Справа № 529/1036/21
Провадження № 1-кп/529/6/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000797 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Івонченці Полтавського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

встановив:

11.11.2021 близько 15 год. ОСОБА_7 приїхавши за адресою: с.Климківка Полтавського району Полтавської області, де перебував ОСОБА_5 разом із дітьми за місцем колишнього проживання, на грунті виниклих неприязних відносин, умисно, взявши дерев`яну палицю наніс один удар ОСОБА_5 по голові ззаду від чого останній впав та коли потерпілий намагався піднятися вдарив ще один раз дерев`яною палицею по спині. Після того, як ОСОБА_5 піднявся, ОСОБА_7 правою рукою почав викручувати долоню лівої руки потерпілого, чим спричинив тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а саме закритого косого перелому основної фаланги ІІ пальця лівої кисті та легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у вигляді мозкової травми забою головного мозку легкого ступеню.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав. Вказав, що знає ОСОБА_5 вже 4-5 років, добре з ним спілкувалися, останній продав йому земельну ділянку біля будинку в якому ОСОБА_9 раніше проживав. Він обробляв цю землю. Згодом він дізнався, що ця земельна ділянка належить ОСОБА_10 , а не ОСОБА_11 , тому останній не мав права продавати цю землю. 11.11.2021 він перебував у м.Полтаві, де ремонтував автомобіль із товаришем ОСОБА_12 , а ОСОБА_5 в цей день взагалі не бачив. До ОСОБА_5 приїзжав саме 08.11.2021 десь о 16 год. Зайшов на подвір`я, де спілкувався із ОСОБА_13 з приводу земельної ділянки, потім він не добре висловився про його дружину, на що ОСОБА_9 хотів його вдарити, хапав за шию та провокував до бійки. Він ніякої палки не брав та руки ОСОБА_11 не викручував. Тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав, все обвинувачення сфабриковано. Цивільний позов не визнає в повному обсязі.

Незважаючи на не визнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєному злочині підтверджується дослідженими у ході судового розгляду наступними доказами в їх сукупності.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Вказав, що 11.11.2021 після обіду він із дітьми поїхав в с.Климківка до господарства, де раніше проживав щоб напиляти дрова. Пізніше приїхав ОСОБА_14 зайшов на подвір`я і почалася з ним суперечка через земельну ділянку. Потім розмова перейшла у сварку і ОСОБА_14 взяв палицю, яка лежала на землі та вдарив один раз його по спині, хапав за шию. Син вихватив палицю із рук ОСОБА_15 . Коли він лежав на землі, ОСОБА_16 викрутив йому долоню лівої руки та палець на руці. Потім ОСОБА_14 сів у машину і поїхав, а він із дітьми поїхали додому. Спочатку не знав, що у нього зламаний палець, вночі рука розпухла і боліла голова, а зранку він із дружиною поїхали у лікарню, потім його направили на експертизу, після чого він звернувся із заявою до поліції. Також вказав, що 08.11.2021 він до с.Климківка не їздив та із ОСОБА_7 не зустрічався. Цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Допитані в судовому засіданні неповнолітні свідки ОСОБА_17 , 2004 р.н., ОСОБА_18 , 2004 р.н. та ОСОБА_19 , 2007 р.н., які є дітьми потерпілого вказали, що 11.11.2021 вони поїхали із батьком по дрова, до них приїхав дядько ОСОБА_20 . Спочатку батько з ним спілкувався у дворі з приводу земельної ділянки, а потім почали кричати і дядько ОСОБА_20 взяв дерев`яну палицю та вдарив нею батька по голові після чого батько впав. Потім дядько ОСОБА_20 вдарив палицею батька ще один раз по спині, хапав його за шию та викручував пальці на руці. Усі ці події вони бачили особисто, дуже були перелякані. На наступний день батько і мама поїхали у лікарню, бо у батька розпухла рука і боліла голова.
При повторному допиті неповнолітньої ОСОБА_19 свідок вказала, що 11.11.2021 вже після того, як д. ОСОБА_20 побив батька, вона пішла до автомобіля батька в якому був її телефон та увімкнула камеру на ньому щоб зафіксувати події, які могли б бути потім. Телефон при цьому перебував у автомобіля, а вона вийшла на вулицю, про відеозйомку сказала лише сестрі ОСОБА_21 . Потім в кінці дня вона видалила це відео, при цьому батькам про нього не сказала. Згодом коли вже справа розглядалася в суді, передивлялася телефон і у ОСОБА_22 знайшла це видалене відео.
Свідок ОСОБА_23 , дружина потерпілого, в судовому засіданні вказала, що 11.11.2021 вдень вона залишилася вдома, а чоловік та троє дітей поїхали грузити дрова до будинку, де вони раніше проживали в с.Климківка, який вони купили у ОСОБА_24 , але не оформили документи, а ОСОБА_25 дали в оренду землю, якою він користувався у 2021 році. Приблизно о 17-17.30 вони повернулися і чоловік розповів, що приїзжав ОСОБА_14 , вони з ним посварилися за землю і той вдарив його палкою по голові. Діти казали, що дядько ОСОБА_20 накинувся на батька з палкою. Також у чоловіка була пухла рука. Вночі йому було погано, а зранку вони поїхали у лікарню, де зробили рентген та виявили, що у чоловіка струс мозку і зламаний палець на руці. Зі знімками вони пішли у відділ поліції і там їх направили на медичну експертизу в м.Полтаву. Стверджувала, що вказані події відбувалися саме 11.11.2021, а не 08.11.2021.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні вказав, що знає ОСОБА_27 з дитинства. 11.12.2021 (субота) ОСОБА_14 приїздив до нього в м.Полтаву, де був десь до 15.30 год., вони ремонтували автомобіль. Десь один раз у місяць він зустрічається із ОСОБА_28 . У листопаді 2021 року ОСОБА_14 приїздив до нього десь на початку місяці, була середа точної дати не пам`ятає, він із ОСОБА_29 їздили на олійницю, ще у нього застрягла машина коли ОСОБА_20 вигружав насіння, тож у місті він затримався надовго.
Свідок ОСОБА_30 вказав, що його мати проживає із ОСОБА_29 близько 15 років, з потерпілим у нього зараз немає жодних відносин, були раніше товаришами. 08.11.2021 він із братом з с.Надежда пішли у бік с.Климківка, шукали хрін. Приблизно за 50м почули крики і підійшли блище ще на 10м до подвір`я потерпілого, бачили через кущі, що у дворі потерпілого були ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та його син, чи були дівчата не знає. Місцевість там не рівна, він із братом стояли знизу, а будинок був зверху. Погода була суха. Постояли десь 5хв. Бачили що д. ОСОБА_20 і ОСОБА_9 стояли біля двору та кричали, д. ОСОБА_20 казав ОСОБА_31 «заспокойся», потім д. ОСОБА_20 сів у машину і поїхав.
Свідок ОСОБА_32 вказав, що ОСОБА_14 є його вітчимом. 08.11.2021 (понеділок) він зранку їздив у лікарню, а десь на початку 11 год разом із братом пішли шукати хрін, трохи походили по галявині і в цей час бачили як д. ОСОБА_20 їхав на машині і під`їхав до господарства ОСОБА_31 . Він із братом були на горі, потім спустилися трохи нище. Бачили господарство ОСОБА_31 з гори. Бачив, як під`їхала машина д. ОСОБА_20 до домоволодіння ОСОБА_31 , відстань від нього до ОСОБА_16 була до 50м. Стояли балакали д. ОСОБА_20 і ОСОБА_31 , спочатку вони «гризлися» між собою, вони хотіли вмішатися, але бійки не було і тому вирішили не втручатися. Дивились десь 20 хв. Ще на подвір`ї були дочки ОСОБА_31 і син. Ще бачив як ОСОБА_31 ударив по обличчю д.Юру. Спочатку брата біля нього не було, а коли почули крики брат підійшов і спитав може втрутитимося. Погода була суха. Конфлікт був до обіду. На другий день та наступний день д.Юра їздив у м.Полтаву, після конфлікту він йому не дзвонив.
Свідок ОСОБА_33 (співмешканка обвинуваченого) в судовому засіданні вказала, що проживає із ОСОБА_29 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 11.11.2021 вона разом із ОСОБА_29 перебували в м.Полтава, з 10 год. до 17 год., вона була на базарі, а ОСОБА_20 був у друзів, мабуть у ОСОБА_34 ремонтували автомобіль, точно не знає. 08.11.2021 ОСОБА_14 їздив в с.Климківка, де зустрічався з ОСОБА_13 . ОСОБА_20 казав, що ОСОБА_9 на нього нападав, але бійки не було, вони тільки розмовляли.
Оцінюючи покази неповнолітніх свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 суд вважає їх правдивими, послідовними та такими, що узгоджується з показами потерпілого та письмовими матеріалами справи. Також у суда відсутні підстави недовіряти показам свідка ОСОБА_26 .
В той же час, суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_30 , які стверджували, що бачили ОСОБА_7 на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_5 саме 08.11.2021, а не 11.11.2021. При цьому свідки не змогли вказати, чому саме запам`ятали цю дату 08.11.2021. Окрім того, вказані свідки не були очевидцями усіх подій, а чули тільки крики після яких підійшли блище до подвір`я потерпілого і спостерігали лише частину розмови між обвинуваченим та потерпілим. В той же час їх покази частково різняться в частині їх місцязнаходження та події які вони описали не співпадають із часом, зазначеним як самим обвинуваченим так і потерпілим та неповнолітніми свідками.

