30.09.2022 Єдиний унікальний номер 205/4482/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року місто Дніпро

Ленінській районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000345 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Погребняково Новгородського району Кіровоградської області, громадянки України, українки, з вищою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

19 січня 2022 року ОСОБА_3 , звернулася до Дніпровського міського центру зайнятості із заявою про те, що вона через відсутність роботи не має заробітку або інших доходів у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, не є суб`єктом підприємницької діяльності , не має права і не отримує пенсію , ніде не працює та не має засобів до існування , що дає їй право на отримання соціальної допомоги від держави, у вигляді виплати допомоги по безробіттю за рахунок державних коштів. Після чого Дніпровським міським центром зайнятості було розглянуто заяву ОСОБА_3 та прийнято рішення признати її безробітною з призначенням їй щомісячних грошових виплат у допомозі по безробіттю.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про зайнятість населення» особи зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, повинні інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч.1 ст. 45 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення «реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції , припиняється у разі зайнятості особи.

2 березня 2022 року на підставі наказу ( розпорядження) № ЛФ000001178 від 2 березня 2022 року про прийняття на роботу, ОСОБА_3 було прийнято на роботу у ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» () на посаду продавця консультанта з урахуванням робочої діяльності у період часу з 03 березня 2022 року по 31 серпня 2022 року.

У період з 3 березня 2022 року по 6 березня 2022 року в невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_3 , яка являється особою, що отримує передбачену законодавством грошову виплату у вигляді страхових виплат для безробітних від Дніпровського міського центру зайнятості , виник кримінально протиправний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел , ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що вона є особою яка отримує передбачену законодавством грошову виплату у вигляді допомоги по безробіттю для безробітних від Дніпровського міського центру зайнятості будучи ознайомленою зі змістом ст.. 36, 44,46 ЗУ «Про зайнятість населення», ознайомленою з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» , умисно, своєчасно не подала достовірну інформацію про ведення своєї трудової діяльності та отримання доходів в період перебування на обліку в центрі зайнятості, а саме інформацію про те, що вона на підставі наказу № ЛФ000001178 від 2 березня 2022 року була офіційно працевлаштована у ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» ( ) на посаду продавця консультанта.

Таким чином , ОСОБА_3 , не було надано копії наказу № ЛФ 000001178 від 2 березня 2022 року до Дніпровського міського центру зайнятості у встановлений законодавством України строк, тим самим приховано від Дніпровського міського центру зайнятості достовірну інформацію про ведення трудової діяльності та отримання доходів.

Дніпровський міський центр зайнятості продовжив проводити розрахунок виплат відповідно до раніше прийнятого рішення про признання ОСОБА_3 безробітною з призначенням їй щомісячних грошових виплат у допомозі по безробіттю до 12 квітня 2022 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 умисно приховавши відомості щодо свого офіційного працевлаштування у ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» () отримувала щомісячну державну соціальну допомогу у вигляді допомоги по безробіттю .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , у період часу з 03 березня 2022 року по 12 квітня 2022 року, шляхом обману незаконно заволоділа бюджетними грошовими коштами , виплаченими в якості призначеної допомоги по безробіттю на загальну суму 10877,30 гривень, чим спричинено збитки державі в особі Дніпровського міського центру зайнятості на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство) .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , зазначила, що суть обвинувачення їй зрозуміла, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах визнає повністю. Пояснила що під час проживання її в місті Дніпро, вона звернулася до Дніпровського міського центру зайнятості із заявою про призначення грошової допомоги у зв`язку з безробіттям. Її поставили до відома про необхідність повідомляти центр зайнятості у разі її працевлаштування. В березні місяці 2022 року вона влаштувалася на роботу, але Центр зайнятості не повідомила, оскільки бракувало коштів на проживання та вона легковажно віднеслася до цього обов`язку. На теперішній час суму спричиненого збитку визнає повністю, але сплачувати її буде частинами, у зв`язку з відсутністю постійного заробітку. Просить суд строго її не наказувати.

На підтвердження встановлених судом обставин вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення свідчать докази надані стороною обвинувачення, дослідженні під час судового розгляду у порядку ст. 94 КПК України.

На підставі заяви від 12 липня 2022 року Дніпровського міського центру зайнятості, 13 липня 2022 року було внесено відомості до ЄРДР за № 0000345 про те, що ОСОБА_3 у період часу з 03.03.2022 року по 12.04.2022 року шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, що належать Дніпровському міському центру зайнятості . Правова кваліфікація дій визначена за ч.1 ст. 190 КК України.

