Справа № 491/291/17
Провадження № 1-кп/507/16/2022
Номер рядка звіту 227
В И Р О К
21.06.2022 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 4-ї дільниці м.Ананьїв Ананьївського району Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого художнім керівником ВСП «Ананьївський аграрно-економічний коледж УНУС», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Державним обвинуваченням ОСОБА_3 обвинувачується в слідуючому:
Під час руху, знаходячись на відстані 3,2 км від с. Кохівка, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно вибрати безпечну швидкість, з урахуванням дорожньої обстановки (ширина проїзної частини лише 3,6м.), вибрати безпечний інтервал для зустрічного роз`їзду, діючи з необережності, при наближенні у зустрічному напрямку транспортного засобу не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху до безпечної, не вибрав безпечний інтервал для зустрічного роз`їзду, проявляючи злочинну самовпевненість, продовжив рух у зазначеному режимі, застосовував такі прийоми керування, що привело до зіткнення його автомобіля правою передньою частиною з передньою, переважно правою, частиною мотоцикла «ІЖ-П-3», р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку руху автомобіля.
Внаслідок ДТП смертельно травмовано водія мотоцикла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому згідно висновку судово-медичної експертизи № 62 від 07.05.2016 були заподіяні наступні тілесні ушкодження:
а) травма тулуба: крововиливи в плевральну порожнину (1800 мл. рідкої крові), крововилив в черевну порожнину - 120мл. рідкої крові, розриви задньої поверхні лівої легені, масивний вогнищевий крововилив в ворота легень та в жирову капсулу лівої нирки; вертикальний розрив грудного відділу аорти та стравоходу; розриви передньої поверхні лівої нирки;
б) травма голови: синці лобної ділянці зліва та лівої надбровної дуги: вогнищевий крововилив внутрішньої поверхні лобної ділянки;
в) травма кінцівок: синці внутрішньої поверхні правого та лівого стегна: рвана рана передньої поверхні лівого колінного суглобу; багатоуламчастий перелом колінної чашечки зліва та розтрощення колінного суглобу.
Вищевказані пошкодження могли бути спричинені в результаті ДТП при зіткненні з транспортним засобом. Смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП.
При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт у концентрації 2,17%о. У живих осіб дана концентрація етилового алкоголю в крові могла відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеню.
Таким чином водій ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.5., 2.1. (а), 2.3. (б), 2.9.(а), 12.1., 12.3., 13.1., 13.3 Правил дорожнього руху України, які наказують:
п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п.2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії»
п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.2.9. «Водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп 'яніння»;
п.12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним»;
п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху водій повинен прийняти міри для зниження швидкості до зупинки»;
п.13.1. «Залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки водій повинен вибирати безпечну швидкість при зустрічному роз`їзді»;
п.13.3. «При зустрічному роз`їзді водій повинен дотримуватися безпечного інтервалу».
Допущенні водієм ОСОБА_3 порушення вимог п.п. 13.1., 13.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно- наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7 .
За таких обставин ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Після, водій ОСОБА_3 знаходячись на місці ДТП грубо порушуючи вимоги п.п. 2.10. (а, б, в, г, д, е, є) Правил дорожнього руху України, які наказують:
У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників поліції;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;
є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки)
не вжив заходів до збереження слідів, не викликав поліцію, карету швидкої допомоги, не прийнявши міри першої медичної допомоги потерпілому з місця зник, тим самим завідомо залишив без допомоги ОСОБА_7 , який перебував в небезпечному для житті стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан (травмований після ДТП), якого він сам поставив в небезпечний для життя стан, та був зобов`язаний і мав змогу надати ОСОБА_7 допомогу.
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 62 від 07.05.2016 відомо, що при травматичних ушкодженнях крупних судин загиблого ОСОБА_7 (в даному випадку розрив грудного відділу аорти біля 9см), супроводжующихся гострою крововтратою, спостерігається настання смерті в короткий проміж часу (десяток хвилин) навіть при своєчасній медичній допомозі.
За таких обставин ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, за кваліфікуючими ознаками: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені інкримінованих йому діянь, прокурором надані наступні докази, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:
-протокол огляду місця події від 13.04.2016 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.04.2016 року із схемою та фото таблицею, з якого видно, що місцем огляду являється грунтова дорога, яка з`єднує с.Кохівка та с.Романівка Ананьївського району. Місце огляду знаходиться на відстані 3200 м від с.Кохівка. Ширина проїзної частини складає 3,6 м, яка має одну смугу руху без будь-яких розміток та знаків. По праву та ліву сторону дороги знаходяться земельні ділянки, на яких проростає пшениця на ранній стадії дозрівання. По лівій стороні по ходу руху в бік с.Романівка на земельній ділянці виявлений мотоцикл ІЖ-планета-3, номерний знак НОМЕР_5 , синього кольору на боку. Передня частина мотоциклу спрямована в бік с.Романівка. Передня частина мотоцикла має пошкодження: зігнутий обід колеса, розбита фара та цоколь лампочки, зігнута вилка, пошкоджено кермо. На дорозі на різній відстані від мотоциклу є уламок решітки автомобіля, клик авто, гумовий бризговик, паралон, протитуманна фара, два черевики, чоловічий кашкет, фрагменти шпаклівки блакитного кольору. На схемі відображені сліди гальмування довжиною 5.7 м. Початок сліду гальмування розташований в 0.6 м від краю прозної частини. На відстані 5.1 м від мотоцикла та 2.1 м від краю проїзної частини виявлений труп ОСОБА_7 , в положенні лежачи на спині. На лівій частині голови наявні сліди ушкодження у вигляді підшкірної гематоми. Мотоцикл, труп, уламки скла решітки, скло та корпус протитуманної фари, чоловічий кашкет вилучені з місця огляду (т.5 а.с. 26-28);
-постанову від 13 квітня 2016 року з якої видно, що мотоцикл ІЖ-П-3 р/н НОМЕР_4 без бокового причепа долучені до матеріалів провадження в якості речового доказу (т.5 а.с. 29);
-розписку ОСОБА_9 про отримання мотоциклу ІЖ-П-3 р/н НОМЕР_4 на відповідальне зберігання (т.5 а.с. 28);
-постанову від 21 квітня 2016 року з якої видно, що декоративна накладка бамперу автомобіля, скло протитуманної фари автомобіля, частина значка автомобіля «ЛАДА», відшарування ЛФП, уламки скла, декоративна решітка радіатора автомобіля, чоловічий картуз чорного кольору долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т.5 а.с. 30);
-заява ОСОБА_10 про надання дозволу на огляд домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (т.5 а.с. 39);
-постанову від 13.04.2016 року про відібрання біологічних зразків у ОСОБА_3 (т.5 а.с. 36);
-протокол відібрання зразків від 13.04.2016 року з якого видно, що у ОСОБА_3 були відібрані зразки крові 13.04.2016 року (т.5 а.с. 37);
-постанову від 21 квітня 2016 року з якої видно, що біологічні зразки крові ОСОБА_3 долучені до матеріалів провадження в якості речового доказу (т.5 а.с. 38);
-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння з якого видно, що о 8 годині 10 хвилин 13 квітня 2016 року ОСОБА_3 знаходився в стані алкогольного сп`яніння (т.5 а.с. 39)
-посвідчення водія ОСОБА_7 , з якого видно, що він мав право керувати транспортними засобами, в тому числі і категорії «А» (т. 5 а.с. 40);
-посвідчення водія ОСОБА_3 , з якого видно, що він мав право керувати транспортними засобами, в тому числі і категорії «В» (т. 5 а.с. 42);
висновок експерта № 62 від 07.05.2016 року з якого, що при дослідженні трупа ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: а) травма тулуба: крововиливи в плевральну порожнину (1800 мл. рідкої крові), крововилив в черевну порожнину - 120мл. рідкої крові, розриви задньої поверхні лівої легені, масивний вогнищевий крововилив в ворота легень та в жирову капсулу лівої нирки; вертикальний розрив грудного відділу аорти та стравоходу; розриви передньої поверхні лівої нирки, які являються тяжкими тілесними ушкодженнями;
б) травма голови: синці лобної ділянці зліва та лівої надбровної дуги: вогнищевий крововилив внутрішньої поверхні лобної ділянки, які є легкими тілесними ушкодженнями;
в) травма кінцівок: синці внутрішньої поверхні правого та лівого стегна: рвана рана передньої поверхні лівого колінного суглобу; багатоуламчастий перелом колінної чашечки зліва та розтрощення колінного суглобу, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості.
Смерть ОСОБА_7 стоїть в прямому причинному зв`язку із отриманними тілесними ушкодження при ДТП і настала від гострої крововтрати внаслідок закритої травми грудної клітки у вигляді травматичного розриву грудного відділу аорти. В крові трупа ОСОБА_7 виявлено 2.17%о етилового алкоголю, що прижиттєво відповідає середньому ступеню сп`яніння (т.5 а.с. 45-48);
-висновок №1833 судової автотехнічної експертизи з дослідження технічного стану систем гальмування, ходової частини і системи освітлення мотоцикла Іж Планета-3 р/н НОМЕР_4 від 24 жовтня 2016 року згідно якого на момент ДТП рульове керування, гальмова система і ходова частина мотоцикла Іж Планета-3 р/н НОМЕР_4 перебували в працездатному стані, дозволяли водієві здійснювати рух по наміченій траєкторії, не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення мотоцикла від заданого водієм напрямку руху. Світлотехнічне устаткування, призначене для освітлення дороги мотоцикла на момент ДТП перебувала в працездатному стані (т.5 а.с. 49-53);
-постанову від 21 квітня 2016 року з якої видно, що рештки решітки радіатора, зразки ЛФП з правого переднього крила, ЛФП з місця кріплення радіатора, лампа передньої фари мотоциклу долучені до матеріалів провадження в якості речового доказу (т.5 а.с. 76);
-висновок № 183 від 08.08.2016 року з якого видно, що станом на момент ДТП в крові ОСОБА_3 могло бути 1.7-2%о етилового спирту, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння (т.5 а.с. 78-81);
-протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 10.06.2016 року з якого видно, що із ОСОБА_3 було проведено слідчий експеримент ДТП, в ході якого він показав на місцевості як він рухався на автомобілі і як відбулось зіткнення (т.5 а.с. 82-101);
Належні дії водія мотоцикла на раннім етапі зближення з автомобілем також регламентувалися вимогами пунктів 13.1, 13.3 ПДР, які вимагали від нього завчасно в процесі зближення з автомобілем зайняти відповідне безпечне положення в межах «своєї» сторони проїзної частини дороги. З моменту об`єктивного виявлення небезпеки для руху, яка була викликана небезпечною поведінкою водія автомобіля, дії водія мотоцикла формально регламентувались вимогами пункту 12.3 ПДР, які передбачають зниження швидкості, при необхідності, до зупинки. З указаного моменту, з технічної точки зору, водій мотоцикла не мав технічної можливості уникнути пригоди, що означає знаходження цього водія в аварійній обстановці (т.5 а.с. 112-114).
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, згідно якої просили розглянути кримінальне провадження у їх відсутність. Визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні інкримінованих правопорушень та призначити суворе покарання відповідно до закону. Крім того, просили задовольнити їх позови в повному обсязі, так як обвинувачений ОСОБА_3 з ними не спілкувався, не відшкодував заподіяну шкоду та не надав матеріальної допомоги.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що дійсно 12.04.2016 року у вечірній час, коли на вулиці було вже темно, він разом із обвинуваченим ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_13 повертались із с.Амури Ананьївського району Одеської області додому в м.Ананьїв. Рухались вони на автомобілі «Жигулі» синього кольору по грунтовій дорозі. За кермом був ОСОБА_3 , він сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_13 сиділа на задньому пасажирському сидінні за ним. Під час руху він побачив як раптово перед автомобілем з`явилося світло фари і відразу відбувся удар в праву сторону автомобіля. Від удару він розбив лобове скло. ОСОБА_3 відразу зупинив автомобіль. ОСОБА_13 почала кричати та плакати, він її заспокоював. ОСОБА_3 вийшов з автомобіля і через невеликий проміжок часу повернувся, сів за кермо сказав, що «труп». Після цього він запустив двигун автомобіля з буксиру, штовхнувши його, чи автомобіль сам покотився, і вони поїхали в м.Ананьїв. Проїхавши незначну відстань автомобіль зупинився, так як в ньому було щось пошкоджене. ОСОБА_3 зателефонував своєму знайомому, який приїхав і відбуксирував автомобіль до ОСОБА_3 додому. Після цього він пішов додому. Після ДТП в автомобілі ніхто не обговорював ніякі обставини, так як ОСОБА_13 плакала. Цього дня він не бачив чи вживав ОСОБА_14 алкогольні напої чи ні.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона співмешкає з ОСОБА_3 12 квітня 2016 року у нічний час вона разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_12 повертались в м. Ананьїв по грунтовій дорозі. ОСОБА_3 їхав за кермом, ОСОБА_15 сидів на передньому пасажирському сидінні, а вона сиділа на задньому сидінні за ОСОБА_12 . Коли вони їхали за межами села, то відбувся удар в їх автомобіль. ОСОБА_3 зупинився та вийшов із автомобіля. Повернувшись, він сів за кермо і вони поїхали далі. Вона сильно нервувала та плакала. По дорозі вони ні про що не говорили. Через деякий час їх автомобіль зламався і ОСОБА_3 викликав свого знайомого, який і затягнув автомобіль додому. Деталі дорожньо-транспортної пригоди вона не знає.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що приблизно восени 2016 року у вечірній час до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_3 та попросив відбуксирувати його автомобіль додому. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що автомобіль зламався і знаходився на грунтовій дорозі за м.Ананьїв. Він приїхав до місця знаходження автомобіля ОСОБА_3 і побачив, що автомобіль мав пошкодження. Він зачепив автомобіль ОСОБА_3 та відбуксирував його до місця проживання ОСОБА_3 , після чого поїхав додому. Про обставини ДТП ОСОБА_3 йому нічого не пояснював.
За таких обставин, вищевказані дії ОСОБА_3 прокурором кваліфіковано за:
ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого;
ч. 1 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена в повному обсязі належними та допустимими доказами, а тому просив визнати його винуватим за ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання: за ч. 2 ст. 286 України 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки;
За ч. 1 ст. 135 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання - 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Захисник адвокат ОСОБА_5 вважає, що вину обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, так як в основу обвинувачення покладено висновок експертизи, вихідні дані для проведення якої було взято із протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_3 , що є недопустимими доказами, а тому просив його виправдати.
Клопотання захисника про проведення повторного слідчого експерименту та призначення додаткової авто технічної судової експертизи щодо обставин зіткнення автомобіля та мотоциклу, проти якого заперечував прокурор та надав свої письмові заперечення, судом було відхилено через його неналежне обгрунтування.
У відповідності до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінивши досліджені докази по матеріалах кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_3 базується на недопустимих доказах, які не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення доведена. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до змісту ст. 92 КПК обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цьому кримінальному провадженні зроблено не було.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази. При оцінці доказів суд має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (див. рішення у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998).
За змістом рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК, недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.
У постанові Великої палати ВС від 13.11.2019 (справа №1-07/07) зазначено, що відповідно до сформованої практикою Європейського суду з прав людини доктрини про плоди отруєного дерева, якщо джерело доказів є недопустимим, усі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими самими (рішення у справі «Гефген проти Німеччини», пп.5052 рішення у справі «Шабельник проти України (№2)», п.66 рішення у справі «Яременко проти України (№2)»).
Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а й усього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав уважати, що відповідні відомості не були б здобуті за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.
Відповідно до вимог ч.5 ст.101 КПК висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.
Суд вважає недопустими обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, аналіз усіх доказів свідчить про те, що висунуте органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_3 ґрунтується на припущеннях про його винуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила смерть потерпілого ОСОБА_7 .
ч. 1 ст. 135 КК України передбачає відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Вина ОСОБА_3 у вчинені ДТП в результаті якої загинув ОСОБА_7 не доведена належними та допустимими доказами (доказів, що ОСОБА_3 поставив ОСОБА_7 в небезпечний для життя стан не має), тому на думку суду прокурором не доведено належними і допустимими доказами вину ОСОБА_3 за ч.1 ст. 135 КК України.
Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б беззаперечно, «поза розумним сумнівом», доводили винуватість ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні, у кримінальному провадженні немає і стороною обвинувачення суду не надано, тобто у відповідності до вимог ст.ст.91, 92 КПК України органами досудового розслідування і стороною обвинувачення не доведена винуватість ОСОБА_3 у пред`явленому йому за ч.2 ст.286 та ч.1 ст. 135 КК України обвинуваченні, що відповідно до вимог ст.62 Конституції України, ч.2 і ч.4 ст.17, ст.94, п.2 ч.1 ст.373 КПК України є підставою для прийняття рішення про визнання ОСОБА_3 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні через недоведеність вини та його виправданні.
За правилами ч. 3 ст. 129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.
На виконання вимог згаданої норми суд залишає без розгляду цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди по 1000000 грн., кожному.
Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведенністю його вини у вчинені ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди по 1000000 грн. кожному, залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засідання.

Суддя: ОСОБА_1