Також, суд оцінює критично і покази свідка ОСОБА_33 , співмешканки обвинуваченого, яка вказувала, що саме 11.11.2021 вона разом із ОСОБА_29 перебували в м.Полтава, де останній ремонтував автомобіль разом із ОСОБА_26 . Вказані свідчення не підтверджені в ході судового розгляду, оскільки свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні вказав, що у листопаді 2021 року ОСОБА_14 приїздив до нього серед тижня у середу, коли 11.11.2021 був четвер, а в грудні 2021 року він приїздив саме 11 числа. При цьому свідок ОСОБА_26 зазначив, що у грудні 2021 року він із обвинуваченим ремонтували автомобіль, про що вказувала свідок ОСОБА_33 , а у листопаді 2021 року ОСОБА_14 їздив на олійницю. Отже, покази свідка ОСОБА_33 щодо перебування обвинуваченого 11.11.2021 в м.Полтаві є суперечливими та не підтверджені іншими доказами, а тому не приймаються в якості належного та допустимого доказу.
Твердження обвинуваченого про те, що він не зустрічався із потерпілим 11.11.2021, спростовуються допитом потерпілого, неповнолітніх свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 , які були безпосередніми очевидцями події та стверджували, що саме 11.11.2021 ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження на території домогосподарства в с.Климківка.

Сумнівів у достовірності їх показів немає, як і відсутні підстави не довіряти показанням потерпілого, оскільки його покази узгоджуються з даними додаткових судово-медичних експертиз від 23.11.2021.

Твердження обвинуваченого що саме 11.11.2021 він перебував в м.Полтава, де зустрічався із товаришем ОСОБА_26 не підтвердилися в ході розгляду справи, оскільки допитаний свідок ОСОБА_26 вказав, що у листопаді 2021 року зустрічався із ОСОБА_29 в м.Полтаві серед тижня в середу, але точної дати назвати не зміг. Також вказав, що ОСОБА_14 приїздив до нього в м.Полтаву 11.12.2021 і саме тоді вони ремонтували його автомобіль.
Також в судовому засіданні досліджені письмові докази, а саме:
- висновок судово-медичної експертизи від 17.11.2021 № 1177 відповідно до якого у ОСОБА_5 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого косого перелому основної фаланги другого пальця лівої кисті, яке утворилось від ротаційної дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук людини та яке кваліфікується, як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку легкого ступеня, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути і дерев`яна палиця, пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою та яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (а.с.112-113);
- протокол проведення слідчого експерименту від 20.11.2021 за участю потерпілого ОСОБА_5 , з фототаблицею, згідно даних якого потерпілий показав механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_29 , що відбулися 11.11.2021, а саме заподіяння ударів палицею по голові та спині і викручування пальців на лівій руці (а.с.114-117);
- додатковий висновок судово-медичної експертизи від 23.11.2021 № 1211, відповідно до даних якого встановлено, що покази потерпілого ОСОБА_5 дані ним 20.11.2021 в ході проведення слідчого експерименту за його участю не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_5 (а.с.119-120);
- протокол проведення слідчого експерименту від 20.11.2021 за участю свідка ОСОБА_17 , з фототаблицею, згідно даних якого свідок вказав на обставини та механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, які були нанесені 11.11.2021 обвинуваченим ОСОБА_35 , а саме як останній заподіяв удари дерев`яною палицею по голові та спині потерпілого, а потім почав душити рукою горло потерпілого та схватив його ліву руку і викручував пальці (а.с.121-124);
- додатковий висновок судово-медичної експертизи від 23.11.2021 № 1212, відповідно до даних якого встановлено, що покази свідка ОСОБА_17 дані ним 20.11.2021 в ході проведення слідчого експерименту за його участю не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_5 (а.с.126-127).
Разом з тим, суд не приймає в якості доказу досліджений в судовому засіданні відеозапис з телефона неповнолітнього свідка ОСОБА_19 , долучений представником потерпілого під час судового розгляду, оскільки такий запис не містить обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та відсутні докази підтвердження його справжності на предмет відсутності монтажу, що позбавляє суд оцінити автентичність такого відеозапису. Окрім того, про такий запис було відомо свідку ОСОБА_19 під час досудового розслідування, проте у встановлений КПК порядок відеозапис не був долучений до матеріалів провадження під час слідства.
Доказів на спростування обвинувачення стороною захисту не надано.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вони є достовірними, належними та допустимими, логічно узгодженими між собою та такими, які переконливо, поза розумним сумнівом, вказують на вчинення ОСОБА_35 інкримінованого злочину.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України, а саме умисне нанесення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є нетяжким, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується посередньо, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, в силу ст.89 КК України не судимий.

