Справа № 298/450/22
Номер провадження 1-кс/298/239/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року смт. Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Великий Березний клопотання начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, у кримінальному провадженні №0000038 від 30 березня 2022 року,-
ВСТАНОВИВ:
15 липня 2022 року начальник слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням із начальником Великоберезнянського відділуУжгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000038 від 30 березня 2022 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але на території Закарпатської області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, очоливши вказану групу, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, функцій кожного з учасників, спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, злочинну спеціалізацію вказаної групи, яка передбачала вчинення тяжких злочинів на території Ужгородського району (зокрема колишнього Великоберезнянського району) Закарпатської області, вчинення організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керуванням такими діями, сприяння їх вчиненню шляхом надання для цього засобів, з корисливих мотивів, що відбувалося систематично, сплановано та під керівництвом ОСОБА_7 , а саме надаючи за грошову винагороду послуги, що полягали у доставці осіб до території прикордонної зони, а також подальшої допомоги у переправленні даних осіб через державний кордон України.

З метою забезпечення існування та функціонування даної групи між її учасниками, ОСОБА_7 розробив єдиний план з розподілом функцій кожного учасника, направлений на незаконне збагачення від організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керуванням такими діями та сприяння їх вчиненню шляхом надання відповідних засобів. Відповідно до розробленого плану учасники організованої групи повинні були підшукувати осіб, які бажають незаконно (за причини відсутності законних підстав для перетину державного кордону України) у невідведених спеціалізованих пунктах пропуску осіб через державний кордон України до країн Європейського союзу та за грошову винагороду організовувати їх незаконне переправлення через державний кордон України, а також надавати їм для цього відповідні засоби.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, та з метою не бути викритим правоохоронними органами, спланував досягнути поставленої мети за рахунок зорганізування до групи осіб, спільно з іншими особами злочинний напрямок роботи, яких також полягав у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, обравши направленістю її діяльності - систематичне переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприянні їх вчиненню наданням засобів, шляхом надання за грошову винагороду послуги, що полягали у доставці осіб до території прикордонної зони, а також подальшої допомоги у переправленні даних осіб через державний кордон України.

Визначившись з напрямом протиправної діяльності та поклавши на себе функції керівника даної групи, ОСОБА_7 особисто підібрав її учасників з числа знайомих. Забезпечуючи при цьому стійкість даної групи, керованість і тривалість намічених ним злочинних дій, він використовував для відбору кандидатів їх особисті якості - схильність до вчинення злочинів, умови їх життя, зв`язки (у тому числі серед осіб, які займаються незаконним переправленням осіб через державний кордон України), здатність до підпорядкування, тощо.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 залучив до складу даної групи, осіб з якими має довірливі відносини, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , а також інших не встановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб.

Отримавши від ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , а також інших на даний час невстановлених досудовим розслідуванням осіб добровільну згоду на спільну злочинну діяльність у складі групи, ОСОБА_7 за покладеними на себе функціями, з метою підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю правоохоронними органами, розробив загальний план, який на етапі створення групи довів ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , а також іншим не встановленим досудовим розслідуванням особам, за яким їх дії були направлені на досягнення єдиного злочинного результату.

Стійкість даної групи, яка полягала в існуванні між учасниками групи стабільних відносин у зв`язку з підготовкою та вчиненням злочинів, постійного мобільного зв`язку між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , а також ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також іншими на даний час не встановленими досудовим розслідуванням особами, котрі є учасниками даної злочинної групи, керованістю і тривалістю намічених ними злочинних дій, схильністю учасників групи до вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, наявністю надбаних ними навичок під час скоєння таких злочинів, а також відсутність законних способів заробітку грошових коштів.

За час існування даної групи між ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , а також іншими на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами існував високий рівень узгодженості дій, взаємодовіра, дотримання правил конспірації, єдині правила поведінки, до яких слід віднести спеціальні домовленості щодо ведення законспірованих розмов між собою.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на одержання грошових коштів від незаконно переправлених осіб через державний кордон України, в порушення вимог ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», ОСОБА_7 розробив план протиправної діяльності, відповідно до якого функції учасників злочинної групи розподілялись наступним чином.

