Справа № 308/421/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 та представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області щодо невиконання вказівок прокурора Ужгородської окружної прокуратури та зобов`язання вчинити певні дії , -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 звернулись до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000427 від 07.02.2018 року, яка полягає у нездійсненні слідчим процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений КПК України строк, зазначивши, що слідчий не виконав письмові вказівки прокурора від 22.02.2021 р. по даному провадженню, а також інші дії необхідність в яких може виникнути під час виконання вказівок.
Скарга мотивована тим, що 06.02.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області з заявою про скоєння злочину працівниками ПАТ КБ «Приватбанк», зокрема ОСОБА_5 , які зловживаючи довірою та необізнаністю в оформленні банківських документів, привласнили значні грошові кошти ОСОБА_3 в іноземній валюті, що знаходяться на депозитному рахунку у вказаному банку. 07.02.2018 р. старшим слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 були внесені до ЄРДР за № 0000427 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України. ОСОБА_3 був допитаний в якості потерпілого і надав свідчення щодо протиправних дій працівників банку.
У квітні 2019 року ОСОБА_3 та його захисник звернулись до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою на бездіяльність слідства по вказаному кримінальному провадженні, яка була задоволена, однак слідчий відділ Ужгородської національної поліції та місцева прокуратури ігнорують рішення суду.
У лютому 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Закарпатської обласної прокуратури із скаргою в порядку ст. 308 КПК України про встановлення строків розслідування по його скарзі та притягнення винних службових осіб місцевої прокуратури до відповідальності.
15.02.2021 року заявник отримав відповідь про направлення його скарги до Ужгородської окружної прокуратури.
23.02.2021 року ОСОБА_3 отримав відповідь з Ужгородської окружної прокуратури про направлення письмових вказівок по справі слідчому в порядку ст. 36 КПК України та ініційовано питання про відсторонення слідчого по справі.
Заявник зазначає, що станом на 16.04.2021, його спроби зустрітись із слідчим по даній справі ні до чого не привели.
Вважає, що така бездіяльність слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області суперечить вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства та призвела до того, що по його заяві фактично не проводиться досудове слідство у встановлені законодавством строки, чим порушені його процесуальні права як потерпілого по справі, передбачені КПК України.

На підставі чого заявник вказану бездіяльність слідчого вважає такою, що суперечить вимогам КПК України .

Окрім того зазначає, що вказівки прокурора і висновки судового рішення не дали ніякого результату. Що свідчить про єдину можливість припинення протиправного зволікання і тяганини - встановлення слідчим суддею строку розслідування.
На підставі наведеного просить слідчого суддю : зобов`язати процесуального прокурора Ужгородської окружної прокуратури встановити процесуальні строки розслідування у кримінальному провадженні № 00000427 від 07.02.2018 року та зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 00000427 від 07.02.2018 року виконати вказівки прокурора, які внесені по справі в порядку ст. 36 КПК України.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у скарзі. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви не з`явився, подав до суду заяву відповідно до якої вимоги скарги підтримує, просить суд її задовольнити та провести розгляд скарги без його участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги . Вказав на те, що відсутні повноваження у прокурора встановлювати процесуальні строки, так як такі встановлені законом.
В наступне судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви особа, бездіяльність якої оскаржується не з`явилася, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялось належним чином, причини неявки суду не відомі, а відтак слідчий суддя продовжив розгляд скарги у їх відсутності на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України. Матеріали провадження № 0000427 від 07.02.2018 року не надані прокурором.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника ОСОБА_4 , доводи прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Так, згідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що полягає бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Так, визначені у ч. 1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення. Таким чином, ч. 1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Однак, пунктом 1 даної статті визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого,дізнавача або прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий, дізнавач або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.
У відповідності до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 5 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий органу досудового розслідування несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 4 статті 40 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність..

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області за заявою ОСОБА_3 проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000427 від 07.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження 22.02.2021 року у порядку ст.36 КПК України прокурором Ужгородської окружної прокуратури О. Трофіменков начальнику СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 були надані письмові вказівки.

Доказів того, що слідчим виконані письмові вказівки прокурора Ужгородської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000427 від 22.02.2021 року станом на день розгляду скарги слідчому судді не надано. Матеріали кримінального провадження № 0000427 на вимогу слідчого судді не надано.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, враховуючи, що з дати надання вказівок прокурором, а саме 22.02.2021 року, по день розгляду скарги пройшло більше одного року і слідчим не вжито заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування, оскільки будь-які слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні ним не проводилися, що свідчить про його бездіяльність, а відтак скарга ОСОБА_3 в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Згідно зі статтею 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Тобто відповідно до змісту вказаних положень КПК України слідчий суддя вправі встановлювати строки в межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом.
Стаття 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Так, практика Європейського суду з прав людини тлумачить норму ст. 6 Конвенції достатньо поширювальною і «розумні строки» розгляду справи починають відліковуватись від дати обвинувачення чи моменту, коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру не було.
Поняття «обвинувачення» також трактується достатньо широко: як «офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення». Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування.
Крім того, «у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного» (рішення ЄСПЛ від 27.02.1980 по справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P.24; рішення ЄСПЛ по справі Eckle v. Germany, 1982).
У справі «Меріт проти України» (див. п.70, рішення від 30.03.2004), ЄСПЛ зазначив, що обґрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду. Він нагадує, що у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді (Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, § 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування) (рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Wemhoff, P. 26; рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Neumeiser, Р 41; рішення ЄСПЛ від 16.07.1974 по справі Ringesein, P.45).
З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства").
У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження.
У справі «Антоненков проти України» Європейський суд наголосив, що «розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника (рішення у справі «Антоненков та інші про України» від 22 листопада 2005 року, остаточне).
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 28 КПК України, є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що відсутність проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000427 від 07.02.2018 року, не виконання ухвал слідчих суддів та вказівок прокурора свідчить про нездійснення слідчим всіх необхідних дій для встановлення усіх обставин, що мають значення для кримінального провадження, а тому є достатні підстави для встановлення граничного строку в три місяці для завершення досудового розслідування з моменту отримання копії даної ухвали слідчого судді.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що вимоги заявника є обґрунтованими, тому встановлення строку для закінчення досудового розслідування буде сприяти дотриманню загальних засад кримінального провадження, в тому числі розумних строків проведення досудового розслідування.
Що стосується вимог скарги в частині зобов`язати процесуального прокурора Ужгородської окружної прокуратури встановити процесуальні строки розслідування у кримінальному провадженні № 00000427 від 07.02.2018 року , такі на думку слідчого судді не грунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до змісту положень КПК України слідчий суддя вправі встановлювати строки в межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 28, 114, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 та представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слід чого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області щодо невиконання вказівок прокурора Ужгородської окружної прокуратури та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково .

Зобов`язати слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, який проводить досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00000427 від 07.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, виконати вказівки прокурора Ужгородської окружної прокуратури від 22.02.2021 року, надані у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000427 від 07.02.2018 року.

Встановити строк в три місяці з моменту отримання органом досудового розслідування даного рішення для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000427 від 07.02.2018 року.
В задоволенні інших вимог скарги відмовити.
Дата оголошення повного тексту ухвали 30.05.2022 року о 09 год. 10 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1