У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

За участю учасників судового провадження:

захисника ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.09.2022 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу суду необґрунтованою. Звертає увагу на те, що обвинуваченому чотири роки продовжується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що сторона обвинувачення за весь час досудового розслідування не надала достатні докази причетності ОСОБА_6 до злочину.

Апелянт наголошує на тому, що можливість переховуватись від суду та вчинення інших злочинів обвинуваченим є припущенням.

Зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, підробляє неофіційно вантажником. Вину не визнає, проте це не може бути підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку апелянта, не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження № 0001611, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою ще на 60 днів.

Задовольняючи клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшились та продовжують існувати і запобігти цим ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ефективний розгляд кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений належним чином повідомлений про апеляційний розгляд, клопотання про бажання брати участь під час апеляційного розгляду не подав.
Прокурор направила на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме: заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор послався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, немає стабільного джерела доходів, раніше неодноразово судимий, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від слідства та суду.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого, та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній, обставини його вчинення, дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення).

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, доводи захисника про те, що зазначені ризики не доведені є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Твердження апелянта відносно того, що судом першої інстанції не була розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, є неспроможною, оскільки слідчий суддя достатньо мотивував необхідність продовження виняткового запобіжного заходу та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 .

За таких обставин, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7 -Губарєва