Справа № 214/2857/22
1-в/214/244/22
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі клопотання представника комунального некомерційного підприємства «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Херсонської обласної ради» ОСОБА_5 про припинення застосування примусового заходу медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання представника комунального некомерційного підприємства «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Херсонської обласної ради» ОСОБА_5 , в якому останній просить припинити відносно ОСОБА_6 застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу (відділення) із звичайним наглядом.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.1999 відносно ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу (відділення) з суворим наглядом; 11.07.2006 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу (відділення) з посиленим наглядом; 22.04.2021 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Термін дії примусового заходу медичного характеру спливає 08.07.2022. Вказує, що примусові заходи медичного характеру застосовані у зв`язку з вчиненням ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 101 КК України (в редакції 1960 року). Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Херсонської обласної психіатричної лікарні від 08.06.2022 №21 за формою 104/о, ОСОБА_6 потребує припинення застосування примусового заходу медичного характеру. Зазначено діагноз: розумова відсталість у ступені помірно вираженої розумової відсталості (імбецільность), психопатоподібний дефект, стан компенсації. ОСОБА_6 виявляє ознаки розумової відсталості, відсутні агресивні тенденції, поведінка носить впорядкований характер. Сформовані позитивні соціальні установки. На теперішній час та протягом останнього року його психічний стан та поведінка стабільні, ознак соціальної небезпеки не виявляє, соціальні зв`язки відсутні, планується перевід хворого до будинку-інтернату для хронічно психічно хворих. Після припинення примусових заходів медичного характеру виписка хворого не передбачається.

Представником закладу з надання психіатричної допомоги надано суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності через неможливість приймати участь у судових засіданнях за допомогою інтернет з`єднання, клопотання підтримує просить його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню. Вважає, що за межами медичного закладу ОСОБА_6 не буде проходити лікування, а тому в його стані не буде покращень. Крім того на території, на якій перебуває особа, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру, йдуть бойові дії.

Захисник у судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 514 КПК України, припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру; розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Як передбачено ст. 95 КК України, припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу; до заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність припинення застосування таких примусових заходів; особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Судом встановлено, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.1999 відносно ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу (відділення) з суворим наглядом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2021 змінено раніше застосовані щодо ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного відділення із звичайним наглядом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.12.2021 у задоволенні заяви директора КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР про припинення відносно ОСОБА_6 застосованого примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного відділення зі звичайним наглядом відмовлено.

ОСОБА_6 08.06.2022 оглянутий комісією лікарів-психіатрів Херсонської обласної психіатричної лікарні. За результатами огляду комісія склала висновок, відповідно до якого ОСОБА_6 рекомендовано припинити застосування примусового заходу медичного характеру. При цьому, у висновку зазначений діагноз: «розумова відсталість у ступені помірно вираженої розумової відсталості (імбецільность), психопатоподібний дефект, стан компенсації».

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу.

Статтею 92 КК України встановлено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 №7, примусові заходи медичного характеру припиняються у зв`язку з одужанням або зміною психічного стану особи настільки, що це виключає очевидну небезпечність для нього та для інших осіб.

Так, зі змісту висновку комісії лікарів-психіатрів №21 від 08.06.2022 за формою 104/о щодо ОСОБА_6 , до якого застосовуються примусові заходи медичного характеру, слідує, що на теперішній час ОСОБА_6 виявляє ознаки розумової відсталості, відсутні агресивні тенденції, поведінка носить впорядкований характер. Сформовані позитивні соціальні установки. На теперішній час та протягом останнього року психічний стан, поведінка стабільні, ознак соціальної небезпеки не виявляє, соціальні зв`язки відсутні, планується перевід хворого до будинку-інтернату для хронічно психічно хворих.

При цьому, суд виходить з того, що висновок комісії лікарів-психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

З вищенаведеного висновку слідує, що висновок є недостатньо обґрунтованим, оскільки не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_6 , станом на дату звернення до суду із заявою, носить стабільний та тривалий характер. Окрім того, висновок комісії лікарів не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан на час звернення із заявою до суду змінився на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.

Як слідує із змісту висновку лікарів, у ОСОБА_6 соціальні зв`язки відсутні, планується перевід хворого до будинку-інтернату для хронічно психічно хворих, тобто висновок не містить вказівку на те, що останній за своїм психічним станом формально розуміє свій стан та хворобу, про необхідність регулярного тривалого прийняття ліків.

Також, судом враховується, що ОСОБА_6 було вчинено суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 101 КК України (в редакції 1960 року), що до нього застосовувались примусові заходи медичного характеру.

З матеріалів справи та висновку і пояснень лікаря вбачається, що стан стійкої ремісії на час надання висновку комісії лікарів вдалося досягти завдяки постійному медикаментозному лікуванню, яке надається ОСОБА_6 саме у медичному закладі. Окрім того, з часу минулого звернення до суду з аналогічним клопотанням щодо ОСОБА_6 (ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 23.12.2021 в справі №766/24640/21) значного покращення стану ОСОБА_6 судом не встановлено.

При цьому, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає достатніх підстав для припинення застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , а також те, що хвороба ОСОБА_6 носить хронічний характер, зважаючи на вчинення ним кримінальний суспільно небезпечний характер діянь, направлених проти життя людини, суд вважає, що не була досягнута мета застосування примусових заходів медичного характеру на час звернення до суду із заявою про їх припинення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.94, 95 КК України, ст.ст. 512, 514, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання представника комунального некомерційного підприємства «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Херсонської обласної ради» ОСОБА_5 про припинення застосування примусового заходу медичного характеру відносно ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 14-15 год. 05.07.2022.

Головуючий суддя: ОСОБА_1