ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/373/22 Справа № 183/6109/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000409 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз:
- 14.02.2017 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року вказаний вирок змінено та вважається засудженим за ч.2 ст.309, ст.75 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. 05.12.2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області скасовано випробувальний строк. Звільнений 12.11.2020 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, та ухвалити новий вирок, яким застосувати до нього ст.75 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не зачитав саму угоду та строк покарання, який визначив прокурор із ним, оскільки він був впевнений, що строк покарання був 3 роки з випробуванням, тому й не заперечував проти її затвердження.

Тобто суд не переконався в узгодженій сторонами міри покарання.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2021 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 31.08.2021 року між прокурором, обвинуваченим та його захисником ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 08.06.2021 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_8 , знаходячись у лісосмузі, розташованій поблизу 196 км автошляху М18 (Харків Сімферополь Алушта Ялта), на землі знайшов малокаліберну гвинтівку та патрони до неї у кількості одинадцять штук, які знаходились у рибальському чохлі. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Цього ж дня, а саме 08.06.2021 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у лісосмузі, розташованій поблизу 196 км автошляху М18 (Харків Сімферополь Алушта Ялта), достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються вогнепальною зброєю та бойовими припасами, а також розуміючи, що у нього немає передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів, підняв із землі рибальський чохол, у якому знаходилась малокаліберна гвинтівка та патрони до гвинтівки у кількості одинадцять штук, та переніс їх до недобудованої будівлі, розташованій на земельній ділянці з кадастровим номером :04:008:0038, поблизу АДРЕСА_2 , де почав їх зберігати з метою подальшого збуту. Таким чином, ОСОБА_8 незаконно придбав, переніс та зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 05.07.2021 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_8 зустрів свого знайомого ОСОБА_9 , де в ході бесіди з ним запропонував останньому придбати у нього малокаліберну гвинтівку, на що ОСОБА_9 погодився, таким чином ОСОБА_8 з ОСОБА_9 домовились щодо продажу наявної у ОСОБА_8 вогнепальної зброї.
30.07.2021 року о 13.25 годин ОСОБА_8 , знаходячись неподалік недобудованої будівлі, розташованій на земельній ділянці з кадастровим номером :04:008:0038, поблизу АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, за 3000 грн умисно незаконно збув ОСОБА_9 малокаліберну гвинтівку, а саме нарізну однозарядну спортивно-мисливську гвинтівку ТОЗ-8м, калібру 5,6 мм (ствол 1957 року випуску, ствольна коробка № НОМЕР_1 , затвор № НОМЕР_2 ).
30.07.2021 року в період часу з 17.39 годин до 17.47 годин, в ході проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у правій передній кишені джинсів ОСОБА_8 було виявлено та вилучено одинадцять патронів, що є бойовими припасами спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалювання.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом статей 474, 475 КПК України суд зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і може відмовити в затвердженні угоди за умов, визначених КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. В іншому випадку, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на розгляд суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 31.08.2021 року між прокурором, обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_7 , відповідно до якої, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, що підтверджується підписом самого обвинуваченого в цій частині (а.п.10) та підписами сторін цієї угоди (а.п.11).
Відповідно до технічного запису судового засідання суду першої інстанції від 13.10.2021 року обвинувачений ОСОБА_8 визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та погодився з призначенням узгодженого сторонами покаранням.

Також обвинуваченим було повідомлено, що укладення угоди є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 були роз`яснені наслідки укладання та затвердження цієї угоди, які йому були зрозумілі.

До того ж суд першої інстанції з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю усвідомив зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розумів свої права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції також просив затвердити підписану ними угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 .

Колегією суддів встановлено, що суд, перевіривши дотримання сторонами вимог ст.472 КПК України щодо змісту угоди, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченим, правильному розумінні ним суті угоди та її наслідків, не встановивши передбачених ч.7 ст.474 КПК України обставин, які були б підставою відмови у затвердженні угоди, дійшов до обґрунтованого висновку про можливість затвердження угоди з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду на підставі угоди є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.475 КПК України, а тому не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи його доводи не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2021 року залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4