ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/62/22 Справа № 181/957/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 (режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №№0000202 за апеляційною скаргою прокурора Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дімітров Донецької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 1 ст. 263 КК України,

В с т а н о в и л а:
Вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року ОСОБА_8 було визнано винним у тому, що він, маючи злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, при невстановлених слідством обставинах та часі, незаконно придбав через мережу «Інтернет» порошкоподібну речовину білого кольору «метамфетамін» та у невстановленому слідством місці та часі і обставинах придбав рослини конопель, які незаконно, умисно для власних потреб руками вирвав, для подальшого вживання, таким чином незаконно, умисно придбав особливо небезпечні речовини.
Усвідомлюючи, що речовина рослинного походження «марихуана» (канабіс) та психотропна речовина «метамфетамін» у своєму складі містять наркотичні засоби та психотропні речовини, які відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року є особливо небезпечними наркотичними засобами та психотропними речовинами, обіг яких заборонено, діючи в порушення вимог Закону України «Про обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» в подальшому перевіз вказані наркотичні засоби та психотропні речовини з невстановленого слідством місця до місця свого фактичного мешкання в домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
Далі, реалізуючи свій протиправний намір, направлений на вживання вказаних небезпечних речовин без мети збуту, ОСОБА_8 в невстановлений в ході слідства місті та час, розфасував психотропну речовину білого кольору - «метамфетамін» в 13 сліп-пакетів та особливо небезпечний наркотичний засіб «марихуану» у 8 сліп-пакетів та почав незаконно зберігати їх за вище вказаною адресою: АДРЕСА_2 , з метою сховати, для подальшого вживання для особистих потреб.
08 вересня 2020 року під час санкціонованого обшуку домоволодіння АДРЕСА_2 в насосній кімнаті будинку було виявлено та вилучено картонний ящик, в середині якого знаходилася речовина рослинного походження «марихуана» в подрібненому стані, паперовий згорток з речовиною рослинного походження «марихуана», в сумці чорного кольору вилучено 13 сліп-пакетів порошкоподібної речовини білого кольору за зовнішнім виглядом схожої на «метамфетамін» та 8 сліп-пакетів з речовиною «марихуана» в подрібненому стані.
Згідно висновку експертизи за направленням дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/104-8/4530 від 09.09.2020, надані на експертизу 08.09.2020 речовини рослинного походження зелено-коричневого кольору, масами 215,237 г, 1,513 г, («…вилучені 08.09.2020 в ході санкціонованого обшуку в домоволодінні АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 …», згідно постанови слідчого), відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Речовини масами 215, 237 г, 1,513 г є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить відповідно 188,677 г, 1,370 г.
Згідно висновку експертизи № 7-2577 від 18.09.2020 року, надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору (надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору в 8 сліп пакетах виявлених та вилучених в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ),- є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса канабісу склала 7,281 г (в перерахунку на висушену речовину).
Кристалічні речовини білого кольору, надані на дослідження, (кристалічна порошкоподібна речовина в 13 сліп-пакетах виявлених та вилучених в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ), містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Загальна маса метамфетаміну склала 1,4753 г (в перерахунку на основу).
Умисні дії ОСОБА_8 , що виразились у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту, судом кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Крім того, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в невстановлений слідством час, перебуваючи у невстановленому місці, при не встановлених обставинах та у невстановлений спосіб придбав у невстановленої слідством особи, предмети схожі на гранату типу ф-1 із запалом до неї, бойові припаси, а саме: набої в кількості 41 штук калібру 7,62 мм. та пластикову пляшку ємкістю 5 літрів з вмістом сипучої речовини яка візуально схожа на порох.
Далі, подовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, перемістив вище вказані предмети схожі на грану типу Ф-1, зеленого кольору з маркуванням 10725-80т, предмет схожий на запал гранати УЗРГМ-2, набої до вогнепальної нарізної зброї в кількості 41 штука калібру 7, 62 мм, за місцям свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , де почав зберігати вказані предмети за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.
08 вересня 2020 року у період часу з 07 години 15 хвилин до 10 години 15 хвилин слідчим при проведенні санкціонованого обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності двох понятих, в ході даного обшуку в кухонній кімнаті на підлозі в одязі виявлений предмет схожий на запал гранати УЗРГМ-2 та предмет схожий на гранату типу Ф-1, з маркуванням 10725-80 та в кармані куртки виявлені набої до вогнепальної нарізної зброї в кількості 35 штук калібру 7,62 мм, в приміщені коридору вказаного житлового будинку набої в кількості 6 штук калібру 7,62. та подвір`ї домоволодіння пластикову пляшку ємкістю 5 літрів з вмістом сипучої речовини, яка візуально схожа на порох
Згідно висновку судової експертизи зброї №19/104-17/2/383 від 15.09.2020 року, тридцять п`ять патронів, які знаходяться в спец-пакеті №7207796, є боєприпасами.
35 патронів, є проміжними військовими 7,62 мм патронами зразка 1943 року та призначені до стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів АК-47, та їх модифікацій, ручних кулеметів РКК, РККС, карабінів СКС та іншої зброї. Патрони до стрільби придатні.
Згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи №19/104-11/1/307 від 09.10.2020 року, наданий на дослідження предмет, являється уніфікованим запалом ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв. Наданий на дослідження предмет, придатний для здійснення вибуху.
Згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи №19/104-11/1/308 від 09.10.2020 року, наданий на дослідження предмет, являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин. Наданий на дослідження предмет, придатний для здійснення вибуху.
Згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи №19/104-11/1/320 від 21.10.2020 року, речовина, вилучена в ході проведення санкціонованого ошуку 08.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає громадянин ОСОБА_8 та надана на дослідження являється: метальною вибуховою речовиною одноосновним бездимним порохом, промислового виготовлення вагою 3500 грам придатною для вибухового перетворення у вигляді горіння в повному обсязі.
Згідно висновку судової експертизи вибухових речовин №19/104-8/4832 від 16.10.2020 надана на експертизу 22.09.2020 року наважка речовини масою 75,726 г, є вибуховою речовиною одноосновним бездимним порохом.
Умисні дії ОСОБА_8 , що виразились у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, кваліфіковані судом за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік,
- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, за ч. 1 ст. 263 КК України - 3 роки позбавлення волі.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що висновки суду про зміну кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Дії обвинуваченого, у вчиненні якого його визнано винним, невірно кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 309 КК України.
Вказує, що посилання суду на те, що представлені обвинуваченням докази не містять даних, які б доводили, що ОСОБА_8 мав на меті збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, є невірними, оскільки характер пакування наркотичних засобів і ваги, які вилучені під час проведення обшуку, свідчать про збут наркотичних засобів.
На думку прокурора, суд недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення тяжкого кримінального правопорушення, а тому призначене обвинуваченому покарання є явно несправедливим через м`якість і не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі останнього.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просила їх задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважали вирок суду законним та обґрунтованим.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України за зазначеним вище епізодом, ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Посилання прокурора в його апеляційній скарзі на необхідність кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України, а не за ч.1 ст. 309 КК України, на думку колегії суддів - є безпідставними.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як вбачається із вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 при невстановлених слідством обставинах, місці та часі, придбав порошкоподібну речовину білого кольору метамфітамін та рослини конопель, які у невстановленому слідством місці та час розфасував - психотропну речовину білого кольору метамфітамін в 13 сліп-пакетів, а особливо небезпечний наркотичний засіб маріхуану у 8 сліп-пакетів, та почав незаконно зберігати вдома, які в ході обшуку домоволодіння обвинуваченого 08.09.2020 року були вилучені працівниками поліції.
Згідно висновків експерта 19/104-8/4530 від 09.09.20202 року та № 7-2577 від 18.09.202 року, речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, загальна маса якого склала 7,281 г (в перерахунку на висушену речовину); кристалічні речовини білого кольору містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфітамін, загальною масою 1, 4753 г. (в перерахунку на основу).
Колегія суддів зазначає, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 307 КК України, характеризується прямим умислом, і наявність мети збуту є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього кримінального правопорушення.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №4 зазначено про те, що під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (ст. 307 КК), а також прекурсорів (ч. 2 ст. 311 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо).
Мета вчинення кримінального правопорушення згідно зі ст. 91 КПК України, є однією з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів. Так, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо. При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі, чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи, та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут. Якщо ж волею особи не обумовлено того, скільки наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів опиниться у її володінні (як у випадку зі знахідкою), то у такому разі умисел на збут потребує більш ретельного дослідження.
Разом з тим, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17).
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 є наркозалежністю особою, вживає наркотичні засоби кожен день, що підтвердив і батько обвинуваченого ОСОБА_10 , допитаний судом першої інстанції. Також, згідно висновку медичного огляду ОСОБА_8 , проведеного 08.09.2020 року, останній перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факту збуту наркотичного засобу на наявність умислу у останнього на збут наркотичного засобу - стороною обвинувачення доведено не було.
Сам по собі великий розмір наркотичного засобу, спосіб фасування в пакетах неоднакової ваги, чи наявність вдома у обвинуваченого вагів, не може свідчити про умисел обвинуваченого на збут наркотичних засобів.
Отже, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині, не є слушними.
Аналізуючи доводи прокурора про необґрунтованість призначення обвинуваченому занадто м`якої міри покарання, колегія суддів зазначає, що відповідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язанні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).
Вказані вимоги Закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.
Приймаючи рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції послався на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину, за місце проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимий.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом віднесено щире каяття.
Обставин, що п обтяжують покарання - судом не встановлено.
Тому, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_8 слід призначити покарання за ч.1 ст. 309 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, та звільнити останнього відвідування покарання з випробуванням, згідно вимог ст. 75 КК України, оскільки саме такий вид та розмір покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Процесуальні порушення, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та зміни або скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4