Єдиний унікальний номер 725/6209/21
Номер провадження 1-кп/725/200/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2022 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівців
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасників судового провадження -
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці кримінальне провадження №0000129 від 07.09.2021 року відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Велика Буда, Герцаївського району, Чернівецької області, з неповною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
-у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Наказом командира військовоїчастини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.07.2021 №153 солдат контрактної служби ОСОБА_4 призначений на посаду стрільця-снайпера 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 та зарахований до списків особового складу вказаної військової частини і поставлений на всі види забезпечення.

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за контрактом солдата ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Крім того, статті 131, 216 Статуту передбачають, що військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

17 березня 2014 року виконуючий обов`язки Президента України видав Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 року, відповідно до якого в Україні настає особливий період.

14 квітня 2014 року виконуючий обов`язки Президента України видав Указ Президента України № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, тобто поняття «особливого періоду» є значно ширшим у своєму розумінні, ніж поняття «періоду мобілізації людських ресурсів», про терміни якої йдеться в Указах Президента України: особливий період не закінчується у момент закінчення мобілізації, що визначений Указами Президента України.

Солдат військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді стрільця-снайпера 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) о 08 год. 00 хв. 25 серпня 2021 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив службовий час на власний розсуд.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення кваліфікується за ч. 3 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та у судовому засіданні пояснив, що дійсно 25 серпня 2021 року близько о 08 год. 00 хв. з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно, без поважних причин, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та вибув до місця свого постійного проживання до с. Велика Буда Чернівецької області. На даний час все усвідомив, розкаюється, вину визнає повністю.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого. Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 щире каяття.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_4 бажає виправити наслідки вчиненого, або засуджує свою поведінку.
Той факт, що обвинувачений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. (Постанова ККС ВС від 27 квітня 2021р. у справі № 520/16394/16-к)

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом відповідно до ст. 67 КК не встановлено.

Як особистість ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра, в наркологічному диспансері не перебуває.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані яки характеризують обвинуваченого як особистість та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції передбаченої статті, так як це покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередженню нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого:

- ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_4 , відраховувати з часу його фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирається.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Чернівецького Апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1