Справа № 590/378/22
Провадження № 1-кп/590/115/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2022 року смт. Ямпіль
Ямпільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000264 від 16.07.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області, українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.06.2011 Ямпільським районним судом Сумської області за ст.115 ч.2 п.12 КК України до 11 років позбавлення волі; 03.04.2020 звільнений умовно-достроково, невідбутий термін: 1 рік 1 місяць 5 днів,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15.07.2022 року, близько 16:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в спальній кімнаті свого дому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до своєї матері ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення тілесного ушкодження, умисно вдарив матір два рази кулаком своєї правої руки по правій руці останньої. Згідно висновку судово-медичної експертизи №58 від 20.07.2022 року, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: двох синців на задній поверхні правого передпліччя. Тілесні ушкодження у вигляді синців по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (згідно п.п.2.3.1а, 2.3.2, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995г.).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному проступку визнав у повному обсязі, надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченим.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 15.07.2022 року, близько 16:00 год. він, перебуваючи в спальній кімнаті свого дому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до своєї матері ОСОБА_5 , вдарив матір два рази кулаком своєї правої руки по правій руці останньої. У вчиненому щиро розкаявся. Вказав, що на даний час попросив у потерпілої вибачення і вона йому пробачила. Пообіцяв подібних дій більше не вчиняти.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не бажає.
Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченого судом встановлено, що обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному проступку, погоджується із кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор у судовому засіданні не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого, суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно зі ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу ОСОБА_4 , який визнав вину, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, позицію потерпілої, яка немає претензій до обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, обставини, що обтяжують покарання, а саме: рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, та приходить до висновку, що покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.125 КК України буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень.
Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи перелічені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, його ставлення до вчиненого, суд не знаходить.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ч.3 ст.349, ст. 128, 129, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят грн 00 коп.).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1