печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000232 від 23.12.2015, про проведення обшуку, -

В С Т А Н О В И В:

03.06.2022 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтриманням публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про надання дозволу на проведення обшуку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 27 та ч. 4 ст. 27 КПК України, слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі: якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом. Кримінальне провадження у закритому судовому засіданні суд здійснює з додержанням правил судочинства, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Беручи до уваги наведене, слідчий суддя вважає за необхідне, розглянути зазначене клопотання про проведення обшуку в закритому судовому засіданні.

У судовому засіданні слідчий, внесене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого в обґрунтування клопотання, дослідивши матеріали провадження, приходить наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000232 від 23.12.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 383, ч. 1 ст. 388 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що в період січня 2008 - січня 2016 років невстановлені досудовим розслідуванням особи, заручившись підтримкою громадян держави агресора Російської Федерації, шахрайським способом, шляхом обману та зловживання довірою, з використанням завідомо підроблених документів зняли обтяження з нерухомого майна ЗАТ «Завод комунального транспорту», внаслідок чого шляхом відчуження декілька разів перереєстрували його на третіх осіб, чим вчинили незаконні дії щодо заставленого в Публічному акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль» та Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» майна даного товариства.

Так, в забезпечення виконання зобов`язань за генеральною угодою від 29 жовтня 2003 року № 9, укладеною між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ЗАТ «Львівський автомобільний завод», правонаступником якого є ЗАТ «Завод комунального транспорту», і підписаними в її межах кредитними договорами, між банком та ЗАТ «Завод комунального транспорту» було укладено договір застави нерухомого майна від 05 листопада 2003 року та договори іпотеки від 30 січня та 24 травня 2004 року.

У зв`язку з укладенням вказаних вище договорів реєстратором були внесені відповідні записи до відповідних реєстрів обтяжень нерухомого майна.

28-31 січня 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , внаслідок незаконного виключення Першою Львівською нотаріальною конторою 28 січня 2008 року запису № 55419 про обтяження вказаного вище, належного ЗАТ «Завод комунального транспорту», нерухомого майна, було посвідчено договори купівлі-продажу цього нерухомого майна, продавцем якого виступав ЗАТ «Завод комунального транспорту», а покупцями - ТОВ «Львівські автобусні заводи» і ТОВ «Львівський автозавод».

27 травня 2009 року рішенням Господарського суду Львівської області скасовано державну реєстрацію прав власності на майно ТОВ «Львівські автобусні заводи» і ТОВ «Львівський автозавод», а майно повернуто ЗАТ «Завод комунального транспорту».

Однак, 21 жовтня 2014 року державним реєстратором Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, на підставі підробленого рішення Господарського суду м. Києва від 26 вересня 2014 року (справа №35/318, провадження № 105/1104/14), в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено відповідні відомості, внаслідок чого знято усі арешти, заборони, іпотеки та інші обтяження із вказаного вище належного ЗАТ «Завод комунального транспорту», нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45, яке перебувало в іпотеці ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

При цьому, відповідно до відповіді Господарського суду міста Києва встановлено, що справи № 35/318 на розгляді в останньому не було та що відповідне рішення від 26.09.2014 суддею ОСОБА_6 не приймалось, а громадянин України ОСОБА_7 , від імені якого отримано відповідне підроблене рішення та подане до Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, під час допиту стверджує, що загубив свій паспорт громадянина України та не вчиняв відповідних дій із зазначених вище обставин.

У січні 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , на підставі укладених договорів купівлі-продажу нерухомого майна, до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні відомості про перереєстрацію права власності на вказане вище належне ЗАТ «Завод комунального транспорту», нерухоме майно за ТОВ «Львівський автобусний завод» (, м. Київ, вул. І. Лепсе, 6) та ТОВ «Будтехнокомплектпостач Груп» (, м. Київ, бул. Лепсе, 6).

Відповідно до поданих нотаріусу документів, зазначене нерухоме майно на той час начебто належало ТОВ «Львівські автобусні заводи» (, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 45) на праві приватної власності на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 30 січня 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , де продавцем вказаного нерухомого майна виступало ТОВ «Львівський автобусний завод» (, м. Київ, вул. І. Лепсе, 6).

Таким чином, службові особи ТОВ «Львівські автобусні заводи», ТОВ «Львівський автобусний завод», ТОВ «Будтехнокомплектпостач Груп», ЗАТ «Завод комунального транспорту» за допомогою нотаріусів та державних реєстраторів, які діяли в інтересах громадян РФ ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вивели з під обтяжень майно, яке перебувало в заставі перед банківськими установами, що спричинило тяжкі наслідки інтересам останніх.

Окрім цього, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що службові особи ТОВ «Львівські автобусні заводи» (), а також колишній власник вказаного підприємства - громадянин РФ ОСОБА_10 , вчиняють дії щодо виведення з під арешту майна підприємства, яке використовувалось у протиправних схема щодо заволодінням чужим майном, а саме грошовими коштами банківських установ та коштами із місцевого бюджету Львівської міської ради.

Відповідно до ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 18.02.2016 у справі № 464/1747/16 накладено арешт на нерухоме майно шляхом заборони розпорядження та відчуження, яке належить на праві власності ТОВ «Львівські Автобусні Заводи» () та знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45.

В подальшому, керівництво ТОВ «Львівські Автобусні Заводи» та безпосередньо ОСОБА_10 , не бажаючи настання матеріальної відповідальності, використовуючи заздалегідь підроблені документи, здійснили повторну реєстрацію права власності на ті ж самі об`єкти нерухомого майна, шляхом присвоєння іншої назви об`єкта та реєстраційного номера майна в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, що дозволило вивести арештоване майно з під обтяження, встановленого ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18.02.2016 у справі № 464/1747/16.

Зокрема, для внесення недостовірних відомостей у реєстр речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45, службові особи ТОВ «Львівській автобусні заводи» використали рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2018 у справі № 904/4839/18, яким визнано право власності на неіснуючі об`єкти нерухомого майна.

Так, підконтрольна ОСОБА_10 юридична особа ТОВ «Будтрансгаз» нібито 01.02.2006 року за актом прийому передачі передало у вигляді майнового внеску у статутний капітал ТОВ «Львівські автобусні заводи» ряд об`єктів нерухомого майна.

Саме відповідний акт прийому передачі від 01.02.2006 службові особи ТОВ «Львівські автобусні заводи» використали у справі № 904/4839/18 з метою визнання права власності на перераховані у акті об`єкти нерухомості.

В подальшому, ФОП ОСОБА_12 на замовлення службових осіб ТОВ «Львівські автобусні заводи» виконала нові технічні паспорти (інвентаризаційна справа № 1542) на об`єкти нерухомого майна визначених в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2018 у справі № 904/4839/18 та акті прийому-передачі від 01.02.2006 року між ТОВ «Будтрансгаз» та ТОВ «Львівській автобусні заводи», яких фактично не існувало, а самі технічна документація необхідна була для дублювання облікових записів у реєстрі речових прав на нерухоме майно, які були під арештом згідно ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 18.02.2016 у справі № 464/1747/16.

Використовуючи нові технічні паспорти та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2018 у справі № 904/4839/18 службові особи ТОВ «Львівські автобусні заводи» звернулися до державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_13 із заявами про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, яких фактично не існувало, а відомості про існуючі приміщення та будівлі були вже зареєстровані за ТОВ «ЛАЗи» та перебували під арештом.

Державний реєстратор Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_13 , не будучи обізнаним про наміри службових осіб ТОВ «Львівські автобусні заводи», прийняв рішення №№ 50094223, 50093570, 50093027, 50092110, 50091322, 50090400, 50088481, 50087593, 50086761 від 09.12.2019; №№ 49873528, 49873226, 49873068, 49872925, 49872754, 49872530, 49872304, 49872018, 49871391, 49870779, 49870470, 49870101, 49869782, 49869400, 49868762, 49867508, 49867076, 49866672, 49865800, 49865238 від 26.11.2019, на підставі чого на 29 об`єктів вже існуючих об`єктів нерухомого майна були відкриті розділи про право власності за ТОВ «Львівській автобусні заводи».

Отримавши можливість використовувати нові облікові записи в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, ТОВ «Львівські Автобусні Заводи» передало арештоване ухвалою суду від 18.02.2016 майно у власність ЗАТ «Завод комунального транспорту» (), чим фактично вивело зазначене майно з під обтяжень.

Таким, чином службові особи ТОВ «Львівські автобусні заводи», ЗАТ «Завод комунального транспорту», які заручились підтримкою громадянина РФ ОСОБА_10 та його сина ОСОБА_11 , вчиняють дії із перешкоджання діяльності державної банківської установи, щодо погашення заборгованості перед останніми, чим завдають значної матеріальної шкоди.

Окрім того, ОСОБА_10 за допомогою підконтрольних осіб, а саме ПрАТ «Трансбус» () та керівника зазначеного підприємства ОСОБА_14 , вчиняють дії, спрямовані на доведення до банкрутства ЗАТ «Завод комунального транспорту» (), для подальшого привласнення майна останнього.

Встановлено, що за допомогою фіктивних фінансових та господарських операцій ПрАТ «Трансбус» створило неіснуючу заборгованість ЗАТ «Завод комунального транспорту» у розмірі 149020800 грн., шляхом купівлі продажу векселів ЗАТ «Завод комунального транспорту», які останні були передані у власність ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» () у вигляді розрахунку за придбані човни.

У свою чергу, реального правочину із придбання ЗАТ «Завод комунального транспорту» морського транспорту у ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» () не відбулось, при цьому у останніх виникло право вимоги по отриманим векселям, які в подальшому перейшли до ПрАТ «Трансбус» ().

З метою встановлення виконавців підпису у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 30.06.2021, яка стала підставою для внесення відомостей до ЄРДР та відкриття кримінального провадження № 0000586 від 01.07.2021, а також осіб які використали підроблене судове рішення Господарського суду м. Києва від 26 вересня 2014 року (справа №35/318, провадження № 105/1104/14) для скасування обтяжень на заставне майно, виникла необхідність у вилучені зразків підписів службових осіб ТОВ «Львівські автобусні заводи» (), ТОВ «Будтехкомплектпостач Груп» (), ТОВ «Львівський автобусний завод» (), ЗАТ «Завод комунального транспорту» (), ТОВ «Львівський автозавод» (), ПрАТ «Трансбус» (), ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» (), ТОВ «Будтрансгаз» (), ТОВ «Центр розвитку проектів» ().

У зв`язку із цим, у органу досудового розслідування виникла необхідність у проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , який є головою комісії з припинення ТОВ «Львівські автобусні заводи».

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_16 .

У відповідності до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, орган досудового розслідування обґрунтовано вважає, що відшукувані речі та документи можуть знаходитися у зазначеному в клопотанні приміщенні.

Пунктом 45 рішення Європейського суду з прав людини «Бук проти Німеччини» від 28.04.2005 року, (Buck v. Germany), заява № 41604/98, ECHR 2005-IV) встановлено, що держави можуть за необхідності вдаватися до проведення обшуку з метою отримання доказів на підтвердження факту вчинення певних правопорушень. При цьому, суду необхідно оцінювати, чи підстави, наведені на обґрунтування проведення обшуку житла та виїмки з нього, є належними та достатніми і чи принцип пропорційності дотриманий (див.: зазначене рішення у справі «Функе проти Франції», пункти 55-57; рішення від 25 лютого 1993 р. «Крем`є проти Франції», № 11471/85, пункти 38-40 тощо).

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та наведені норми КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вказаного клопотання про обшук, враховуючи, що такий обшук має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

В частині надання дозволу на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення документально не підтверджених грошових коштів, отриманих внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, клопотання задоволенню не підлягає, оскільки клопотання в цій частині є неконкретизованим, та як наслідок, у такому випадку сторону обвинувачення буде наділено широкими повноваженнями на власний розсуд вирішувати походження виявлених коштів, що може призвести до їх незаконного вилучення, що є порушенням ст. 6 Конвенції з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії», рішення ЄСПЛ від 15 липня 2003 року у справі «Ернст та інші проти Бельгії»).

З клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості встановити, що грошові кошти, які можуть зберігатися за місцем проведення обшуку, це саме ті грошові кошти, які отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 107, 108, 234, 235, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000232 від 23.12.2015, про проведення обшуку - задовольнити частково.

Надати дозвіл групі слідчих, прокурорам, що входять до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000232 від 23.12.2015 на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_16 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а саме:

- документи щодо господарської діяльності ТОВ «Львівські автобусні заводи» () та щодо взаємовідносин із ТОВ «Львівський автозавод» (), ТОВ «Будтехкомплектпостач Груп» (), ТОВ «Львівській автобусний завод» (), ЗАТ «Завод комунального транспорту» (), у тому числі переписки між зазначеними підприємствами;

- договори купівлі-продажу № 349 від 28.01.2008, № 353 від 28.01.2008, № 345 від 28.01.2008, № 341 від 28.01.2008, № 337 від 28.01.2008, № 333 від 28.01.2008, № 329 від 28.01.2008, № 325 від 28.01.2008, від 30.01.2008 № 385, від 30.01.2008 № 394, від 30.01.2008 № 382, від 30.01.2008 № 388, від 30.01.2008 № 391, від 30.01.2008 № 400, від 30.01.2008 № 397, від 30.01.2008 № 403 із усіма додатками до них, завірених нотаріально 28.01.2008-31.01.2008 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ;

- документи, які готувались ОСОБА_15 для участі у судовій справі № 31/160(29/170(6/77-5/100) про банкрутство ЗАТ «Завод комунального транспорту» ();

- документи (заява, повідомлення, звернення, тощо) про вчинення кримінального правопорушення із усіма додатками до останньої, з якими ТОВ «Львівські автобусні заводи» звернулись до Головного управління Національної поліції у м. Києві, що послугувало підставою для внесення відомостей до ЄРДР за № 000586 від 01.07.2021;

- клопотання ТОВ «Львівські автобусні заводи» про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 000586 від 01.07.2021, поданого до Голосіївського районного суду міста Києва;

- інші документи, надані або отримані ТОВ «Львівські автобусні заводи» в рамках кримінального провадження № 000586 від 01.07.2021, зокрема: пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого, постанова про залучення до кримінального провадження у якості потерпілого, листування між ТОВ «Львівські автобусні заводи» та ГУ НП у м. Києві, постанова про залучення до кримінального провадження в якості цивільного позивача, заява/клопотання ТОВ «Львівські автобусні заводи» про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого, цивільного позивача, тощо; ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_17 від 02.07.2021 у справі № 752/16154/21, у тому числі супровідний лист про направлення примірника ухвали суду;

- цивільний позов ТОВ «Львівські автобусні заводи» із додатками, поданий до органу досудового розслідування або суду в рамках кримінального провадження № 000586 від 01.07.2021; позовні заяви ТОВ «Львівські автобусні заводи», подані до Господарського суду міста Києва, предметом яких є кредитні договори № 6004К51 від 01.09.2004, № 6004К2 від 04.02.2004, договори іпотеки № 6004Z7 від 05.02.2004, № 6005Z69 від 28.04.2005, № 6004Z110 від 01.09.2004, договір застави від 01.09.2004 № 6004Z109, договір поруки від 07.10.2004 № 6004Р7, договір поруки від 30.03.2006 № 6006Р1 та інші договори, укладені в їх забезпечення;

- заява ТОВ «Львівські автобусні заводи» про забезпечення позову до подання позовної заяви, із відповідними додатками, за результатом розгляду якої 16.07.2021 постановлено ухвалу Господарського суду міста Києва у справі № 910/11305/21;

- інші документи, надані або отримані ТОВ «Львівські автобусні заводи» в рамках судової справи № 910/11305/21, документи щодо діяльності ТОВ «Львівські автобусні заводи», ЗАТ «Завод комунального транспорту» ();

- документи що готувались або були надані ТОВ «Львівські автобусні заводи» Господарському суду Дніпропетровської області у справі № 904/4839/18;

- документи щодо взаємовідносин ТОВ «Львівські автобусні заводи» та ФОП ОСОБА_12 , у тому числі із виконання технічних паспортів (інвентаризаційна справа № 1542) на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- чорнові записи з відмітками про надання юридичним та фізичним особа неправомірної вигоди та її розподілу між учасниками злочинної схеми, у тому числі щодо взаємовідносин із ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , а також з метою проведення відповідних експертиз мобільні телефони, які використовувалися фігурантами для спілкування між собою під час вчинення злочинів, флешнакопичувачі та комп`ютерна техніка, які використовувались для виготовлення документів, переписки або розмов із обговоренням протиправної діяльності.

Визначити строк дії ухвали, який не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1