Справа № 446/1997/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2022 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 14.05.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня-Терса, Гуляйпільського району, Запорізької області, проживає в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

в с т а н о в и в:
10.05.2020 о 20.00 год. ОСОБА_6 знаходячись поблизу столярного цеху, що в АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_8 , маючи умисел направлений на завдання фізичного болю останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, наніс один удар уламком шиферу в ділянку голови ОСОБА_8 , внаслідок чого останній відчув різкий фізичний біль, але останньому не було спричинено тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 126 КК України - завдання удару, який спричинив фізичний біль і не спричинив тілесні ушкодження.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, пояснив, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_8 .. В цей день, 10.05.2020 він разом із дружиною знаходився на пасовищі біля столярного цеху в с. Полонична. Разом із ними також були подружжя ОСОБА_9 та їх донька. Вони всі разом розмовляли, пили пиво, святкували "День матері". Пізніше до них приєдналися ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В подальшому його дружина, сказала йому, що ОСОБА_8 її фотографував та обзивав нецензурними словами, тоді він підійшов до воріт і запитав ОСОБА_8 , чи немає, він що робити, якщо так поводиться., після чого ОСОБА_8 взяв камінь і кинув в обвинуваченого, в подальшому останній взяв уламок шифера і вдарив потерпілого по лівій руці. Вказав, що потерпілий наносив йому удари кулаками в обличчя, він лише захищався. Крім цього ОСОБА_8 разом із сином побили його, про що він написав відповідну заяву у поліцію, однак з невідомих причин дане кримінальне провадження працівниками поліції не розслідується. Вважає, що потерпілим була подана заява про кримінальне правопорушення щодо нього, через те, що ОСОБА_8 його побив та він звернувся в поліцію. 01.06.2022 ним подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінчення строків давності при цьому зазначив, що не визнає своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушення передбаченому ч.1 ст. 126 КК України, однак в разі того коли суд дійде до висновку про його винуватість просить кримінальне провадження закрити та звільнити його від кримінальної відповідальнотсі за ч 1. ст.49 КК України.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у обвинувальному акті, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, підтверджується наступними доказами:

показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що події відбулися на його приватній ділянці на території столярного цеху, який розташований біля с. Полонична, Кам`янка-Бузького району Львівської області. 10.05.2020 він з ОСОБА_12 знаходилися на території столярного цеху та почули гамір, ОСОБА_12 пішов перевірити, що за шум, відкрив ворота, за воротами він побачив ОСОБА_13 , пізніше підійшов ОСОБА_6 , який почав словесно його ображати та вживати нецензурну лексику до нього, в процесі лайки ОСОБА_6 покликав його, щоб він підійшов до нього. Коли потерпілий підійшов до нього то обвинувачений наніс йому удар рукою в обличчя, після яких потерпілий зігнувся, в той час обвинувачений взяв уламок шифера та наніс цим уламком удар спереду по голові. Удари у відповідь потерпілий обвинуваченому не наносив. Потерпілий зазначив, що обвинувачений під час нанесення ударів погрожував йому. Після побиття ОСОБА_12 та ОСОБА_13 забрали потерпілого на столярну. Коли саме повідомив правоохоронні органи про побиття не пам`ятає. За медичною допомогою в медичний заклад потерпілий не звертався.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що того дня в другій половині дня, він перебуваючи на території столярного цеху, який належить ОСОБА_8 вони почули крик, тому він вирішив піти і подивитися, що відбулося. Коли він відкрив ворота, то побачив ОСОБА_13 .. Пізніше підбіг обвинувачений, який відштовхнув його і почав словесно ображати ОСОБА_8 , так як вони мали колись конфлікт. Після чого почалася бійка, проте вони ( ОСОБА_12 , ОСОБА_10 ) розбороняли бійку. Зазначив, що він не бачив, чи руками обвинувачений ОСОБА_6 завдавав ударів потерпілому, проте бачив як обвинувачений ОСОБА_6 взяв уламок шифера і вдарив ОСОБА_8 в ділянку голову, після чого обвинувачений втік.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , про те, що 10.05.2020 в після обідній період вона разом з ОСОБА_6 , який є її цивільним чоловіком, пішли пасти телята на пасовище. В подальшому до них прийшли сім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з дочкою) та ОСОБА_11 , вони сиділи та говорили на різні побутові теми. Пізніше, з території, яка належить ОСОБА_8 , вийшов ОСОБА_13 , який був в стані алкогольного сп`яніння та почав з ними сваритися, в подальшому з території столярного цеху вийшов ОСОБА_17 та ОСОБА_8 , який почав до них висловлюватися нецензурною лайкою та знімати її чоловіка на камеру мобільного телефону. ОСОБА_6 почав говорити з ОСОБА_8 , між ними виникла словесна суперечка, після чого вони почали наносити удари, хто і як нанос удари вона не бачила, Зазначила, що бійку бачила лише до того момент коли її чоловік ОСОБА_6 впав, після того вона повернулася до ОСОБА_12 , щоб він не встягав у сутичку. Зазначила, що між Бербекою та її чоловіком були неприязні відносини давно, проте поведінка ОСОБА_8 в той день була провокаційною. Після конфлікту ОСОБА_8 про наслідки нічого не заявляв.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 про то, що 10.05.2020 до неї подзвонила співмешканка ОСОБА_6 ОСОБА_14 , яка є її знайомою, та попросила купити пива. Вона з чоловіком ОСОБА_19 і донькою поїхали до них, останні пасли на пасовищі телят. Вони спокійно спокійно сиділи, говорили. В той час на території столярного цеху (пилорами) було троє осіб ( ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , та невідомий чоловік), які там відпочивали. В подальшому з території столярного цеху вийшов ОСОБА_8 та почав махати руками перед ОСОБА_6 , чим спровокував між потерпілим та обвинувачем шарпанину. Вказала, що бачила як ОСОБА_8 кинув в ОСОБА_6 каменем, від чого останній впав. Того моменту коли ОСОБА_6 вдарив потерпілого шифером та момент нанесення ударів вона не бачила. Після конфлікту потерпілий пішов на територію столярного цеху.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , що 10.05.2020 він зі своєю сім`єю пішли до ОСОБА_6 , який разом з своєю співмешканкою пасли телят біля ферми. Вони сиділи, випивали пиво. Так, як худоба відійшла дальше, то вони пішли за ними та підійшли ближче столярного цеху. Коли вони підійшли до столярного цеху, із за воріт вийшов ОСОБА_8 .. В подальшому між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 почалася розмова, що переросла в шарпанину, після якої ОСОБА_6 взяв уламок шифера і вдарив ОСОБА_8 в руку, так як він нею прикрився. Момент нанесення удару він бачив, про те не відразу зрозумів, що він наносився саме шифером. Після удару, потерпілий ОСОБА_8 взяв камінь і кинув в спину ОСОБА_6 , від чого останній впав, проте після цього обвинувачений встав і пішов. Зазначає, що ініціаторами бійки були двоє. Сутичка тримала не довго, близько 15 хв.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , яка вказала, що того дня вона поверталася додому, то на полі біля ферми побачила, що обвинувачений ОСОБА_6 з свою жінкою пасли корів. Самої бійки вона не бачила, тільки чула, що був конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ..

Підстав для сумнівів в показаннях потерпілого, а також свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні у суду немає, оскільки дані показання суд вважає достовірними та логічними, що підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить допустимими, належними, необхідними та достатніми, що були досліджені судом в судовому засіданні.

Вина обвинуваченого, ще підтверджується й наступними доказами:

заявою потерпілого ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 13.05.2020 (а.с.4)

протоколом огляду предмету (оптичного диску) від 15.05.2020 та інформації, що міститься на оптичному диску формату CD-R, діаметром 12 см. ємністю 700мб. (80 min/ (хв) з відеозаписом «HCVR_ch9_main_0400_00» розміром 69,3 МБ та тривалістю 3 хв. 39 сек. на якому наявне зображення з камери відеоспостереження, що вмонтована на території столярного цеху, в с. Полонична, Кам`янка-Бузького району, Львівської області. З відео видно, що о 20 год. 04 хв. 00 сек. ОСОБА_17 , перебуваючи на території столярного цеху відчиняє ворота, праворуч відносно нього з-за огорожі, вийшов ОСОБА_6 і направився до воріт, після чого вищевказаний громадянин почав своїми рухами кликати до себе ОСОБА_8 . На 02 хв. 12.сек відеозапису, при цьому у правому верхньому куті відеозапису зазначений час 20 год. 06.хв 13 сек. 10.05.2020, між вказаними особами розпочалася шарпанина, в ході якої ОСОБА_6 здійснив спробу нанести один удар кулаком правої руки в ділянку голови ОСОБА_8 . Після цього, на 02 хв. 26 сек. відеозапису, при цьому у правому верхньому куті відеозапису зазначений час - 20 год. 06 хв. 27 сек., ОСОБА_6 бере у праву руку уламок шиферу, та з відеозапису вбачається, що на 02 хв. 28 сек. відеозапису, при цьому у правому верхньому куті відеозапису зазначений час - 20 год. 06 хв. 28 сек., ОСОБА_6 , тримаючи у своїй правій руці згаданий уламок шиферу, наносить таким один удар ОСОБА_8 в ділянку голови, внаслідок чого уламок шиферу розколовся на дві окремі частини. Один кусок шиферу одразу ж впав на землю, а інший одразу ж через секунду після удару ОСОБА_8 вибив з рук ОСОБА_6 , після чого останні зникають з об`єкту камери зовнішнього спостереження(а.с.14-15).
постановою слідчого СВ Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження, згідно якої переносний оптичний диск для збереження інформації (даних) у цифровому вигляді марки «maxell», формату CD-R на якому наявний один відеозапис, формату «.dav» з назвою HCVR_ch9_main_400_00 визнано та приєднано як речовий доказ в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000200 вiд 14.05.2020.
протоколом проведеного слідчого експерименту від 22.09.2020, з відеозаписом до нього, проведеного із дотриманням ст. ст. 104, 223, 240 КПК України, за участю свідка ОСОБА_17 , спеціаліста: старшого ДОП ОСОБА_22 , статиста ОСОБА_23 .. Слідчим експериментом встановлено, що всі учасники слідчої дії прибули місця події, за адресою АДРЕСА_1 , де свідок ОСОБА_17 відтворив на місці події обставини, які відбулися 10.05.2020.

