Номер провадження: 11-кп/813/515/22
Справа № 496/3558/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції кримінальне провадження №0000299 від 19.05.2019 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_11 на вирок Біляївського райсуду Одеської області від 06.04.2021 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Калинівка Джанкойського району АР Крим, Україна, громадянина України, не працюючого, який має середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 19.05.2019 до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 залишений у виді тримання під вартою.

Скасовані арешти, накладені на майно ухвалами слідчого судді Біляївського райсуду Одеської обл. від 21.05.2019 та 07.08.2019.

Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що 18.05.2019, приблизно о 21 год., він, перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , під час сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 , виниклою на ґрунті ревнощів, почав погрожувати останній вбивством, демонструючи в руках сокиру та замахуючись нею на останню. ОСОБА_12 , побоюючись за своє життя та здоров`я, сприйнявши погрози ОСОБА_9 реально, з метою сховатись від ОСОБА_9 вибігла з території домоволодіння та направилась по вул. Зарічна в бік вул. Київська в м. Біляївка.

Окрім того, 18.05.2019, приблизно 22 год., ОСОБА_9 , перебуваючи на вул. Зарічна, м. Біляївка Одеська область, діючи навмисно, з метою вбивства, ОСОБА_12 , дістав з карману зимової куртки шило, та почав переслідувати ОСОБА_12 . Наздогнавши ОСОБА_12 навпроти будинку АДРЕСА_2 , утримуючи в правій руці шило, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_12 множинні удари у різні частини тіла, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у виді множинних колотих поранень голови, шиї, грудної клітини з ліва, кінцівок, які спричинили розлад здоров`я у межах від 6 до 21 дня та згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі зазначила, що суд 1-ої інстанції під час розгляду справи та поставлення вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд у своєму вироку посилається на докази, які судом не обґрунтовані, посилаючись на наступне.

- висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні замаху на умисне вбивство ОСОБА_12 не є доведеним фактом, оскільки обвинувачений не висловлював погроз потерпілій, яка є його співмешканкою;

- поза увагою суду залишилось те, що потерпіла перебувала у стані алкогольного сп`яніння та саме її дії були направлені на створення конфлікту, в той час, коли обвинувачений ОСОБА_9 намагався її заспокоїти;

- всі докази, на які посилається суд стосовно дій обвинуваченого щодо заподіяння смерті потерпілій не несли реальної загрози її життю, а дії обвинуваченого були направлені на заспокоєння ОСОБА_12 , яка накинулась на нього та почала душити за горло; саме це стало причиною нанесення потерпілій тілесних ушкоджень;

- судом 1-ої інстанції не надано оцінки показанням ОСОБА_9 , який пояснював, що він дійсно наніс потерпілій умисно тілесні ушкодження, однак наміру на позбавлення її життя не мав.

Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду 1-ої інстанції в частині визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України; в іншій частині просить вирок суду залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї не погодився із вироком суду 1-ої інстанції, посилаючись на те, що його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України не доведена, мотивуючи свої вимоги наступним:

- судом 1-ої інстанції не прийняті до уваги висновки експертиз, згідно яких у потерпілої виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості, при цьому потерпіла на стаціонарному або амбулаторному лікуванні не перебувала, що свідчить про те, що жодної загрози життю та здоров`ю потерпілої ОСОБА_12 не існувало та удари, нанесені ОСОБА_9 не були направлені на позбавлення її життя;

- просить прийняти до уваги те, що він із потерпілою перебувають у фактичних шлюбних відносинах, від яких в них народилась донька та 18.05.2019 між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 відбулась сімейна сварка, під час якої він намагався заспокоїти потерпілу, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, ніякого наміру на її вбивство не було;

- судом не надано оцінки тому, що обвинувачення у вчиненні зним лочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України ґрунтується лише на показаннях потерпілої ОСОБА_12 , яка його обмовляє та її дії направлені на його незаконне засудження;

- судом 1-ої інстанції не надано оцінки тому, що його фактично було затримано о 23 год., а захисником він був забезпечений лише наступного ранку, коли він вже надав показання, під моральним та фізичним насильством зі сторони співробітників поліції;

- при призначенні йому покарання судом 1-ої інстанції не враховані дані про його особу, а саме те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітню дитину;

- судом 1-ої інстанції не розглянуті у встановленому порядку його клопотання про відвід захисника та його заміну, які судом не розглянуті.

Посилаючись на наведені доводи, обвинувачений ОСОБА_9 просить апеляційний суд скасувати вирок суду 1-ої інстанції та направити провадження на новий судовий розгляд.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_10 підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити, водночас прокурори ОСОБА_7 та ОСОБА_13 заперечували проти їх задоволення.

При цьому, потерпіла ОСОБА_12 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, не зважаючи на своєчасне та належне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомила та жодних клопотань на адресу суду не подавала, на підставі чого колегія суддів, з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши їх доводи та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає з наступних підстав.

Оцінюючи твердження сторони захисту про те, що провина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині) не доведена, апеляційний суд доходить переконання про те, що такі доводи не відповідають матеріалам провадження та вимогам закону з огляду на наступні обставини.

Частина 2 ст. 9 КПК України передбачає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Мотивуючи доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, суд 1-ої інстанції послався у вироку на досліджені ним зібрані по справі докази, а саме на:

- надані в судовому засіданні суду 1-ої інстанції показання потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила, що 18.05.2019 вона разом з ОСОБА_9 вживала різні алкогольні напої у друзів, прийшовши додому, їй було погано через вжитий алкоголь, а ОСОБА_9 почав здійснювати її відеозапис на телефон, внаслідок чого між ними виникла сварка; під час сварки вона сказала йому, що забере дитину та піде від нього, на що обвинувачений висловив погрозу, що вб`є її, відбуде покарання, вийде з в`язниці та забере дитину, вона злякалася та зателефонувала сестрі ОСОБА_14 , щоб та приїхала й забрала її; після її розмови з сестрою, ОСОБА_9 зайшов на веранду, взяв сокиру та почав погрожувати нею її та чекати сестру потерпілої; коли приїхала на таксі її сестра, вона побігла в її сторону по вулиці Київська та відчула як ОСОБА_9 ззаду схопив її, повалив на землю та почав колоти шилом; в цей момент вона говорила йому, що ніколи не зраджувала йому, просила зупинитися, але він продовжував наносити їй удари шилом;

- показанням свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що обвинувачений її син, 18.05.2019 приблизно о 21:30 год. він разом з невісткою ОСОБА_12 та дитиною повернулися із гостей, невістка була на підпитку, через хвилин 30 почула сварку між сином та ОСОБА_12 , потім він її ударив по обличчю, щоб вона зайшла до кімнати, від удару потерпіла впала на підлогу; сварка продовжувалася біля однієї години, ОСОБА_9 заніс з веранди до будинку сокиру, але ОСОБА_15 в нього її забрала та сховала на подвір`ї; після вказаних подій потерпіла вийшла на вулицю та пішла на зустріч сестрі, свідок вийшла в цей час із воріт будинку та побачила, що син побився із сестрою потерпілої, що саме сталося вона не бачила, але чула лише крики; свідок пояснила, що відтягувала ОСОБА_9 від потерпілої, яка була вся в крові, потерпіла сказала, що він її наколов чимось гострим та ОСОБА_9 повідомив свідку, що це було шило; після скоєного він приніс води потерпілій та сам був у стані шоку, в сім`ї її сина були постійні сварки та обвинувачений бив потерпілу;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що обвинувачений чоловік її сестри ОСОБА_17 , 18.05.2019 їй подзвонила сестра ОСОБА_18 та повідомила, що обвинувачений зламав телефон, який вона їй купила, у них виникла сварка та просила допомоги; свідок приїхала на АДРЕСА_1 , таксі вона зупинила за два будинки раніше, щоб ОСОБА_9 її не побачив, до неї підійшла сестра та сказала, що обвинувачений їх чекає з сокирою; свідок почала заспокоювати потерпілу та вони попрямували до будинку, потерпіла почала кричати, що ОСОБА_9 біжить з сокирою; вона обернулася та побачила, що обвинувачений біжить на них, спочатку обвинувачений наніс два удари рукою свідку у праву сторону грудної клітини; в цей час ОСОБА_12 почала тікати, ОСОБА_9 побіг за нею та кричав, що він її зараз вб`є; коли свідок підбігла до них, то побачила, що ОСОБА_9 сидів на потерпілій та наносив їй удари, проте чим вона не бачила, оскільки було темно; потерпіла кричала, що обвинувачений влучив їй ножем в серце, в цей час мати обвинуваченого відтягувала його від потерпілої та просила зупинитись; свідок почала викликати швидку допомогу, обвинувачений пішов до будинку та приніс води;

- протокол огляду місця події від 19.05.2019 з фототаблицею (т. 1, а.с. 87-90);

- протоколи огляду речей від 19.05.2019 (т. 1, а.с. 95-96 та 97);

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.05.2019 з відеозаписом (т. 1, а.с. 98-103), відповідно до якого ОСОБА_9 детально розповів, що відбулося 18.05.2019 у вечірній час доби, зокрема, обвинувачений у присутності захисника надає детальні пояснення щодо вчинених кримінальних правопорушень, розташування, напрямки руху тіла, приблизну кількість ударів, місце знаходження знаряддя злочину (шила);

- протокол проведення слідчого експерименту від 31.07.2019 за участю потерпілої ОСОБА_12 та відеозапис до нього (т. 1, а.с. 110-114), відповідно до якого потерпіла детально розповіла про події, які відбулися 18.05.2019, а саме яким чином обвинувачений ОСОБА_9 погрожував їй вбивством сокирою та наніс тілесні ушкодження шилом;

- протоколом пред`явлення потерпілій ОСОБА_12 речей (шила) для впізнання від 02.08.2019 (т. 1, а.с. 115-117);

- протокол обшуку від 05.08.2019 за місцем мешкання ОСОБА_15 з відеозаписом (т. 1, а.с. 118-122), відповідно до якого за місцем проживання також й обвинуваченого було вилучено сокиру та молоток;

- протокол пред`явлення потерпілій ОСОБА_12 речей (сокира) для впізнання від 09.08.2019 (т. 1, а.с. 124-126);

- висновок судово-медичної експертизи №118 від 03.06.2019 (т. 1, а.с. 130-133), відповідно до якого у громадянки ОСОБА_12 виявлені наступні ушкодження у вигляді: множинних колотих ран голови, шиї, тулуба, кінцівок; з огляду на розміри та характер пошкоджень слід вважати, що останні утворилися від дії гострого предмета, не виключено шилом та спричинили розлад здоров`я у межах від 6-ти до 21 дня, тобто відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- висновок експерта №381 від 30.05.2019 (т. 1, а.с. 137-140);

- висновок експерта №238 від 29.05.2019 (т.1, а.с. 141-145) з фототаблицею щодо дослідження одягу та взуття, які належала ОСОБА_9 ;

- висновок експерта №236 від 29.05.2019 (т. 1, а.с. 147-154) з фототаблицею щодо одягу та взуття ОСОБА_12 ;

- висновок експерта №266 від 11.06.2019 (т. 1, а.с. 155-167) з фототаблицею одягу (куртки, майки, бюстгальтера, штанів), який належить ОСОБА_12 , відповідно до якого на куртці виявлено 19 пошкоджень, які мають морфологічні ознаки колотих та могли бути спричинені колючим предметом, діаметр якого біля 0,3 0,4 см; на майці виявлено 10 пошкоджень, які мають морфологічні ознаки колотих та могли бути спричинені колючим предметом, діаметр якого біля 0,3-0,4 см; на бюстгальтері виявлено 2 пошкоджень, які мають морфологічні ознаки колотих та могли бути спричинені колючим предметом, діаметр якого біля 0,3 0,4 см; накладень, за іншим механізмом утворення на штанах, а також пошкоджень не виявлено, на штанах виявлено 1 пошкодження, яке має морфологічні ознаки колотого та могло бути спричинене колючим предметом, діаметр якого біля 0,3-0,4 см; при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що враховуючи морфологічні ознаки колотих пошкоджень на одязі ОСОБА_12 , конструктивні особливості представленого на експертизу шила та дані проведених експериментальних та порівняльних досліджень, можна не виключити можливість спричинення вищеописаних пошкоджень саме стрижнем наданого шила;

- висновок судово-психіатричних експертів №232 від 13.06.2019 (т. 1, а.с. 168-171), відповідно до якого ОСОБА_9 будь-яким хронічним, психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав, ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, у зв`язку з чим за своїм психічним станом він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- висновок експерта №422 від 14.06.2019 (т. 1, а.с. 174-176);

- висновок експерта №421 від 11.06.2019 (т. 1, а.с. 177-179);

- висновок експерта №380 від 29.05.2019 (т. 1, а.с. 180-181);

- висновок експерта №379 від 29.05.2019 (т. 1, а.с. 182-183);

- висновок судово-медичної експертизи №471 від 27.06.2019 (т. 1, а.с. 184-191), відповідно до якого на куртці, яка належить потерпілій ОСОБА_12 , знайдено кров людини, при дослідженні якої на групову приналежність виявлено антигени А і Н, властиві групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_12 ;

- висновок експерта №470-Б від 15.08.2019 (т. 1, а.с. 193-195) з ілюстративною таблицею.

Вищенаведені докази, на переконання апеляційного суду, узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам зазначеного кримінального провадження.