Згідно висновку викладеному в акті № 122 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 16 червня 2022 року, встановлено що ОСОБА_3 , у період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна з 2 березня 2022 року по 25 березня 2022 року працювала та отримала дохід в ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА».

ОСОБА_3 була надана довідка Дніпровським міським центром зайнятості, про отримання нею доходу в період з 3 березня 2022 року по 12 квітня 2022 року в розмірі 10877,30 гривень.

За заявою «Про призначення ( поновлення) виплати допомоги по безробіттю» від 19 січня 2022 року, заявою « Про надання ( поновлення ) статусу безробітного» від 19 січня 2022 року, ОСОБА_3 , була поставлена на облік в Дніпровський центр зайнятості, та їй була нарахована грошова допомога по безробіттю.

Наказом № ЛФ 000001178 від 2 березня 2022 року ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» «Про прийняття на роботу» та наказом № ЛФ 000001493 від 25 березня 2022 року ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» підтверджено період роботи ОСОБА_3 продавцем консультантом в зазначеному товаристві.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, оскільки вона навмисно, заволоділа чужим майном шляхом обману ( шахрайство).

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить з того, що відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Так, ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вчинила кримінальне правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, на обліку в міських диспансерах не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має, постійного місця роботи не має, однак щиро покаялась що суд визнає як пом`якшуючі провину обставини.

Обтяжуючі провину обставин передбачені ст. 67 КК України не встановлено.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

За таких даних про особу обвинуваченої, обставин скоєного кримінального правопорушення, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, в розмірі передбаченому санкцією статті кримінального закону із застосуванням вимог ст.ст.75,76 КК України. При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, і буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винної.

Представником Дніпровського міського центру зайнятості було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 незаконно отриманої допомоги по безробіттю за період з 3 березня 2022 року по 12 квітня 2022 року в розмірі 10877,30 гривень, та судового збору в розмірі 2481,00 гривня.

Відповідно до вимог ч.1ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч.1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» встановлено, що при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Показами обвинуваченої ОСОБА_3 та матеріалами кримінального провадження повністю підтверджуються розмір і обставини спричинення останньою майнової шкоди, заподіяної державі в особі Дніпровського міського центру зайнятості.

Однак, відповідно до цивільного позову, позивач Дніпровський міський центр зайнятості просить суд стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на свою користь судові витрати у виді судового збору в розмірі 2481,00 гривень. Суд розглядаючи зазначене питання приходить до наступного .

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір включається до складу судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з: 1) судового збору; 2) витрат, пов`язаних з розглядом справи (по суті, це і є процесуальні витрати). Отже, поняття «судові витрати» ширше, ніж поняття «процесуальні витрати».

Водночас у гл. 8 КПК України чітко врегульовано питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні. Вичерпний перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 КПК України, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України. Судовий збір до вказаних витрат не належить. Крім того, відповідно до ст. 119 КПК України в певному випадку, передбаченому цією статтею, суд вправі звільнити обвинуваченого від сплати навіть визначених у законі процесуальних витрат.

При вирішенні цивільного позову в межах кримінального провадження та стягнення з винної особи коштів у рахунок відшкодування завданої злочином шкоди суд приймає до уваги, що статус особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність, насамперед пов`язаний зі статусом обвинуваченого, якому має бути гарантовано додержання закріпленої у статтях 7, 9 КПК України засади законності, отже й положень гл. 8 цього Кодексу.

З огляду на зміст наведених норм процесуального права застосування ч. 3 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» і стягнення за вироком із засудженого судового збору суперечить ч. 5 ст. 128, статтям 2, 7, 9, 118, 119, 370 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Така позиція узгоджується з тим, що при оскарженні в апеляційному чи касаційному порядку судових рішень у частині цивільного позову, постановлених у кримінальному провадженні, засуджений, який несе цивільну відповідальність, не сплачує жодних судових витрат (на відміну від цивільного судочинства).

Також суд звертає увагу, що під час звернення цивільного позивача з позовом про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в рамках кримінального провадження, судовий збір сплачено не було, оскільки відповідно до п.6 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від його сплати.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь цивільного позивача суми судового збору не підлягають задоволенню.

Дослідив всебічно та об`єктивно обставини справи, з`ясувавши характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, яка знайшла своє підтвердження, суд вважає за доцільне заявлений цивільний позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 , на користь Дніпровського міського центру зайнятості суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 10877,30 гривень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

Судових витрат не має.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1(один) рік, якщо вона протягом встановленого строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позовні вимоги Дніпровського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Дніпровського міського центру зайнятості () на р/р НОМЕР_1 МФО 820172, Держказначейська служба України, незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 10 877 ( десять тисяч вісімсот сімдесят сім ) гривень, 30 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя :