Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/35/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0009936 від 30.08.2017за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2021, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Захарівського району Одеської області, громадянина України, одруженого, працюючого різноробочим на будівництві, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.09.1999 року Одеським обласним судом за ст.ст.142 ч.3, 93 п."а", "I", 42 КК України (в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 26.12.2006 року Песчанського районного суду Вінницької області від 26.12.2006 року умовно-достроково на 1 рік 9 місяців та 23 дні;
- 10.12.2009 року Ширяєвським районним судом Одеської області за ст.289 ч.2, 187 ч.2, 152 ч.1, 304 ч.1, 70 71 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 11.12.2015 року ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2015 року умовно-достроково на 9 місяців 24 дні;
- 05.07.2016 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі. 21.11.2016 року вирок переглянуто Крюківським районним судом м.Кременчук Полтавської області зараховано в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 06.07.2016 року по 05.08.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Звільнений 10.02.2017 року по відбуттю строку покарання;
- 20.03.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області за ст.190 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Строк тримання під вартою рахувати з 14.09.2017 року;
- 04.05.2018 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ст.190 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі;
- 16.05.2018 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ст.190 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 1 року 11 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, і призначиено йому покарання за ст.187 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років із конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
На підставі ст.70 ч.4 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 16.05.2018 року, більш суворим, призначеним цим вироком - ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
Стягнуто ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення: судово-товарознавчої експертизи №292 від 18.09.2017 року в розмірі 395 грн. 48 коп.; судово-товарознавчої експертизи №293 від 18.09.2017 року в розмірі 395 грн. 48 коп.
Процесуальні витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №507 від 29.09.2017 року в розмірі 296 грн. 61 коп.; та судово-дактилоскопічної експертизи №19 від 15.01.2018 року в розмірі 572 грн. віднесено на рахунок держави.
В порядку ст.100 КПК України визначено долю речових доказів.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, призначити новий судовий розгляд.

Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в проведенні експертиз та визначення додаткових обставин по справі, які мають істотне значення для визначення істини.

Вважає, що в матеріалах провадження відсутні докази вини обвинуваченого, не погоджується з кваліфікацією ч.2 ст. 187 КК України, оскільки скоєння розбійного нападу підтверджується тільки словами потерпілих.

-захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити за відсутністю достатніх доказів для доведення його винуватості та вичерпаності можливостей їх отримання. В судовому засіданні повторно допитати обвинуваченого, а також потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для усунення розбіжностей в їх показаннях.

Суд дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 , виходячи з того, що його вина підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду.
Частина з перелічених доказів підтверджує ті чи інші обставини без безпосередньої вказівки на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Що ж до тих доказів, які, на думку суду, вказують на ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, то вони в своїй сукупності є суперечливими і непослідовними, частина таких доказів є недопустимими.
В суді ОСОБА_7 неодноразово посилався на ту обставину, що під час проведення досудового розслідування були допущені грубі порушення кримінального процесуального закону, повідомлення про підозру за ч.2 ст.187 КК України йому не вручалось, обвинувальний акт також, з матеріалами кримінального провадження він не ознайомлений, в передбаченому ст.290 КПК України порядку матеріали досудового розслідування йому не відкриті, а підписи від його імені, які містяться в матеріалах кримінального провадження на процесуальних документах досудового розслідування, виконані не ним, а іншою особою з імітацією його підпису.
Неспростовані показання ОСОБА_7 про те, що під час досудового розслідування прокурор зі слідчою до нього у Північну ВК (ВК№90), де він на той час відбував покарання, приїздили лише один раз.
ОСОБА_7 своєї вини не визнав, та пояснив, що в грудні 2017 відбував покарання в Північній виправній колонії (№90) в м.Херсоні. Під час однієї з розмов працівниками ВК 90 йому було запропоновано визнати вчинення одного з нерозкритих кримінальних правопорушень, на що він погодився.
Показання потерпілих вважає непослідовними і суперечливими, а твердження суду, що потерпілі детально описали ніж, не відповідає фактичним обставинам.
Потерпілі вказували, що ОСОБА_7 погрожував їм ножем називаючи його «метелик», при цьому не могли описати конструкцію ножа, а також дали суперечливі показання щодо кольору ручки ножа: ОСОБА_10 - ручка червоного кольору, ОСОБА_11 - сірого.
Суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_12 , зазначивши, що остання є близьким родичем обвинуваченого та надає покази з метою уникнення останнього відповідальності. Між тим, ОСОБА_12 пояснила, що сімейні відносини між нею і ОСОБА_7 припинені, шлюб розірваний в 2015 році і в майбутньому вона не бажає підтримувати будь-яких стосунків з ним, що свідчить неупередженість свідка.
Суд послався на протоколи пред`явлення речей для впізнання - рюкзака з написом «Nikе», куртки джинсової, які начеб-то належали ОСОБА_7 . При цьому суд не взяв до уваги показання ОСОБА_7 , що ці речі йому не належать, і свідка ОСОБА_12 , що джинсової куртки і такого рюкзака у ОСОБА_7 ніколи не було.
Суд обґрунтував вирок щодо винуватості ОСОБА_7 доказами, отриманими під час досудового розслідування з порушенням порядку їх отримання та здобутими не уповноваженими особами.
Матеріали кримінального провадження на стадії досудового розслідування містять ознаки фальсифікації, однак судом докази з ознаками фальсифікації використані для обґрунтування обвинувального вироку.
1.На доказ винуватості ОСОБА_7 суд послався на протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 02.12.2017 року свідку ОСОБА_13 (а.п.122-124 т.1). Однак, у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 заявив, що працівниками поліції фото ОСОБА_7 було йому показано на телефоні, після чого в Кропивницькому ВП було складено протокол впізнання.
Таким чином, впізнання ОСОБА_7 свідком ОСОБА_13 відбулось з грубим порушенням ч.7 ст.228 КПК України, що веде до недопустимості цього протоколу, як доказу, який безпосередньо вказує на особу ОСОБА_7 .
Показання ОСОБА_13 в цій частині не виключають, що пред`явлення особи для впізнання за фотознімком іншим учасникам кримінального провадження також відбувалось з порушеннями;
2.Суд послався на протокол огляду місця події від 06.09.2017 року з фототаблицею до нього, у ході проведення якого встановлено та оглянуто: кабінет № 427 Черкаського ВП ГУНП. Вважає, що слідча дії проведена не уповноваженою особою - ст. слідчим Черкаського ВВ ОСОБА_14 , який не мав доручення на проведення будь-яких слідчих і процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, на а.п.39 т.2 міститься протокол допиту свідка ОСОБА_15 ,, який згідно даних протоколу відбувся 06.09.2017 року з 11:42 до 11:59 в м. Кропивницькому, відомості про особу, яка проводила допит відсутні. Свідок ніяким чином не могла одночасно перебувати в м. Кропивницькому і в м. Черкаси і одночасно брати участь у двох слідчих діях, на що захистом зверталась увага суду. За цих обставин суд не мав підстав брати до уваги протокол огляду місця події від 06.09.2017 року (а.п. 49-50 т. 2);
3.Суд постався як на доказ на протокол огляду предмета від 14.09.2017 року - мобільний телефон марки «Меіzu М5» (а.п.83-86 т.1), огляд проведений слідчою ОСОБА_16 , тоді коли слідча ОСОБА_16 прийняла кримінальне провадження та приступила до розслідування лише 09/12/2017року (т. 2 а.п.15), тобто на день проведення слідчої дії була не уповноваженою особою;
4.На а.п.51 міститься протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 11.09.2017 року в м. Кропивницькому, на а.п. 120-121 т. 2 міститься протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 02.12.2017 року в м. Кропивницькому. В суді ОСОБА_13 впевнено заявив, ш,о в м. Кропивницькому був один лише раз зимою.
Відповідно, добровільна видача свідком ОСОБА_13 11.09.2017 року в м. Кропивницькому мобільного телефону «Меіzu М5» куртки джинсової зі вставками, синього рюкзака (а.п.53 т.2) не відбувалася, що тягне визнання цих речових доказів недопустимими. З цих же підстав є недопустимими похідні докази - протокол пред`явлення речей для впізнання від 20.12.2017 року потерпілому ОСОБА_10 (а.п. 141-143 т.1), протокол пред`явлення речей для впізнання від 20.12.2017 року потерпілому ОСОБА_11 (а.п.144-146 т.1);
4.На а.п.54 міститься протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 12.09.2017 року в м. Кропивницькому, місце проведення не зазначене. Однак в судовому засіданні 29.09.2021 року свідок ОСОБА_12 впевнено заявила, що в м. Кропивницькому ніколи не була, з питань щодо ОСОБА_7 ніколи не допитувалась, один раз її допитували працівники поліції з м. Києва з інших питань (невиплати коштів);
5.Протокол огляду предмета від 22.09.2017 року - рюкзака синього кольору, куртки з джинсовими вставками, синього кольору (а.п.115-119 т.2) має ознаки фальсифікації, оскільки з фототаблиць до протоколу вбачається, що фотографії оглянутих предметів є не оригінальними, а скопійованими з інших фотографій, що підтверджує твердження ОСОБА_7 про неналежність йому вказаних речей, а використання фотографій речей інших осіб.
Та обставина, що рюкзак і куртка на зберігання не передані, їх місцезнаходження на час розгляду справи в суді встановити не вдалось, свідчить про відсутність реальних речових доказів і прагнення органу досудового розслідування «штучно» створити видимість наявності доказів у справі.
Зазначені обставини свідчать про недопустимість всіх похідних доказів: протоколи впізнання рюкзака і куртки потерпілими та свідком.
Порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того, сторона захисту вказує на порушення права на захист ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування, його відмова від захисника була вимушено формальною.

В запереченні на апеляційну скаргу сторони захисту та обвинуваченого прокурор Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_17 просив вирок суду залишити без зміни та відмовити у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_6 .
В обґрунтування заперечень зазначив, що вимоги викладені в апеляційній скарзі спростовуються матеріалами досудового розслідування, та судового розгляду. Під час розгляду справи в суді першої інстанції, суд ретельно перевірив всі застереження обвинуваченого стосовно порушення його прав, незаконного пред`явлення обвинувачення в період, коли останній перебував під вартою. Обвинувачений мав захисників, та протягом судового розгляду неодноразово звертався до контролюючих органів з заявами на дії слідчих та прокурорів, які не знайшли свого підтвердження.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, при наступних обставинах.
30.08.2017 року в період часу з 16.30 год. по 17.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи в парку «Ковалівському» зі сторони вул.Кавалерійської в м. Кропивницькому переслідуючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, помітив раніше невідомих йому неповнолітніх осіб, до яких підійшов, представився працівником охоронної фірми при цьому запропонував, під приводом отримання дозволів на відвідування незавершеного будівництва розташованого на території вказаного парку, пройти разом з ним до місця розташування охоронної фірми.
Після цього, двоє з групи неповнолітніх осіб - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_7 погодились пройти з останнім до охоронної фірми для отримання зазначених дозволів.
Пройшовши разом із неповнолітнім ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до відкритої ділянки місцевості, яка розташована біля залізничних колій, неподалік домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету власної наживи та самозбагачення злочинним шляхом, з корисливих спонукань, шляхом обману заволодів належним неповнолітньому ОСОБА_10 мобільним телефоном «Меіzu М5 16 Gb» та належним ОСОБА_11 мобільним телефоном «Аррlе іРhоnе 6 16 Gb».
В подальшому, ігноруючи вимогу неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про повернення належного їм майна, ОСОБА_18 , маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, дістав з кишені предмет, схожий на ніж «Метелик» чим висловив погрозу застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я неповнолітніх потерпілих, після чого, тримаючи в руці предмет схожий на ніж «Метелик», висловив вимогу передання наявних у неповнолітніх потерпілих матеріальних цінностей. Усвідомлюючи наявність загрози для життя та здоров`я й реальність намірів ОСОБА_18 , неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 передали останньому, наявні в них грошові кошти, при цьому ОСОБА_10 передав грошові кошти в сумі 101 грн., а ОСОБА_11 - грошові кошти в сумі 27 грн.
В подальшому, ОСОБА_7 заволодівши майном неповнолітніх - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вказаний спосіб, утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим саме спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 2414,33 грн, а потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 6897,00 грн.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 , які просили апеляційні скарги задовольнити; думку прокурора, який просив апеляційні скарги обвинуваченого та сторони захисту залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

У ході апеляційного розгляду було проведене судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого у відповідності до вимог ч.3 ст.404 КПК України.

В судовому засіданні Кропивницього апеляційного суду ОСОБА_7 зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого правопорушення за ч.2 ст. 187 КК України не визнав. В період часу 30.07.2017 був затриманий працівниками карного розшуку м.Одеси, надалі переданий до карного розшуку м.Миколаїв, а далі перебував в СІЗО м.Херсон та не міг вчинити злочин, неповнолітніх не бачив. В суді першої інстанції заявляв клопотання та скарги на органи досудового розслідування та прокурора, який вчиняв вплив на обвинуваченого. Зазначив, що доказів на підтвердження вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України в матеріалах справи відсутні. ОСОБА_7 наполягає, що справи сфабрикована, він ніколи не був в м.Кропивницькому. за домовленістю із прокурором ОСОБА_19 обмовив себе, та взяв на себе вину за злочин якого не скоював, оскільки була домовленість про те, що ец буде злочин передбачений ст.190 КК України.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, його вина у вчиненні вказаного правопорушення доводиться дослідженими судом першої інстанції дроказами, яким була надана оцінка під час проведення судового розгляду:
- показаннями н/л потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні впізнав особу обвинуваченого та пояснив, що після обіду 30.08.2017 року об 15.00 год. разом зі своїми товаришами гуляли в Ковалівському парку в м.Кропивницький та перебували біля закинутої будівлі. До них підійшов обвинувачений, який представився охоронцем в ОСОБА_20 парку і запропонував картки на пропуск до будинку старого залізничного вокзалу біля залізничного мосту. Біля мосту залізничного вокзалу залишився ОСОБА_21 , а з ним пішов ОСОБА_22 , йому він допоміг перевести велосипед. Обвинувачений завів їх вверх від вокзалу і попросив ОСОБА_22 , вимкнути «навігацію», про те саме просив і його. Хтось йому зателефонував і обвинувачений забрав їх телефони. Після чого, обвинувачений дістав ніж з червоною ручкою та став їм погрожувати, після чого вони втекли. Коли бігли з відти, а саме по дорозі зустріли молодого чоловіка, який в подальшому викликав поліцію. Вони спочатку передали телефони добровільно, а коли стали просити повернути мобільні телефони, обвинувачений дістав ніж і став їм погрожувати. Він передав обвинуваченому 100 гривень, а коли той йому ножем погрожував, то сказав віддати все, що є в кишенях. Ним було віддано йому приблизно 100 - 101 гривні з кишені. Після чого, обвинувачений дав їм п`ять секунд на те, щоб вони втекли, тому вони взяли велосипеди і почали тікати. У обвинуваченого був розкладений «ніж-бабочка» з червоною рукояткою. Вони не просили обвинуваченого придбати пачку сигарет, так як ні він, ні його друзі не палять.
- показаннями н/л потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_23 , ОСОБА_24 катались на велосипедах. В цей час до них підійшов обвинувачений з двома підлітками років по 17. Після чого на закинутій будівлі запропонував їм пройти до залізно-дорожнього вокзалу, щоб отримати пропуски. У них він забрав мобільні телефони і запитав чи є ще щось, він був вимушений дістати грошові кошти і віддати їх йому. Там був він, ОСОБА_24 і обвинувачений, який умовив їх піти за «картами-запрошеннями» на територію будівлі. Обвинувачений сказав ОСОБА_25 дістати мобільний телефон, а коли ОСОБА_26 дістав телефон «Мейозу», обвинувачений дістав «ніж бабочку» і його примусив теж віддати мобільний телефон і гроші. Телефон Кастирін віддав обвинуваченому, потім ОСОБА_26 віддав телефон, а потім обвинувачений погрожував ножем йому і примусив віддати мобільний телефон і гроші. Він змушений був віддати обвинуваченому телефон «Айфон 6» і до 50 гривень, а ОСОБА_26 віддав 100 гривен. Ніж-бабочку він тримав у руці, сказав їм тікати звідти швидко, бо вб`є їх, що вони і зробили, бо дуже злякались. В «Ковалівському парку» біля веломайданчику обвинувачений перший раз звернувся, але коштів він не пам`ятає. Він їм різними маніпуляціями обіцяв надати пропуски на закинуті будівлі. Саме в той день вони були з велосипедами, пропуски на майбутнє в закинуті будівлі хотів, для відпочинку, було цікаво, він їм назвався охоронцем і надати такі пропуски пообіцяв обвинувачений. Стверджував, що обвинувачений погрожував ножем, та на краю залізно-дорожнього вокзалу вимагав телефон і грошові кошти. До залізно-дорожнього вокзалу йшли з обвинуваченим добровільно за пропусками, що був директор по охороні закинутих будівель. Він виставив ніж і змусив віддати телефон. На залізно-дорожньому вокзалі був він, обвинувачений, ОСОБА_24 . Охоронець проходив повз них, але обвинувачений помітивши його відвів їх далі, ще на 5 метрів. Коли обвинувачений погрожував їм, то вони втекли. Куди подівся обвинувачений вони не бачили. Після то як втекли, викликали поліцію. Саме в поліції він впізнавав особу обвинуваченого. Рюкзак і обвинуваченого ОСОБА_27 впізнавав по фото, ножа він не впізнавав. Під час впізнання був з мамою і батьком, а також були присутні працівники поліції та поняті.
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що впізнав обвинуваченого, яка особу, яка здала йому мобільні телефони. Пам`ятає, про телефони марок «Айфон» та «Мейзу», які були придбані ним в 2017 році. Чоловік прийшов до них на ринок, де він працював. Обвинуваченому потрібно було розблокувати телефон «Мейзу», тоді як телефон «Айфон» був розблокований і той його продав за 4000 грн. Але в ході ремонту відмовився і вони теж його викупили. Телефон «Мейзу» був заблокований, а в «Айфоні» вже не пам`ятає, що було не так. Згадав, що вони їх придбали відповідно за 1000 грн. та 3000 грн. чи 2500 грн., однак коли точно вже згадати не може. Пам`ятає, що того дня було прохолодно, та він був у літній куртці. Зазначив, що він займається ремонтом і скупкою мобільних телефонів на центральному ринку в м.Черкаси, що по вул.Гоголя,23. Приїхали через пару днів, точно не пам`ятає, але телефони були продані. Усі речі забрали слідчі з Кропивницького ВП. Перший раз побачив обвинуваченого на ринку, а потім той приїздив в Кіровоград давати по даному факту свідчення, однак коли це було не пам`ятає. Проте, пам`ятає, як впізнавав обвинуваченого по фотографіям.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що з обвинуваченим спів мешкала та перебувала у зареєстрованому шлюбі. На допит в Кропивницький не викликали та вона там ніколи не була. Поліція з Кропивницького також до неї приїздила. Пам`ятає, що приїздила поліцейські давно з ОСОБА_28 через несплату коштів по їхній заяві. Обвинувачений 01.08.2017 року поїхав в Одесу на роботу. Пам`ятає, що обвинувачений на свій день народження (23 серпня) вже був затриманий працівниками поліції, а тому не святкували день народження вдома. Зазначила, що обвинуваченого відтоді більше з-під варти не звільняли. На побачення з обвинуваченим вона не їздила та весь час перебувала вдома. Пам`ятає, що обвинувачений їй дзвонив, що він тримається в м.Одесі, а потім дзвонив, що в м.Кіровограді, коли розпочався карантин. Додала, що обвинувачений, коли поїхав на заробітки був одягнений у камуфльований костюм, не спортивний точно. Пам`ятає, що рюкзака в обвинуваченого також не було ніколи. Першого чи другого серпня 2017 року обвинувачений поїхав до м.Одеси на заробітки. Десь через тиждень, їй зателефонувала жінка з поліції та повідомила про затримання обвинуваченого. Того дня вона була на роботі по АДРЕСА_3 . Постійно користується мобільним телефоном НОМЕР_1 .
Вказані пояснення свідка, суд не взяв до уваги, оскільки остання є близьким родичем обвинуваченого та надає покази з метою уникнення останнього відповідальності, а крім того її покази спростовуються наступними дослідженими письмовими доказами.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:
- заявою ОСОБА_29 про кримінальне правопорушення від 30.08.2017 року, згідно з якою останній просив притягнути до кримінальної відповідальності невідомого чоловіка, який 30.08.2017 року приблизно о 16.30 год. 17.00 год. перебуваючи біля залізничних колій за адресою: м. Кропивницький, вул. Грузовий двір, 19, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я. А саме з метою заволодіння мобільними телефонами: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - «Меіzu М5 16 Gb», чорного кольору, з сім картою НОМЕР_2 ; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 «Аррlе іРhоnе 6 16 Gb», сірого кольору з сім-картою НОМЕР_3 , при цьому предмет ззовні схожим на ніж (а.п.21 т.1);
- протоколом огляду місця події від 30.08.2017 року з фототаблицею до нього, у ході проведення якого встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення АДРЕСА_2 , звідки виявлено та вилучено: СПР на білій дактило плівці з поверхні велосипедної рами (а.п.22-24 т.1);
-протоколом огляду предмета від 31.08.2017 року СПР на білій дактило плівці з поверхні велосипедної рами, який визнано в якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.27-28 т.1);
- висновком судової трасологічної експертизи №507 від 29.09.2017 року, згідно з яким слід пальця руки з найбільшими розмірами по вісях 19x15мм відкопійований на фрагменті білої дактилоплівки розміром 60x36мм, який виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події від 30.08.2017 року по факту нападу на ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , придатний для ідентифікації по ньому особи, що його залишила (а.п.34-37 т.1);
- протоколом огляду місця події від 06.09.2017 року з фототаблицею до нього, у ході проведення якого встановлено та оглянуто: кабінет №427 Черкаського ВП ГУНП, який знаходиться за адресою: м.Черкаси, вул.Пастерівська,104, звідки вилучено: мобільний телефон «Аррlе іРhоnе 6», imei: НОМЕР_4 (а.п.49-50 т.1);
- заявою ОСОБА_13 , згідно з якою останній добровільно надав мобільний телефон «Меіzu», imei: НОМЕР_5 , куртку джинсову та рюкзак записом «Nike», який був залишений на ремонт в неробочому стані в невідомого чоловіка 31.08.2017 року (а.п.53 т.1);
- протоколом огляду предмета від 08.09.2017 року картонна коробка від телефону марки «Меіzu М5», білого кольору, який визнано в якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.68-70 т.1);
- протоколом огляду предмета від 08.09.2017 року картонна коробка від телефону марки «Аррlе іРhоnе 6», білого кольору, який визнано в якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.79-81 т.1);
- протоколом огляду предмета від 14.09.2017 року мобільний телефон марки «Меіzu М5», чорного кольору, який визнано в якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.83-86 т.1);
- протоколом огляду предмета від 14.09.2017 року мобільний телефон марки «іРhоnе 6», сірого кольору, який визнано в якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.88-91 т.1);
- висновком судової товарознавчої експертизи №292 від 18.09.2017 року, згідно з яким ринкова вартість не представленого на дослідження одного мобільного телефону «Меіzu М5 16СВ (М611Н)» в корпусі чорного кольору, у робочому стані, викрадений без комплектуючих, який був придбаний новим 20.05.2017 року, станом цін на 30.08.2017 року, може складати 2313, 33 грн. (а.п.98-101 т.1);
- висновком судової товарознавчої експертизи №293 від 18.09.2017 року, згідно з яким ринкова вартість не представленого на дослідження одного мобільного телефону «Аррlе іРhоnе 6», в корпусі сірого кольору, у робочому стані викрадений без комплектуючих, який був придбаний новим в грудні 2016 року, станом цін на 30.08.2017 року, може складати 6870 грн. (а.п.107-110 т.1);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 09.11.2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 30.08.2017 року здійснила напад з погрозою застосування ножа типу «Метелик» та відкрито заволоділа його телефоном (а.п.111-112 т.1);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 09.11.2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 30.08.2017 року із погрозою застосування ножа типу «Метелик», здійснила напад та відкрито заволоділа його телефоном (а.п.113-114 т.1);
- протоколом огляду предмета від 22.09.2017 року рюкзак синього кольору, картка з джинсовими вставками, синього кольору, які визнано в якості речових доказів та долучено до матерів кримінального провадження (а.п.115-119 т.1);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 02.12.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_7 як особу, на ім`я ОСОБА_30 , який 30.08.2017 року прийшов до нього в майстерню, а також який на наступний день залишив йому на ремонт мобільний телефон «Меіzu М5 16СВ (М611Н)», чорного кольору (а.п.122-124 т.1);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 20.12.2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав на фото №3 рюкзак, який був в особи, яка погрожувала ножем та забрала в нього телефон і грошові кошти (а.п.141-143 т.1);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 20.12.2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав на фото №4 рюкзак, який був в особи, яка погрожувала ножем та забрала в нього телефон і грошові кошти (а.п.144-146 т.1);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.12.2017 року з відеозаписом до нього за участю потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого потерпілий вказав про обставини вчинення відносно нього розбійного нападу, який мав місце 30.08.2017 року (а.п.147-149 т.1);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.12.2017 року з відеозаписом до нього за участю потерпілого ОСОБА_11 , відповідно до якого потерпілий вказав про обставини вчинення відносно нього розбійного нападу, який мав місце 30.08.2017 року (а.п.150-152 т.1);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 20.12.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_31 впізнав ОСОБА_7 на фото №3 як особу, яка запропонувала картки пропуск, коли він з друзями, а саме ОСОБА_32 та ОСОБА_33 перебували в літку в Ковалівському парку (а.п.158-160 т.1);
- висновком судової трасологічної експертизи №19 від 15.01.2018 року, згідно з яким слід пальця руки з найбільшими розмірами по вісях 19x15мм відкопійований на фрагменті білої дактилоплівки розміром 60x36мм, який виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події від 30.08.2017 по факту нападу на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , залишений не ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія дактилокарти, заповнена на ім`я якого надана на дослідження, а іншою особою (а.п.166-171 т.3);
- згідно листом заступника начальника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_34 від 04.03.2020 р. №4/1-2957 зі змісту якої вбачається, що у Головному управлінні в Одеській області інформація про затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 10.02.2017 р. по 19.09.2017 р. на території м.Одеси та Одеської області відсутня (а.п.188 т.3);
- згідно листом заступника начальника Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_35 від 04.03.2020 р. №40/1-2440 зі змісту якої вбачається, що працівниками поліції Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 10.02.2017 р. по 14.09.2017 р. не затримувався (а.п.190 т.3);
- згідно листом заступника начальника СВ Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_36 від 28.02.2020 р. №41/3/1426 зі змісту якої вбачається, що згідно бази даних ІПНП «Цунамі» гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Любашівським ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області у період з 10.02.2017 р. по 14.09.2017 р. не затримувався (а.п.192 т.3);
- згідно листом заступника начальника Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_37 від 05.03.2020 р. №46/3134 зі змісту якої вбачається, що гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при перевірці обліків Подільським ВП ГУНП в Одеській області у період з 10.02.2017 р. по 14.09.2017 р. не затримувався (а.п.194 т.3);
- згідно листом т.в.о начальника Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_38 від 18.03.2020 р. №41/2373 зі змісту якої вбачається, що згідно бази даних ІІПС «Армор» ГУНП в Одеській області, гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 10.02.2017 р. по 14.09.2017 р. при перевірці обліків Подільським ВП ГУНП в Одеській області Балтського ВП, не затримувався (а.п.196 т.3);
- згідно листом начальника Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 19.03.2020 року №4058/50/7-2020 зі змісту якої вбачається, що у період з 10.02.2017 р. по 14.09.2017 р. відповідно журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області №104/9 співробітниками патрульної поліції м. Миколаєва 14.09.2017 р. об 13.03 год. до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області був запрошений гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою метою на даний час Центральний ВП ГУНП в Миколаївській області не володіє.
14.09.2017 р. о 17.00 год. гр. ОСОБА_7 залишив приміщення відділу поліції про що засвідчує його підпис в журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області (а.п.200 т.3);
- журналом обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області №104/9 від 30.09.2017 р. (а.п.201-204 т.3);
- згідно листом начальника СУ ГУНП в Херсонскій області від 27.02.2020 року за №1749/8/03-2020 зі змісту якої вбачається, що керівництвом слідчого управління ГУНП в Херсонській області розглянуто запит щодо затримання ОСОБА_7 працівниками ГУНП в Херсонської області у період з 10.02.2017 р. по 14.09.2017 р. Повідомлено, що згідно відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим Відділенням Корабельного Відділення поліції Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області розслідувалось кримінальне провадження №0003430 вад 14.09.2017 за ч.2 ст.190 КК України відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.10.2017р. вказане кримінальне провадження з обвинувальним актом направлено до Херсонського міського суду. Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003430 ОСОБА_7 затримано у порядку ст.208 КПК України 14.09.2017 р. о 18.30 год. (а.п.207 т.3)
- згідно листом начальника управління карного розшуку ГУНП в Херсонскій області від 24.03.2020 року за №1483/3/6/01-2020 зі змісту якої вбачається, що УКР ГУНП в Херсонській області проведено звірку з ІТТ №1 ГУНП в Херсонсьюй області на предмет затримання та поміщення до ІТТ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звіркою встановлена наступна інформащя про перебування останнього за період з 10.02.2017 по 31.12.2017: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставлений та поміщений до ІТТ №1 ГУНП в Херсонській області 14.09.2017 о 23.00 год. на підставі протоколу затримання за ст.190 ч.2 КК України старшим слідчим СВ Корабельним відділення поліції Херсонського ВП ГУНП в Херсонсьюй області капітаном поліції Самотьосовим. 19.09.2017 о 12.30 год. відправлений до СІЗО м.Херсона разом з особовою справою. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставлений та поміщений до ІТТ №1 ГУНП в Херсонській області 19.09.2017 р. о 15.00 год. за ст.190 ч.2 КК України старшим слідчим СВ Корабельним ВП ХВП ГУНП в Херсонській області капітаном поліції Самотьосовим та рахувався за Херсонським міським судом (суддя Мусулевська). 20.09.2017 о 10.20 год. відправлений до СІЗО м.Херсона разом з особовою справою (а.п.209 т.3);
- відповіддю в.о. начальника ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» від 25.02.2020 року за №7/1247 зі змісту якої вбачається, що ув`язнений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був переведений 19.08.2019 року із Північної ВК (№90) Херсонської області. Утримується в Кропивницькому слідчому ізоляторі, згідно ухвали Кіровського райсуду м. Кіровограда від 09.08.2019 року за ч.2 ст.187 КК України та надано копію протоколу затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.09.2017 року, згідно з яким останнього затримано 14.09.2017 року об 18.00 год. в присутності захисника ОСОБА_39 , старшим слідчим СВ Корабельним ВП ХВП ГУНП в Херсонській області капітаном поліції ОСОБА_40 (а.п.212-213 т.3).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведенність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину за обставин, викладених у вироку, є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України, грунтується на доказах, які детально викладені в оскаржуваному вироку кваліфікуючи його дії: за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Матеріалами кримінального провадження спростовується факт не отримання обвинувального акту обвинуваченим, як на це посилається обвинувачений. Оскільки 04.04.2018 за участі ОСОБА_7 в режимі відеоконференції проведено підготовче судове засідання, в ході якого зазначено про отримання обвинувального акту, ознайомлення з ним.
Посилання в апеляційній скарзі про суперечливість та непослідовність показів неповнолітніх потерпілих не знайшло свого підтвердження. Надані потерпілими покази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення узгоджені між собою. Колегія суддів погоджується із обґрунтуванням прокурора, щодо незначних відмінностей в показах потерпілих зважаючи на їх стан в момент вчинення кримінального правопорушення, віку та значний проміжок часу між вчиненням кримінального правопорушення (30.08.2017) та моментом їх безпосереднього допиту в ході судового розгляду (16.03.2019 та 30.10.2019).

Твердження ОСОБА_7 щодо об`єктивної неможливість вчинити інкриміноване кримінальне правопорушення через його затримання працівниками поліції в м.Одеса на момент вчинення кримінального правопорушення (30.08.2017). Судом першої інстанції була проведена належна перевірка та зазначені відомості не знайшли свого підтвердження. Матеріали перевірки були досліджені судом першої інстанції, та їм надана оцінка в вироку суду.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого щодо неналежного впізнання обвинуваченого, оскільки проводилось в ході досудового розслідування за фотокартками, а не безпосередньо, та є недопустимим доказом, є безпідставним.
За реальної неможливості забезпечення присутності особи, яка підлягає впізнанню, відповідно до ст.228 КПК України, таке впізнання може бути проведено за фотознімками. Зважаючи на те, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування був затриманий у іншій кримінальній справі за межами області та враховуючи вік неповнолітніх потерпілих, впізнання по фотокартках є допустимим та передбачено нормами кримінального процесуального законодавства. Крім того, в судових засіданнях при наданні пояснень, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинуваченого впізнали та вказали, що саме він вчинив напад, який відбувся 30.08.2017.

Щодо недопустимості протоколу огляду предмету мобільного телефону «Мейзу М5» проведеного 14.09.2017 слідчим ОСОБА_16 , необхідно зазначити, огляд проводив слідчий ОСОБА_41 , який діяв на підставі постанови про його призначення від 13.09.2017 (т.1 а.п. 8-9).
Стосовно ознак фальсифікації протоколу огляду предмету (т.1 а.п.115-119) в ході проведення досудового розслідування свідком ОСОБА_13 11.09.2017 добровільно надано працівниками поліції мобільний телефон Мейзу, куртку джинсову та рюкзак з написом Найк, який був залишений йому невідомим 31.08.2017 (т.1 а.п.53), що знайшло своє підтвердження при розгляді справи в суді першої інстанції. Крім того, свідок в суді вказав на ОСОБА_7 , як на особу яка залишила йому дані речі.
Потерпілі ОСОБА_42 та ОСОБА_11 упізнали рюкзак, який був в особи, яка забрала телефон та грошові кошти вказані відомості було зафіксовано протоколами пред`явлення для впізнання, та підтверджено потерпілими в ході судового розгляду.
Згідно ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Колегія суддів звертає увагу, що процесуальним джерелом доказів є протоколи всіх слідчих (розшукових) дій, крім протоколів допитів свідків, потерпілих, підозрюваних, одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, оскільки доказове значення мають їх показання.

Судом першої інстанції визнано доказ належним та допустимим, при розгляді кримінального провадження не виявлено порушень вимог ст.231 КПК, у якій встановлені вимоги до протоколу пред`явлення для впізнання.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або на отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність речових доказів не спростовують вини обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні. У зв`язку з відсутністю в камері зберігання речових доказів Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області рюкзаку та куртки, їх не було досліджено судом. Проте, в ході проведення досудового розслідування дані речові докази були оглянуті слідчим, що відображено у протоколі слідчої дії з додатком фото таблицею (а.п.115-118) в подальшому вказаний рюкзак було предявлено для впізнання потерпілим (а.п. 141-146).
Висновки суду зроблені на підставі ретельного, повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув, тому твердження сторони захисту про непричетність обвинуваченого до вчинення вказаних злочинів, є необґрунтованим.

Щодо посилання сторони захисту та обвинуваченого стосовно службового підроблення під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0009936 від 30.07.2017 прокурора ОСОБА_17 , слідчих ОСОБА_43 та ОСОБА_44 .
В судовому засіданні Кропивницького апеляційного суду прокурором було долучено до матеріалів справи Постанову ДБР про закриття кримінального провадження від 31.01.2022 у зв`язку з відсутністю в діях прокурора Кропивницької місцевої прокуратури ОСОБА_17 та слідчих Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_43 та ОСОБА_44 складу кримінального правопорушення.

Обвинуваченим ОСОБА_7 не зазначено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про зацікавленість впливу прокурора на результат досудового розслідування та судовий розгляд справи.

Будь-які підстави оговорювати потерпілими обвинуваченого не встановлені, неповнолітні потерпілі раніше із обвинуваченим знайомі не були, неприязних стосунків не мали.
Підстави ставити під сумнів раніше вказані докази відсутні, вони узгоджуються між собою та з іншими доказами, є належними, допустимими, достовірними, а тому твердження обвинуваченого не спростовують факту нападу на потерпілих та заволодінню мобільними телефонами та грошовими коштами неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Посилання сторони захисту щодо недоведення вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України є безпідставними та не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.
Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України. судом першої інстанції було в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, злочин є умисний та закінчений. Особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, не працює, не одружений, має ряд хронічних захворювань, на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, осудний, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Із врахуванням всіх раніше зазначених обставин провадження та особи обвинуваченого, який раніше судимий, у тому числі за умисні тяжкі корисливі злочини, зважаючи на те, що попередні судимості не зняті та не погашені, злочин вчинено щодо двох неповнолітніх, яким на час скоєння стосовно них правопорушення було по 14 років, суд першої інстанції прийшої вірного висновку щодо призначення покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк у межах санкції ч.2 ст.187 КК України, який необхідний для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, яке можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, без застосування ст.ст.69, 75 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає доведеними викладені у вироку фактичні обставини кримінальних правопорушень, та вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Керуючись ст.376, 404,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2021, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4