ОСОБА_7 , як активний учасник злочинної групи, здійснював загальне керівництво даною групою по вчиненню злочинів, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України; координацію та контроль за діями інших учасників злочинної групи; планував вчинення злочинів та розподіляв функції учасників групи для досягнення розробленого ним плану, відомого всім учасникам; розподіляв незаконно отриману грошову винагороду від організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України між іншими учасниками групи; підтримував постійний зв`язок між членами злочинної групи через засоби телефонного зв`язку та під час особистих зустрічей; безпосередньо підшукував осіб, які бажають перетнути державний кордон України, поза межами пунктів пропуску громадян через державний кордон України, та у яких відсутні будь-які підстави та документи задля здійснення законного перетину державного кордону України, чи які не можуть скористатися своїми справжніми документами в силу різних обставин, здійснював координацію та контроль за їхніми діями; підшукував місця та напрямки для перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску через державний кордон України; отримував грошову винагороду за організацію та надання засобів для незаконного перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску громадян через державний кордон України, яку розподіляв між усіма учасниками даної злочинної групи.

Згідно з розробленим злочинним планом ОСОБА_12 , будучи активним учасником даної злочинної групи, згідно розподілених функцій, будучи виконавцем, особисто приймав участь в організації та вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску громадян через державний кордон України; підтримував зв`язок з ОСОБА_7 , від якого отримував інформацію щодо осіб, які бажають перетнути державний кордон України, поза межами пунктів пропуску громадян через державний кордон України; підшукував місця та напрямки для перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску через державний кордон України.

Згідно з розробленим злочинним планом ОСОБА_4 , будучи активним учасником даної злочинної групи, згідно розподілених функцій, будучи виконавцем, особисто приймав участь в організації та вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску громадян через державний кордон України; підтримував зв`язок з ОСОБА_7 , від якого отримував інформацію щодо осіб, які бажають перетнути державний кордон України, поза межами пунктів пропуску громадян через державний кордон України; підшукував місця та напрямки для перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску через державний кордон України.

Згідно з розробленим злочинним планом, невстановлені досудовим розслідуванням особи, будучи активними учасником даної злочинної групи, згідно розподілених функцій, будучи виконавцями, особисто приймали участь у організації та вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску громадян через державний кордон України; підтримували зв`язок з ОСОБА_7 , а також іншими учасниками даної групи, від яких отримували інформацію щодо осіб, які бажають перетнути державний кордон України, поза межами пунктів пропуску громадян через державний кордон України; підшукували місця та напрямки для перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску через державний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , а також іншими на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою отримання незаконних прибутків, попередньо зорганізувавшись, шляхом забезпечення протягом тривалого часу стабільного складу групи, яке супроводжувалось особистими зустрічами та телефонними зв`язками, розподіливши ролі та функції між собою, вчинили умисні тяжкі злочини у сфері недоторканності державного кордону України, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, за наведених нижче обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_7 через свого раніше знайомого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дізнався, що трьом громадянам України необхідно перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску до однієї з країн Європейського Союзу, а саме: Словацької Республіки, зокрема, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

На підставі отриманої інформації у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , через державний кордон України поза межами пункту пропуску громадян через державний кордон України до однієї з країн Європейського Союзу, а саме Словацької Республіки.

У подальшому, ОСОБА_7 надав інформацію ОСОБА_10 та ОСОБА_4 про те, що ним підібрано ще три особи, яких необхідно переправити через державний кордон України, та доручив учасникам злочинного угруповання організувати таке переправлення шляхом надання засобів для перетину через державний кордон України поза межами пункту пропуску громадян через державний кордон України, а також підшукування місця та напрямку для перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску через державний кордон України.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 з метою підготовки засобів для перетину державного кордону України, разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_4 визначили план та порядок перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску через державний кодон України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , а також порядок оплати, що полягало у наступному: спочатку ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , поряд із залізничним вокзалом у місті Мукачево, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за попередньою домовленістю мають зустрітися з ОСОБА_11 , котрий як провідник пасажирських вагонів виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» має посадити вищезазначених осіб до потягу та привезти до залізничного вокзалу у місті Ужгород, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , надалі ОСОБА_12 має посадити ОСОБА_15 та ОСОБА_20 до належного ОСОБА_4 транспортного засобу - автомобіля марки «SKODA» моделі «OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого має бути ОСОБА_4 , а ОСОБА_14 та ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_9 до належного ОСОБА_7 транспортного засобу - автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого має бути ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 мають відвезти ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 до заздалегідь підібраного місця, з напрямком до перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску громадян через державний кордон України, де мали вказати вірний напрямок незаконного переправлення через державний кордон України, у подальшому за переправлення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_18 , ОСОБА_7 мав отримати грошову винагороду в розмірі 13 500 доларів США (по 4 500 доларів США за кожну переправлену особу через державний кордон України) від ОСОБА_21 .

Узгодивши між усіма учасниками організованої групи план переправлення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 через державний кордон України, ОСОБА_7 , діючи з відома ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_22 , що може організувати їх переправлення через державний кордон України, шляхом їх доставки до прикордонної зони, вказання вірного напрямку в сторону державного кордону України зі Словацькою Республікою та гарантії безпечного та конспіративного перетину державного кордону за рахунок ретельної підготовки та вивчення патрулів прикордонної служби, за що ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_23 муситимуть передати через ОСОБА_21 , котрий у даному випадку є довіреною особою, грошових коштів у сумі 13 500 доларів США (по 4 500 доларів США за кожну переправлену особу через державний кордон України).

Надалі, 20.04.2022 о 14 годині 46 хвилин ОСОБА_12 відповідно до обумовленого раніше плану, з корисливого мотиву, діючи з відома ОСОБА_24 та ОСОБА_4 , перебуваючи на території залізничного вокзалу у місті Мукачево, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , забрав ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , та посадив їх до вагону залізничного поїзду 46/45 маршруту Лозова - Ужгород, що знаходився у хвості поїзду.

Після чого, того ж дня о 16 годині 03 хвилини ОСОБА_12 разом з ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_25 прибули до залізничного вокзалу у місті Ужгород, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

У подальшому, о 16 годині 25 хвилин відповідно до заздалегідь розробленого плану, перебуваючи на території залізничного вокзалу у місті Ужгород, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_12 посадив ОСОБА_15 та ОСОБА_20 до належного ОСОБА_4 транспортного засобу - автомобіля марки «SKODA» моделі «OCTAVIA», д.н.з. « НОМЕР_1 », за кермом якого знаходився ОСОБА_4 , а ОСОБА_14 та ОСОБА_21 до належного ОСОБА_7 транспортного засобу - автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», д.н.з. « НОМЕР_2 », за кермом якого знаходився ОСОБА_7 , з метою подальшої доставки ОСОБА_26 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 до прикордонної зони.

Того ж дня приблизно о 18 годині, перебуваючи у с.Зарічево Ужгородського району (колишнього Перечинського району) Закарпатської області, ОСОБА_15 та ОСОБА_23 відповідно до вказівки ОСОБА_4 , з метою проведення конспіративних заходів, пов`язаних зі зменшенням транспортних засобів залучених до вчинення даного протиправного діяння, пересіли до транспортного засобу - автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», д.н.з. « НОМЕР_2 », в якій вже знаходилися ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_21 .

Після чого, перебуваючи в транспортному засобі - автомобілі марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», д.н.з. « НОМЕР_2 », за кермом якого знаходився ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_23 попрямували в сторону лісистої місцевості - прикордонної зони, що знаходиться за адресою: с. Зарічево Ужгородського району (колишнього Перечинського району) Закарпатської області, де ОСОБА_7 діючи з відома ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , мав переправити ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 через державний кордон України поза межами пункту пропуску громадян через державний кордон України.

У подальшому, поряд із 190 (сто дев`яностим) прикордонним знаком (за координатами 48,76965 північної довготи 22,48834 східної широти), що знаходяться в межах територіальної належності с.Зарічево Ужгородського району (колишнього Перечинського району) Закарпатської області, на підставі ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів ОСОБА_7 затримано під час вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню, шляхом надання засобів, вчиненого щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Крім того, на території села Дубриничі Ужгородського району (колишнього Перечинського району) Закарпатської області на підставі ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів ОСОБА_8 затримано після вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню, шляхом надання засобів, вчиненого щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Крім того, за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів ОСОБА_4 затримано під час вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню, шляхом надання засобів, вчиненого щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Вказується, що 21 квітня 2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Наголошується, що обгрунтованість підозри вказаним особам повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: допитами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , їхніми протоколами впізнання осіб та речей по фотознімках, протоколами оглядів мобільних телефонів, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, іншими матеріалами кримінального провадження.

На даний час, з метою завершення досудового розслідування даного кримінального провадження виникла необхідність у проведенні ряду необхідних слідчих та процесуальних дій.

Враховуючи те, що строк застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу закінчується 21 липня 2022 року, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання слідчим суддею запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не зменшилися, є необхідність у його продовженні, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов"язків та запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що злочин, який інкримінують ОСОБА_4 є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 9-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та в будь-який момент може покинути територію України, у тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, оскільки його злочинна діяльність безпосередньо була пов`язана саме з такою діяльністю;

- знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники злочинів, місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як речові докази; отримано не всі дані щодо місць проживання невстановлених осіб, причетних до вчинення злочину, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази та документи, які мають значення для кримінального провадження;

- незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_4 з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів та засобів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на інших підозрюваних та свідків, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення.

З метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам, так і на його вимогу, використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників злочину чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, так як на даний час невстановлені усі спільники ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, немає законних джерел для існування, протиправна діяльність була єдиним його джерелом доходів, тому останній, з метою особистого збагачення може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення (злочини). ОСОБА_4 має злочинні зв`язки та досвід організації незаконного перетину державного кордону України, а тому може і сам залишити територію України, поза пунктами пропуску, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органу досудового слідства за кордоном.

Наголошуючи, що зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вік та стан підозрюваного ОСОБА_4 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, також підозрюваний ОСОБА_4 не має постійного місця роботи або навчання.

На думку слідчого, підставою для продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків, а інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та не буде достатнім для запобігання ризикам.

З огляду на вищенаведене, слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, а саме до 18 жовтня 2022 року.

21 липня 2022 року через канцелярію суду надійшли письмові заперечення захисника ОСОБА_5 проти клопотання про продовження строку тримання під вартою, в яких остання просить відмовити у продовженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 строку тримання під вартою та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного одного або декількох обов"язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, уточнивши прохальну частину клопотання, просив продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваного на 60 днів з визначенням розміру застави, яка була попередньо визначена слідчими суддями. Вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на продовження щодо підозрюваного ОСОБА_4 строку тримання під вартою. Додатково зазначив, що в кримінальному провадженні здійснений великий об"єм слідчих дій, підозра ОСОБА_4 є обгрунтованою, повідомлена ОСОБА_4 підозра буде змінюватись за наслідками встановлення інших обставин. Зауважив, що ризики, на які містяться посилання в клопотанні є обгрунтованими, і ці ризики не зменшились. Вважав, що будь-який інший запобіжний захід не взмозі усунути ризики, наведені в клопотанні, з урахуванням того, що досудове розслідування продовжується, наявна потреба в проведені ряду слідчих дій, тому строк тримання під вартою слід продовжити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечила щодо клопотання про продовження строку тримання під вартою, підтримавши заявлене нею клопотання про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Послалась на доводи, викладені в письмових запереченнях, наголосивши, що клопотання про продовження строку тримання під вартою за своїм змістом не відповідає вимогам, що встановлені нормами КПК України до таких клопотань, наведені в ньому ризики нічим не підтверджені, а повідомлена ОСОБА_4 підозра є необгрунтованою. Зазначила, що сторона обвинувачення не надала доказів, що виправдовують підозрюваного, вказавши, що за результатами проведеного одночасного допиту підозрюваного і свідків, показання яких стали ключовими для повідомлення ОСОБА_4 підозри, останні змінили свої покази.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію захисника, висловив заперечення щодо задоволення клопотання слідчого. Зазначив, що вважає за можливе обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, дотримуватиметься належної процесуальної поведінки, наголосивши, що його присутність вдома є необхідною, оскільки цивільна дружина перенесла хірургічне втручання, чоловік доньки дружини призваний на службу в ЗСУ.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, та надані стороною захисту документи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000038 від 30 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

