля марки «Mercedes Benz E270 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 до моменту його пошкодження при ДТП становить 344513 гривень. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes Benz E270 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , без врахування коефіцієнта фізичного зносу складає 576005,78 гривень. Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mercedes Benz E270 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 в результаті його пошкодження при ДТП складає 344513 гривень.

За клопотанням сторони захисту суд призначив повторну транспортно-товарознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи №8864 від 27.04.2022 ринкова вартість автомобіля марки «Mercedes Benz E270 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , до його пошкодження в ДТП 16.05.2021, складала 334476 гривень. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes Benz E270 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , без врахування коефіцієнту фізичного зносу, внаслідок його пошкодження у ДТП 16.05.2021 становить 806372,38 гривень. Розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Mercedes Benz E270 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 334476 гривень. Вказаний висновок є науково-обгрунтованим, піддавати його сумніву в суду підстав немає, не вказувалися такі підстави і учасниками кримінального провадження.

Цивільний позивач ОСОБА_7 не заперечив щодо зменшення суми позовних вимог, із врахуванням висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №8864 від 27.04.2022.

Згідно ст.30 Закону про страхування, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Із зазначеного вище висновку експерта встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Mercedes Benz E270 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 334476 гривень, а вартість відновлювального ремонту - 576 005,78 грн., що значно вище вартості самого автомобіля, та доводить економічну необґрунтованість здійснення його ремонту.

Крім цього, експертом чітко визначено розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля, що було пошкоджено у ДТП у сумі 334476 гривень.

Згідно Полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів серії ЕР №200485212, сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн., франшиза 1 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та керуючись ст.30 Закону про страхування та п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, суд прийшов до висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення з ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." матеріальної шкоди за пошкодження транспортного засобу підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, так як вказаною вище статтею визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлене законом, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором Законом про страхування у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності.

04.06.2014 Верховним Судом України (постанова Судової палати у цивільних справах у справі №6-49цс14) вкотре була висловлена правова позиція, згідно якої власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди за пошкодження транспортного засобу підлягає до задоволення, із врахуванням висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №8864 від 27.04.2022.

Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_3 цивільному позивачу ОСОБА_7 , суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи моральну шкоду, яка полягає у виникненні негативних змін у житті, які виражаються у щоденних думках та спогадах про ДТП, негативних переживаннях, порушеннях сну, нестійкому настрої та дратівливості. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачення життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, а тому суд приходить до висновку, що цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди підлягає до повного задоволення.

На думку суду, вказана сума моральної шкоди буде достатньою та не є такою, яка б сприяла цивільному позивачу до збагачення.

Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України, враховуючи при цьому, що арешт на автомобілі накладався саме з метою збереження речових доказів.

Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь цивільного позивача ОСОБА_7 у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 128, 129, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." про стягнення шкоди, пов`язаної з лікуванням, про стягнення шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, та про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." () на користь потерпілої ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ), шкоду, пов`язану з лікуванням, в розмірі 5 763,44 грн. (п`ять тисяч сімсот шістдесят три гривні 44 коп.), шкоду пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 1 935,48 грн. (одна тисяча дев`ятсот тридцять п`ять гривень 48 коп.) та моральну шкоду у розмірі 384,94 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 94 коп.), а всього стягнути з ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." () на користь ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 8 083,86 грн. (вісім тисяч вісімдесят три гривні 86 коп.).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_7 до ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» про стягнення матеріальної шкоди за пошкодження транспортного засобу задовольнити.

Стягнути з ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." () на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду за пошкодження транспортного засобу в розмірі 129 000,00 (сто двадцять дев`ять тисяч) гривень.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди за пошкодження транспортного засобу (різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою) та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду за пошкодження транспортного засобу (різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою) в розмір 205 476 (двісті п`ять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень, моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень, а всього стягнути грошові кошти у сумі 235 476 (двісті тридцять п`ять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.05.2021 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-автомобіль марки «Mercedes Benz E270 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , залишити за належністю ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , повернути за належністю ОСОБА_9 , ОСОБА_3 ;

-DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь цивільного позивача ОСОБА_7 витрати за проведення експертизи в сумі 1050 (одна тисяча п`ятдесят) гривень 20 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий