ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.06.2022 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Сілець, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, тимчасово непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, зокрема, останній раз 21.01.2020 Сокальським районним судом Львівської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України засудженої до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, покарання відбуте,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 23.01.2022 року близько 15-ої години 34 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько» ПП «Мережа-сервіс Львів», за адресою вул. Наливайка, 20 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрала із прилавку у вказаному магазині віскі «Джек Деніелс» 0,5 л 1шт., вартістю 328,80 грн., чим спричинила ПП «Мережа-Сервіс Львів» матеріальної шкоди на загальну суму 328,80 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , 29.04.2022 близько 14 години 17 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Єва» ТзОВ «РУШ», за адресою проспект В. Чорновола, 1 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно, під час дії воєнного стану на території України, викрала із прилавку у вказаному магазині товар, а саме «MM Jeanne Arthes Joe Sorrento Magnetic Power Navy Blue туалетна вода чоловіча», об`ємом 100 мл., вартістю 258 гривень 69 копійок та «MM Jeanne Arthes Joe Sorrento Magnetic Power Night туалетна вода чоловіча» об`ємом 100 мл, вартістю 201 гривень 14 копійок, чим спричинила ТзОВ «Руш», матеріальної шкоди на загальну суму 459,83 гривень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих їй злочинах визнала повністю. Надала покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Вказала, що у обвинувальних актах вірно відображено те, що вона 23.01.2022 року, перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько», розташованого на вул. Наливайка, 20, у м. Львові, таємно викрала із прилавку віскі «Джек Деніелс» об`ємом 0,5 л, а також 29.04.2022, перебуваючи у приміщенні магазину «Єва» ТзОВ «РУШ», за адресою проспект В. Чорновола, 1 у м. Львові, викрала з прилавку туалетну воду.

Пояснила, що вчинені нею злочини відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальних актах. Мотиви і мета вчинення нею злочинів, а також спосіб їх скоєння та найменування і вартість товарів, які вона викрала в обвинувальних актах відображені вірно.

У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо не карати.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового провадження і такі ніким не оспорюються.

При цьому, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи покази обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони є послідовними, об`єктивно і повно відображають обставини вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, надані обвинуваченою безпосередньо у судовому засіданні, підстав для самообмови або обставин які ставлять під сумнів добровільність позиції обвинуваченої, судом не встановлено.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а також крадіжку, вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

В ході судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочинів, рівень її суспільної небезпеки, наслідки суспільно-небезпечного діяння останньої, дані про особу обвинуваченої, її спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення нею нових злочинів, зважено на усі обставини кримінального провадження в їх сукупності. Зокрема, судом враховано те, що незважаючи на те що, ОСОБА_4 є раніше судимою особою, вона належних висновків не зробила та повторно вчинила злочини, спрямовані на викрадення чужого майна, тобто кримінальні правопорушення проти власності. Також, судом при ухваленні вироку приймається до уваги досудова доповідь органу пробації, відповідно до якої має місце дуже високий ризик вчинення кримінального правопорушення та високий рівень небезпеки обвинуваченої для суспільства. Крім того, суд при призначенні покарання враховує те, що спричинена обвинуваченою шкода частково відшкодована.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених нею злочинів, форму вини, спосіб вчинення злочинів, стадію злочинів, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченої до скоєного.

Також, суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочинами наслідків, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра, за місцем проживання скарг не надходило.

Крім того, суд враховує факт відшкодування шкоди потерпілому, а саме часткове повернення викраденого майна.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає активне сприяння розкриттю злочинів, щире каяття обвинуваченої, добровільне часткове відшкодування завданої потерпілому шкоди, відсутність тяжких наслідків від вчинених нею злочинів. Так, зокрема в ході судового розгляду обвинувачена надала в судовому засіданні визнавальні покази та засудила свою протиправну поведінку у присутності учасників процесу.

Обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд враховує положення ч.ч.1,2 ст.50 КК України, згідно яких, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 , за кожен із вищенаведених злочинів, покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано дії обвинуваченої.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд застосовує судову дискрецію (судовий розсуд), тобто поняття яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

На переконання суду, таке покарання для засудженої відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Також, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченої, вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що виправлення засудженої можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити останню від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на останню обов`язків, передбачених ст.76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченої та інтересами держави і суспільства, та буде достатньою для виправлення обвинуваченої і запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд приймаючи рішення про звільнення від покарання, враховує відомості про особу обвинуваченої, зокрема наявність у неї судимості та ймовірні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення, а тому вважає, що покладення на засуджену додаткових обов`язків, передбачених ст.76 КК України щодо виконання заходів, передбачених пробаційною програмою, зможе, серед іншого, забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченої і сприятиме її виправленню. Крім того, за переконанням суду, таке звільнення обвинуваченої сприятиме можливості відшкодування шкоди за цивільним позовом, адже у такому випадку обвинувачена матиме можливість працевлаштуватися для отримання легальних доходів і відшкодування спричинених збитків потерпілому.

Разом з тим, оцінюючи вищенаведені дані про особу обвинуваченої, в сукупності з висновком органу пробації, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 максимальний випробувальний термін, визначений у ст. 75 КК України, тобто тривалістю три роки.

Стосовно пред`явленого представником потерпілого ПП «Мережа-Сервіс Львів» до обвинуваченої цивільного позову про стягнення заподіяної злочином матеріальної шкоди, то такий підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положення ст. 22 ЦК України встановлюють, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно частин першої-третьої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 статті 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Встановлено, що спричинені ОСОБА_4 потерпілому - ПП «Мережа-Сервіс Львів» матеріальні збитки на загальну суму 328,80 гривень складаються з вартості викраденого у потерпілого майна.

Вказані збитки обвинуваченою відшкодовані потерпілому не були.

Обвинувачена заявлений до нього цивільний позов визнала в повному обсязі.

Таким чином, оскільки матеріальна шкода потерпілому не відшкодована, заподіяна потерпілому діями обвинуваченої шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим нею злочином, а також враховуючи визнання обвинуваченою цивільного позову у повному обсязі, суд приходить до висновку, що з обвинуваченої слід стягнути на користь ПП «Мережа-Сервіс Львів» заподіяну злочинами матеріальну шкоду в розмірі 328,80 гривень. Відтак цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Запобіжний захід обвинуваченій по даній справі не обирався.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на два роки;

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, визначеною органом пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» () матеріальну шкоду в розмірі 328,80 гривень (триста двадцять вісім гривень 80 копійок).

Речові докази у справі, після набрання вироком законної сили:

-DVD-R диски, отримані з магазину «Близенько», на якому зафіксовані події за 23.01.2022 по вул. Наливайка, 20 у м. Львові, а також магазину «Єва», на якому зафіксовані події за 29.04.2022 по вул. Чорновола, 1 у м. Львові залишити у матеріалах кримінального провадження;

-«MM Jeanne Arthes Joe Sorrento Magnetic Power Navy Blue туалетна вода чоловіча», об`ємом 100 мл., вартістю 258 гривень 69 копійок., «MM Jeanne Arthes Joe Sorrento Magnetic Power Night туалетна вода чоловіча» об`ємом 100 мл, вартістю 201 гривень 14 копійок вважати повернутими потерпілому ТзОВ «РУШ» за належністю;

-куртку спортивну чорного кольору із смугами блакитного, синього та білого кольору та надписом «adidas», шапку червоного кольору, шарф чорного кольору та сумку чорного кольору із матеріалу, схожого на шкіру, що були при ОСОБА_4 під час вчинення крадіжки із магазину «Близенько», за адресою: м. Львів, вул. Наливайка, 20, які передані засудженій на зберігання, вважати повернутими останній за належністю.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1