Справа № 761/6672/22
Провадження № 1-кс/761/4071/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 220 220 000 000 000 73,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ГСУ СБ України щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 220 220 000 000 000 73.

На обґрунтування скарги зазначено, що 13.03.2022 слідчим Управління СБУ у Закарпатській області проведено огляд номеру № НОМЕР_1 у готелі «Сальве» за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , під час якого вилучене майно,що належить ОСОБА_3 , зокрема, готівкові грошові кошти у сумі 222 600 доларів США, 240 000 грн, банківські картки, військовий квиток на ім`я ОСОБА_3 та паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 .

Також, того ж дня проведений обшук автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час якого вилучений вказаний автомобіль та технічний паспорт серії НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_3 .

Вилучене у ОСОБА_3 майно власнику не повернуте та на теперішній час утримується органом досудового розслідування.

На думку заявника, майно безпідставно перебуває під контролем органу досудового розслідування, оскільки арешт на нього не накладений, тому воно підлягає поверненню власнику.

У зв`язку з цим представник власник майна просив ухвалити рішення про повернення грошових коштів, банківських карток, автомобіля та інших, вилучених у ході слідчих дій речей та документів.

У судовому засіданні представник власника майна скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні з наведених вище підстав.

Слідчий ГСУ СБ України та прокурор відділу Офісу Генерального прокурора, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не прибули, про наявність поважних причин неявки суд не повідомили.

Зазначена обставина в силу ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.
Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.
Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що позбавлення будь-якої особи права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на законних підставах майном у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.
Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.
З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.
У контексті клопотання, що є предметом цього розгляду, першочергово має бути надана оцінка правомірності втручання державного органу у реалізацію особою свого права власності, таке втручання полягає у примусовому, тобто без добровільної згоди власника, обмеженні його права розпорядження нерухомим майном.
Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені законність (ст. 9 КПК) та недоторканність права власності (ст. 16).
Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України.
Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа мають право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.
Крім того наведена засада закріплена у ст. 16 КПК та визначає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам.
Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.
Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.
Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення зазначеними повноваженнями з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.
Як встановлено під час розгляду скарги, слідчим Управління СБУ у Закарпатський області 13.03.2022 на підставі доручення ГСУ СБУ проведений огляд приміщення номеру НОМЕР_1 у готелі «Сальве» за адресою - м. Виноградів, вул. Комунальна, 22 ОСОБА_5 , під час якого вилучені грошові кошти у сумі 222 600 доларів США, 240 000 грн., банківські картки, військовий квиток на ім`я ОСОБА_3 та паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 .

У подальшому, арешт на вилучене майно не накладений, що у силу ч.2 ст.171 КПК покладало на слідчого обов`язок повернути таке майно особі, у якої воно вилучене
Невиконання вказаної вище вимоги свідчить про бездіяльність сторони обвинувачення, яка відповідно до ч.1 ст. 303 КПК може бути оскаржена до слідчого судді, оскільки слідчим не виконаний покладений на нього обов`язок щодо повернення грошових коштів, банківських карток та документів власнику.
Як вище зазначено, під контроль слідчого майно ОСОБА_3 перейшло 13.03.2022, арешт на нього не накладений.

Сукупність вищезазначеного свідчить про обґрунтованість скарги, що є підставою для її задоволення у цій частині.
Водночас, заявник наполягав, що 13.03.2022 слідчим також здійснений обшук автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , під час якого вказаний автомобіль вилучений. Однак, з наданого ініціатором скарги протоколу огляду від 13.03.2022 вбачається, що органом досудового розслідування під час зазначеної слідчої дії вилучення вказаного транспортного засобу не здійснювалось.

Протоколу іншої слідчої дії, що проводилась за участі ОСОБА_3 та під час якої вилучене майно останнього, заявником не долучено.

З наведеного витікає, що ініціатором скарги підтверджене вилучення та подальше утримання органом досудового розслідування грошових коштів, банківських карток, та документів на ім`я ОСОБА_3 . Однак, вилучення автомобіля «Тойота» не підтверджено.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 7, 16, 234, 303, 307, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого ГСУ СБ України, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 220 000 000 000 73, повернути ОСОБА_3 вилучене 13.03.2022 під час огляду номеру № НОМЕР_1 у готелі «Сальве» за адресою м. Виноградів, вул. Комунальна, 22 «Б», майно, а саме:

-банківську картку «Privat bank» № НОМЕР_4 ;

-банківську картку «Privat bank» № НОМЕР_5 ;

-банківську картку «Privat bank» № НОМЕР_6 ;

-банківську картку «Сбербанк» № НОМЕР_7 ;

-банківську картку «Gazprombank» № НОМЕР_8 ;

-паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 ;

-військовий квиток на ім`я ОСОБА_3 ;

-грошові кошти у сумі 222 600 (двісті двадцять дві тисячі шістсот) доларів США;

-грошові кошти у сумі 240 000 (двісті сорок тисяч) грн.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1