21 квітня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

22 квітня 2022 року ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 год. 59 хв. 18 червня 2022 року, визначено заставу в розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248100 (двісті сорок вісім тисяч сто) гривень.
17 червня 2022 року ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 21 липня 2022 року.
19 липня 2022 року ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 30 березня 2022 року до шести місяців, тобто до 18 жовтня 2022 року.
Положеннями ч. 3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Зокрема такими є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 30 березня 2022 року; повідомлення про виявлення кримінального правопорушення від 29 березня 2022 року №5/1-59, протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 20 квітня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_23 від 20 квітня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 20 квітня 2022 року; протокол пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_27 ; протокол пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_23 ; протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_23 ; протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_21 , протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_14 , протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_14 , протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_15 , протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_15 , протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_15 , протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_23 , протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2022 року зі свідком ОСОБА_21 , протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 20 квітня 2022 року, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, а також при продовженні строку тримання під вартою.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися.
Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує, що ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та підозрюваних слідчим суддею взято до уваги, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлено всіх свідків та очевидців кримінальних правопорушень, деякі з яких можуть бути відомі ОСОБА_4 , на яких підозрюваний може впливати з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь, та враховано встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на підозрюваних та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Оскільки на даний час триває досудове розслідування та в межах нього, як зазначено стороною обвинувачення, для встановлення всіх обставин проводяться слідчо-розшукові заходи, спрямовані на встановлення всіх осіб, причетних до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, місця проживання інших співучасників злочину, місця знаходження та вилучення речових доказів - речей та документів, що можуть бути використані як речові докази, слідчий суддя вважає також доведеним і ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із зазначених речей, які маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результат.

Крім того, мотив інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дає підстави вважати наявним, окрім вищезазначених, ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).
З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні про тяжкий злочин.
З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наведених обставин, навіть дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , на які звертала увагу сторона захисту, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не дають підстав застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, оскільки застосування такого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним вище ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 не допускає його подальше тримання під вартою слідчому судді не надано, з огляду на що слід вважати, що таких перешкод не має.
Слідчий суддя також приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, необхідність в яких виникне в ході досудового розслідування.
За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного підлягає задоволенню частково, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту, і вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 на 60 (шістдесят) днів відповідно до норм ч.1 ст.197 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав на необхідність залишення підозрюваному ОСОБА_4 розміру застави в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка була визначена слідчими суддями при обранні запобіжного заходу та продовженні такого щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Надаючи оцінку доводам підозрюваного ОСОБА_4 про непомірність розміру застави, визначеного щодо підозрюваного, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК України.
У відповідності до вимог ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчим суддею враховано, що ухвалами слідчих суддів Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2022 року та від 17 червня 2022 року підозрюваному ОСОБА_4 визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248100 (двісті сорок вісім тисяч сто) гривень, визначений ч.5 ст.182 КПК України, який до цього часу не було внесено ні підозрюваним, ні його рідними, що, на думку слідчого судді, підтверджує доводи підозрюваного та свідчить про те, що розмір застави у такому розмірі дійсно є непомірним для підозрюваного та його родини.
При оцінці майнового стану підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує як вказані вище дані, так і відсутність в матеріалах провадження будь-яких інших даних про наявність у власності підозрюваного цінного майна чи інших активів.
За наведених обставин, слідчий суддя вважає за можливе зменшити розмір застави, визначеної у якості альтернативного запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 та приходить до висновку, що застава у розмірі 50 (п"ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючи фактором, який зможе запобігти таким ризикам, і такий розмір не є завідомо непомірним для підозрюваного із урахуванням, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, права особи на свободу та особисту недоторканість, та здатен запобігти встановленим під час розгляду клопотання ризикам, які продовжують існувати, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .
При визначенні ОСОБА_4 меншого розміру застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.
Водночас, враховуючи доведені стороною обвинувачення обставини, у випадку внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 : прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.
З урахуванням вищенаведених обставин, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.
Клопотання начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, на 60 (шістдесят) днів.

Встановити строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу до 23 год. 59 хв. 18 вересня 2022 року.
Зменшити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених КПК України та визначити заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 (сто двадцять чотири тисячі п"ятдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; Банк отримувача ДКСУ м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №298/450/22; провадження №1-кс/298/239/22 згідно ухвали слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2022 року.
Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі внесення застави встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків до 23 год. 59 хв. 18 вересня 2022 року.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід держави, зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й буде використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1