Справа № 192/938/22
Провадження № 1-в/192/164/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, подання заступника начальника Василівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення від покарання по закінченню строку випробування

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Воркута, РФ, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , не працевлаштований, громадянин України, засуджений вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року за ч. 2 ст. 246 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Василівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання по закінченню строку випробування.

На обґрунтування подання зазначив, що ОСОБА_3 засуджений вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року за ч. 2 ст. 246 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

На підставі ст. 76 КК України на засудженого покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У поданні ставиться питання про звільнення засудженого від покарання по закінченню іспитового строку, оскільки протягом строку випробування засуджений кримінальних правопорушень не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався, на реєстрацію з`являвся вчасно, за місцем проживання характеризується задовільно.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Про розгляд подання був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ч.8 ст. 135 КПК України.

Представник філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, який про розгляд подання повідомлений належним чином, в судове зсідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно листа заступника начальника філії, суду направлено листа в якому зазначено, що представник з`явитись не має можливості через те, що перебуває на території іншої області, засуджений знаходиться на окупованій території. Особова справа знаходиться також на окупованій території.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання належним чином повідомлених осіб не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції подання підтримала, просила його задовольнити з тих підстав, що відомості про порушення засудженим покладних на нього обов`язків - відсутні.

Суд, вислухавши прокурора, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 246 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» Єдиної інформаційної системи МВС України лише по Запорізькій області станом до 24 лютого 2022 року ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

З огляду на ч.2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до ч.2 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину. Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням, та не дає підстав для застосування ст.78 КК України, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Судом встановлено, що іспитовий строк визначений вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року закінчився 27 травня 2022 року.

В той же час у зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

Доводи подання, про те що ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався, покладені на нього обов`язки судом виконував в повному обсязі, за місцем проживання характеризується позитивно, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки матеріали особової справи засудженого знаходяться на тимчасово окупованій території.

Інформації щодо не вчинення ОСОБА_3 правопорушень, виконання ним обов`язків, матеріали справи не містять.

Відомості про не притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності надана лише по Запорізькій області та станом до 24 лютого 2022 року, з урахуванням закінчення іспитового строку лише 27 травня 2022 року, а відомості про поведінку ОСОБА_3 після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України до закінчення іспитового строку у суду відсутні. Тому є підстави вважати, що засуджений перебуває на тимчасово окупованій території.

За таких обставин, суд позбавлений можливості пересвідчитись у перебуванні засудженого протягом іспитового строку, який закінчився в умовах воєнного стану, під контролем органів пробації, а також виконання ОСОБА_3 покладених на нього вироком суду обов`язків та не вчинення протягом іспитового строку нового злочину.

Єдиною підставою для звернення до суду з даним поданням є закінчення визначеного судом 2-річного іспитового строку. Дана обставина не є визначальною для висновку суду про наявність підстав, передбачених ст. 78 КК України для звільнення засудженого від призначеного покарання.

Враховуючи зазначене вище, звернення з даним поданням, на думку суду, є передчасним. Після зміни обставин та підтвердження викладених в поданні підстав, орган пробації не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з відповідним поданням про звільнення ОСОБА_3 від призначеного судом покарання.

Керуючись ст.78 КК України, ст.ст.537, 539, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні подання заступника начальника Василівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення від покарання по закінченню строку випробування ОСОБА_3 від призначеного вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року покарання після закінчення іспитового строку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Головуючий: суддя ОСОБА_1