протоколом проведеного слідчого експерименту від 22.09.2020, з відеозаписом до нього, проведеного із дотриманням ст. ст. 104, 223, 240 КПК України, за участю потерпілого ОСОБА_8 , спеціаліста: старшого ДОП ОСОБА_22 , статиста ОСОБА_23 .. Слідчим експериментом встановлено, що всі учасники слідчої дії прибули місця події, за адресою АДРЕСА_1 , де потерпілий ОСОБА_8 відтворив на місці події обставини, на які вказував у своїх поясненнях і які відбулися 10.05.2020.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та не визнання вини обвинуваченим, суд розцінює як спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що в судовому засіданні повністю спростовується вище переліченими дослідженими доказами в процесі розгляду справи.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння кримінального правопорушення та винність обвинуваченого у вчиненні дій передбачених ч.1 ст. 126 доведений повністю. Зокрема, ОСОБА_6 10.05.2020 умисно завдав удар, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КК України.

При цьому суд враховує об"єктивну сторону кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, зокрема завдання ОСОБА_6 удару ОСОБА_8 ,що являло собою одноразовий різкий вплив на тіло людини за допомогою певного предмета, а саме уламку шиферу, що завдало потерпілому фізичного болю. Фізичний біль як ознака із якою закон пов`язує підставу кримінальної відповідальності, має суб`єктивно-об`єктивний характер та ця ознака має оцінюватись разом із іншими ознаками та доказами, які можуть дати змогу оціними ознаку фізичного болю з об"єктивної сторони. Відтак, суд приходить до переконання що в ході розгляду кримінального провадження доведено завдання потерпілому ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_6 фізичного болю через нанесення одного удару шифером в ділянки голови.

Посилання захисника та обвинуваченого ОСОБА_24 на те, що жодних ударів, які б завдали фізичного болю він потерпілому не наносив, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження та спростовано дослідженими в ході розгляду кримінального провадження доказами поданими стороною обвинувачення - показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_17 , висновками експертиз та протоколами слідчих експериментів за їх участі. На думку суду показання потерпілого ОСОБА_8 свідка ОСОБА_17 знаходяться у наслідковому зв`язку є послідовними та достовірними.

При цьому судом не приймаються до уваги показання свідка ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_8 в руку, оскільки це спростовуються показами свідка ОСОБА_12 потерпілого ОСОБА_8 а також відеозаписом події від 10.05.2020, на якій зафіксовано місце та момент нанесення ОСОБА_6 удару потерпілому ОСОБА_8 шифером.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, згідно з ч. 1 ст. 67 КК України судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, зокрема кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КК України, що являється кримінальним проступком, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений, вчинив кримінальне правопорушення будучи раніше не судимий згідно ст.89 КК України, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вік обвинуваченого, одружений, відсутність обставин, що обтяжують покарання та помякшують покарання.

Суд не залишає поза увагою і поведінку потерпілого ОСОБА_8 під час подій які мали місце ,зокрема його активну участь у конфлікті між ним та обвинуваченим.

Суд також враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 згідно з якою встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу винного, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позапросуальну поведінку обвинуваченого, зокрема те, що він згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, а також всі обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень і суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Однак, пунктом 1 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку , крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Таким чином на час ухвалення вироку сплинули строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КК України та від обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КК України.

При цьому, суд зазначає, те, що хоча обвинувачений ОСОБА_6 01.06.2022 і клопотав про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, однак вину не визнавав, наголошував на своїй невинуватості, тобто фактично був проти закриття справи з нереабілітуючих підстав.

Відтак, той факт,що при зверненні до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_6 наполягав на своїй невинуватості позбавив суд можливості застосувати положення ст. 49 КК України, тому суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання за правилами ч.5 ст. 74 КК України. Така позиція узгоджується зокрема із правовою позицією викладеною в ухвалі Верховного суду від 27.12.2017 (провадження № 740/4935/15к).

Цивільного позову не було пред`явлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Судових витрат немає.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти годин) громадських робіт.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 на підставі п. 1 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України КК України від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази: переносний оптичний диск для збереження інформації (даних) у цифровому вигляді марки «maxell», формату CD-R на якому наявний один відеозапис, формату «.dav» з назвою HCVR_ch9_main_400_00 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1