Справа № 459/2724/20
Провадження № 1-кп/459/179/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № №0000625 від 21 вересня 2020 р.,відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, Львівської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, зокрема:
- 30.12.2008 року Червоноградським міським судом за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 міс.(відбув покарання повністю);
- 18.08.2014 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч. 1 ст.395, до покарання у виді 2 місяців арешту(відбув покарання повністю),

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 18 вересня 2020 року, близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи в під`їзді між 2 та 3 поверхом сходової площадки, по АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав трюковий велосипед марки «ВМХ KELLYS» чорного кольору вартістю 4000 гр. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, взявши вищевказаний трюковий велосипед в обидві руки, вийшов з під`їзду вищевказаного будинку, почав втікати, однак при спробі залишити місце вчинення злочину з викраденим майном, був виявлений потерпілою ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_4 не отримав реальну можливість розпоряджатися чи користуватися даним майном, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не закінчив його з причин, які не залежали від його волі.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , у разі доведення злочину до кінця, міг спричинити ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4000,00 грн.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто як кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину повністю визнав, підтвердив обставини вказані в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила розгляд кримінального провадження проводити у її відсутності, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно в судовому засіданні повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, є людиною молодого віку, раніше неодноразово судимий, не працює, неодружений, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини; щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10.2014.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Поряд з цим, наведені вище обставини дають суду підстави для висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання не має.

Цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Арешт накладений на майно підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1(одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи праці.
Речовий доказ, а саме: трюковий велосипед «BMX KELLYS» чорного кольору, належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що повернутий потерпілій залишити на зберіганні в останньоїдо набрання вироком законної сили, після чого вважати повернутим як законному володільцю на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України.

Арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 25.09.2020 р. скасувати після вступу вироку у законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1