Надавши об`єктивну правову оцінку дослідженим доказам, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильно кваліфікував його дії за:

- ч. 1 ст. 129 КК України за кваліфікуючими ознаками: погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози;

- ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

Апеляційний суд критично оцінює твердження сторони захисту щодо того, що обвинувачений ОСОБА_9 не висловлював погроз вбивством своїй співмешканці ОСОБА_12 , оскільки такі доводи спростовуються показаннями самої потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_15 , які наведені вище.

Посилання сторони захисту на те, що саме дії потерпілої ОСОБА_12 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, були направлені на створення конфлікту, в той час як обвинувачений намагався її заспокоїти, є голослівними, суперечать сукупності досліджених під час судового розгляду доказів, натомість, факт перебування потерпілої у стані алкогольного сп`яніння не може слугувати виправданням дій обвинуваченого ОСОБА_9 та не свідчить про відсутність в його діях складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Доводи сторони захисту щодо того, що потерпіла ОСОБА_12 накинулась на обвинуваченого та почала душити його є неспроможними, а твердження захисника та обвинуваченого щодо того, що дії ОСОБА_9 не несли жодної загрози життю та здоров`ю потерпілої спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, зокрема, показаннями самої потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були безпосередніми очевидцями нанесення обвинуваченим ударів потерпілій, а також іншими письмовими доказами, а саме протоколами проведення слідчих експертиментів та висновками експертиз.

Так, відповідно до дослідженого в судовому засіданні суду 1-ої інстанції протоколу проведення слідчого експерименту від 19.05.2019 з відеозаписом (т. 1, а.с. 98-103), обвинувачений ОСОБА_9 в присутності захисника надав детальні пояснення щодо вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, розташування, напрямків руху тіла, приблизну кількість ударів, місце знаходження знаряддя злочину (шила).

Колегія суддів критично оцінює твердження обвинуваченого щодо того, що нанесені ним потерпілій ОСОБА_12 удари не були направлені на позбавлення її життя, натомість, про ціле направлене направлення умислу обвинуваченого ОСОБА_9 саме на позбавлення потерпілої життя свідчить завдання ним цілеспрямованих множинних ударів знаряддям вчинення злочину шилом у життєво важливі органи, зокрема, у грудну клітину зліва, шию, тулуб та кінцівки, при цьому, причиною припинення злочинних дій обвинуваченим послугували дії його матері, яка відтягнула його та просила припинити наносити удари потерпілій.

Вочевидь помилковими є посилання обвинуваченого на те, що у потерпілої ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості, натомість, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №118 від 03.06.2019 (т. 1, а.с. 130-133), у потерпілої були виявлені ушкодження у вигляді множинних колотих ран голови, шиї, тулуба, кінцівок, які утворилися від дії гострого предмета, не виключено шилом, спричинили розлад здоров`я у межах від 6-ти до 21 дня та згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Разом із тим, в судовому засіданні суду 1-ої інстанції був допитаний експерт ОСОБА_19 , який проводив вищезгадану судово-медичну експертизу та пояснив, що у разі не надання потерпілій ОСОБА_12 вчасної кваліфікованої медичної допомоги вона б на протязі доби померла, смерть могла настати внаслідок накопичення в пошкодженій шилом лівій легені повітря.

Посилання захисника на ненадання судом 1-ої інстанції оцінки показанням обвинуваченого ОСОБА_9 є вочевидь помилковими, натомість, у вироку суд зауважив на тому, що доводи обвинуваченого щодо умислу лише на завдання потерпілій болю у зв`язку зі звичайною сімейною сваркою є необґрунтованими, а сукупність досліджених доказів свідчить про наявність у ОСОБА_9 умислу саме на вчинення протиправного позбавлення життя потерпілої в момент нанесення ушкоджень.

Водночас, не відповідають дійсності посилання обвинуваченого на неврахування судом 1-ої інстанції даних щодо характеристики особи обвинуваченого, оскільки при призначенні покарання суд, на виконання вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, врахував те, що ОСОБА_9 раніше не судимий та має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на викладені обставини, позиція сторони захисту, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_9 , яка полягає у запереченні своєї винуватості у вчиненні закінченого замаху на вбивство своєї співмешканки ОСОБА_12 та наявності усмислу на заподіяння останній саме смерті є способом самозахисту, оскільки вона об`єктивно спростовується дослідженими судом 1-ої інстанції усними та письмовими доказами, не довіряти яким об`єктивних підстав немає.

Окрім того, надаючи оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_9 щодо того, що під час його затримання стосовно нього співробітниками поліції застосовувались заходи фізичного та психологічного впливу, колегія суддів зауважує на їх безпідставності з огляду на наступне.

Так, в апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 зауважував на тому, що під час його затримання 18.05.2019 працівники поліції Більяївського ВП застосували стосовно нього заходи фізичного насильства, зокрема, наносили тілесні ушкодження, а також під час проведення першочергових слідчих дій тиснули на нього задля підписання ним процесуальних документів у відсутності захисника, на підставі чого ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.05.2022, в порядку ч. 6 ст. 206 КПК України, було доручено другому СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованому в м. Миколаєві провести дослідження зазначених обвинуваченим ОСОБА_9 фактів.

Водночас, постановою слідчого 2-го СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_21 від 09.08.2022 кримінальне провадження №0000309 від 21.07.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України відповідно до усної заяви обвинуваченого ОСОБА_9 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_9 був ознайомлений зі змістом зазначеної вище постанови слідчого про закриття кримінального провадження в судовому засіданні апеляційного суду від 02.09.2022 та не висловив бажання оскаржувати зазначену постанову.

Що стосується тверджень обвинуваченого щодо порушення судом 1-ої інстанції його права на захист, апеляційний суд такі твердження оцінює критично та зауважує на наступному.

Дійсно в ході судового розгляду провадження обвинуваченим ОСОБА_9 було подано клопотання про відвід захисника ОСОБА_22 (а.с. 63-65) у зв`язку із здійсненням неефективного захисту, яке ухвалою суду від 03.09.2020 було залишено без задоволення через його необґрунтованість (а.с. 78-79).

Проте, в подальшому обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду 1-ої інстанції із клопотанням про відмову від захисника ОСОБА_22 , яке ухвалою Біляївського райсуду Одеської обл. від 24.09.2020 було задоволено, прийнято його відмову від захисника ОСОБА_22 та доручено директору Одеського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити захисника для здійснення захисту прав обвинуваченого ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження №0000299 (а.с. 88-89).

Водночас, в зазначеному контексті апеляційний суд приймає до уваги позицію, викладену в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №639/645/19, відповідно до якої вимоги законів щодо підстав та порядку відмови (заміни) особи (підозрюваного, обвинуваченого) від захисника не вказують на конкретну форму волевиявлення особи, необхідну для вирішення судом питання про відмову від захисника, а також не містять обов`язку обґрунтовувати чи доводити суду наявність обставин, які, на її думку, вказують на те, що захисник не здійснює належним чином захист та не виконує свої професійні обов`язки. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою, в такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Разом із тим, посилання обвинуваченого на неефективне здійснення захисту його прав та інтересів захисником ОСОБА_22 не знайшли свого об`єктивного підтвердження, натомість, аналіз матеріалів провадження дає підстави дійти висновку про те, що захисник ОСОБА_22 , призначена за дорученням Центром надання вторинної правової допомоги для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_9 , виконувала покладені на неї обов`язки, зокрема, з`являлась в судові засідання, подавала клопотання та скарги в інтересах підзахисного.

При цьому, звертає на себе увагу також той факт, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.01.2022 було задоволено заяву обвинуваченого ОСОБА_9 та доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській обл. призначити адвоката для захисту інтересів останнього у зв`язку із необхідністю обов`язкової участі захисника в зазначеному кримінальному провадженні в силу вимог ст. 52 КПК України, неявкою захисника ОСОБА_11 та перебування її на лікарняному, а також з метою дотримання права на ефективний захист та розумних строків розгляду кримінального провадження.

За таких обставин в даному випадку апеляційний суд констатує, що з боку суду 1-ої інстанції не було допущено жодних порушень права обвинуваченого ОСОБА_9 на захист, останньому було здійснено заміну захисника за його клопотанням та об`єктивних підтверджень здійснення неефективного захисту загалом матеріали провадження не містять.

Інших переконливих доводів щодо підстав для призначення нового судового розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ст.ст. 412, 415 КПК України обвинуваченим ОСОБА_9 надано не було.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає твердження сторони захисту про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України такими, що не відповідають дійсності, повністю спростованими дослідженими судом 1-ої інстанції доказами та направленими на уникнення кримінальної відповідальності за замах на вчинення особливо тяжкого злочину.
Відтак, за встановлених апеляційним судом обставин, суд 1-ої інстанції, на підставі повного, всебічного аналізу та оцінки всіх досліджених доказів у провадженні, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Отже, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту та скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого вироку суду 1-ої інстанції.
Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Біляївського райсуду Одеської обл. від 06.04.2021, яким ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4