ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8 присутнього в

режимі відеоконференції поза межами

приміщення суду

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 жовтня 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, працюючого кондуктором, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, з середньою спеціальною освітою, інвалідом, ліквідатором на Чорнобильській АЕС та депутатом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.04.2021 р. Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік; 30.07.2021 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ст. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.07.2021 року, за яким ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки і остаточно визначено до відбуття покарання ОСОБА_7 у вигляді 2 (двох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту затримання, зарахувавши обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 01.10.2021 року до 04.10.2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1029 гривень 72 копійки.

По набуттю вироком чинності, заставу у розмірі 47580 грн. (квитанція 0.0..1) внесену 04.10.2021 за ОСОБА_7 , отримувач ТУ ДСА України у Черкаській області вирішено повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , 07.08.2021 р. близько 17:50 год. перебував за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 222, де побачив втрачений жіночий гаманець, в цей час у нього виник раптовий умисел на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на викрадення чужого майна, упевнившись, що за його умисними, протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підібрав вказаний гаманець, виявив у ньому особисті речі та банківські картки, що належать ОСОБА_10 , після чого з місця зник та у подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме здійснив оплату викраденими банківськими картками товарів у магазині «Велика кишеня» за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 145 на суму 307 гривень 50 копійок. Продовжуючи свій умисел на викрадення чужого майна, здійснив дві оплати банківськими картками товарів у магазині «Фрірайд» за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 135 на суму 287 гривень 00 копійок та 750 гривень 00 копійок, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1344 гривні 50 копійок.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за: ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив його засудити до умовного покарання.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, має сім`ю, дружину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які знаходяться на його утриманні та потребують його допомоги. Зазначає, що він чотири роки тому втратив матір, а його батько хворіє та потребує його допомоги. Наголошує, що він має постійне місце роботи, займається спортом, і не має ніякого наміру скоювати кримінальні правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, міркування прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів враховує, що вирок місцевого суду оскаржується обвинуваченим виключно з підстав призначення обвинуваченому, на думку апелянта, занадто суворого покарання.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався в повному обсязі.

Відповідно до змісту вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому. З огляду на це, кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 розглянуте судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України є вірною.

Оскільки учасники судового провадження не оспорюють доведеність винуватості, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , тому судом апеляційної інстанції вирок місцевого суду в цій частині не перевіряється.

Оцінюючи наведені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо мотивів пом`якшення покарання, зокрема відбування його умовно (або під домашнім арештом) колегія суддів не вважає їх такими, які дають обґрунтовані підстави для призначення йому більш м`якого покарання, чого власне він і бажає.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше неодноразово судимий, наявність пом`якшуючих його вину обставин - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин які обтяжують його вину.

А тому із врахуванням всіх цих даних суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі і з таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст.414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати несправедливим через суворість.

На думку колегії суддів, призначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром відповідає засадам призначення покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого можливе лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі реально на певний строк.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання на підставі ст.75 КК України, колегія суддів не знаходить.

Що стосується вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що йому необхідно призначити покарання не пов`язане з реальним строком позбавленням волі, тобто призначити покарання умовно, оскільки він свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, має сім`ю яка потребує його допомоги та підтримки, і як видно зі змісту апеляційної скарги просив врахувати ці обставини як пом`якшуючі, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки при призначенні йому покарання і так були враховані пом`якшуючі його вину обставини.

Також, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано призначив остаточне покарання із застосуванням положень ст.71 КК України та до покарання, призначеного обвинуваченому за оскаржуваним вироком, лише частково приєднав невідбуте покарання за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 30.07.2021 р.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі є співмірним протиправному діянню, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та досягнення мети покарання, підстав для звільнення його від відбування призначеного судом покарання на підставі ст.75 КК України, колегія суддів не знаходить.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційній скарзі обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 жовтня 2021 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: