Справа № 148/1119/22
Провадження №1-кп/148/154/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за участю потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина кримінальне провадження № №0000177, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовчок Немирівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
В період часу з січня 2022 року по 18 лютого 2022 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 з метою викрадення чужого майна, у вечірню пору доби, зайшов на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_6 та яке перебуває у постійному користуванні її доньки ОСОБА_5 . Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_4 , усвідомлюючи та достовірно знаючи, що на даний час в будинку ніхто не проживає, підійшов до вхідних дверей, де через пошкоджене дверне скло, проник всередину будинку. Далі ОСОБА_4 пройшов до кімнат, де керуючись корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи їх настання, знайшов та викрав бувшу у використанні коробку перемикання швидкостей до автомобіля «Москвич M2140» вартістю 700,00 грн., яка належить ОСОБА_5 . Після вчиненого ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викрадену коробку перемикання швидкостей до автомобіля «Москвич M2140» продав місцевому мешканцю ОСОБА_7 , тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 700,00 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав за обставин, викладених в обвинувальному акті. Суду надав пояснення про те, що на початку лютого 2022 він, розбивши дверне скло, проник до сусідського будинку АДРЕСА_2 , яким користується потерпіла ОСОБА_8 , звідки викрав коробку передач до автомобіля "Москвич". Після чого переніс його за місцем свого проживання, а через три дні продав ОСОБА_7 . Вчинив крадіжку, так як потребував грошей, сам ніде не працює. Шкодує про вчинене, зазначив, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, просив не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що 19.02.2022 року їй стало відомо про крадіжку коробки перемикання до автомобіля "Москвич" з будинку АДРЕСА_2 , яким вона користується. Вважає, що обвинувачений не вперше вчиняє крадіжку з її будинку, а тому йому слід призначити реальне покарання, оскільки він ніде не працює, та не зможе виправитись та зробити належні висновки.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь - які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої.
Суд розцінює показання потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_4 , як належні, допустимі та достатні докази вини останнього, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення, а саме: умисні дії, таємний спосіб викрадення, проникнення у будинок, корисливий мотив і мету.
Оцінюючи дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що їх слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.
При встановлених обставинах та досліджених доказах у їх сукупності суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин, посередньо характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, суд доходить висновку, що покаранням необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Разом з цим, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючої покарання обставини у виді щирого каяття, суд вважає що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому доходить висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
У відповідності з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави витрати на залучення експерта.
Керуючись ст.ст. 50, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 369-374, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: коробку передач від автомобіля «Москвич» з № НОМЕР_1 зі слідами використання, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП, - повернути потерпілій ОСОБА_5 за належністю, скасувавши з неї арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.07.2022.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок витрат на залучення експертів.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1