Відповідно до висновку органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства середній. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66, 67 КК України обставиною, що пом`якшує покарання є наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до позиції потерпілого, останній просив призначити суворе покарання, оскільки обвинувачений не вибачився перед ним за скоєне та не відшкодував завдану шкоду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням обвинуваченому за вчинене з метою його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, неофіційно працює, має на утриманні малолітню дитину, яка проживає разом з ним, а також те, що після вчинення злочину засуджений вів законослухняний спосіб життя, не ухилявся від суду, не притягувався до будь-якої відповідальності, компрометуючі дані щодо нього відсутні та відсутність тяжких наслідків, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

При цьому заборони застосування ст.75 КК України за умови невизнання обвинуваченим своєї вини КК України не містить.

Щодо поданого потерпілим цивільного позову, суд зазначає наступне.

На обґрунтування позову потерпілий вказує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого, які виразилися у заподіянні тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, йому завдано моральну шкоду. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень відчував фізичний біль протягом тривалого часу, що позбавило його можливості займатися своїми звичними справами та впливало на моральне самопочуття. Також внаслідок розладу здоров`я був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення звичного способу життя. Моральну шкоду оцінює в 50 000 грн. Окрім того просить стягнути з обвинуваченого і понесені ним витрати на правничу допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 цивільний позов не визнали через його необгрунтованість.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
В ході судового розгляду кримінального провадження підтверджено, що злочинними діями ОСОБА_7 потерпілому завдано середнього ступеня тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, яку потерпілий оцінив в 50 000 грн., суд виходить з того, що саме протиправними діями обвинуваченого були заподіяні потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров?я потерпілого, останній отримав закритий перелом фаланги пальця лівої кисті та закриту черепно-мозкову травму головного мозку. Отримані травми вплинули на звичний спосіб життя потерпілого, останній не міг лівою рукою робити будь-яку роботу, що призвело до фізичних та моральних страждань потерпілого. Вказане призвело до психоемоційної напруги, зниження настрою, образливості та тривожності. Також затрачений час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Щодо розміру моральної шкоди суд прийшов до переконання, що заявлені потерпілим вимоги є завищеними, окрім того потерпілий не надав суду достатніх даних з яких міркувань він виходив визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди, яку він просить задовольнити.
Тому, враховуючи принцип співмірності та справедливості, вимоги цивільного позову в частині моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме з обвинуваченого підлягає стягненню моральна шкода на користь потерпілого в розмірі 5 000 грн.
Що стосується позовних вимог в частині відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В даній справі на підтвердження надання правничих послуг та понесених потерпілим витрат на правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги, укладений між потерпілим та адвокатом ОСОБА_6 та акт виконаних робіт у даному кримінальному провадженні, де зазначено про розрахунок клієнта з адвокатом в розмірі 2 000 грн. та квитанція про оплату послуг адвоката в розмірі 7 000 грн. (а.с.23, 97, 98-99)
Обвинуваченим та його захисником в судовому засіданні не надано доказів на доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу.
Отже, витрати потерпілого на правову допомогу склали 9 000 грн., що підтверджується зазначеними документами, а тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ч.1 ст.124 КПК України.
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення та витрат на правничу допомогу, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн, а всього 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Головуюча: ОСОБА_1