Справа № 626/811/22
Провадження № 1-кс/626/357/2022
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу

01 червня 2022 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження № 0000271 від 30.05.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Лозова, Харківської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта неповна середня, не одружений, офіційно непрацюючий, на утриманні неповнолітніх дітей не має, відповідно до ст. 89 КК України не судимий,
- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
30.05.2022 року до чергової частини СПД №1 ВП №1 Красноградського РВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , про те, що 30.05.2022 року, поблизу його подвір`я невідомий чоловік, відкрито викрав його велосипеду "Winner".

За даним фактом 30.05.2022 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186КК України.

Встановлено, що 30.05.2022 близько 20:30 години, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , а саме проходячи повз зазначене подвір`я, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також те, що його дії явні для ОСОБА_8 , бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, відкрито, переслідуючи корисливу мету наживи, ОСОБА_4 заволодів велосипедом марки «Winner Vl42000986», який лежав на землі біля подвір`я потерпілого ОСОБА_7 , вартістю 3650 гривень, відповідно до судово-товарознавчої експертизи № 1308/22 від 31.05.2022, після чого поїхав у невідомому напрямку.
В подальшому дружина потерпілого ОСОБА_8 побачила на вказаному вище велосипеді ОСОБА_4 та почала наздоганяти його та говорити, йому щоб той віддав їй велосипед, проте ОСОБА_4 , на зауваження не звертав уваги та продовжив реалізовувати свій злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) рухаючись в бік смт. Кегичівка, Красноградського району, Харківської області.
В подальшому, під час руху по дорозі ОСОБА_4 , зустрів потерпілий ОСОБА_7 , та зупинив останнього, після чого викликав працівників поліції.
Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.186 КК України, а саме грабіж, вчинений в умовах воєнного стану.
30.05.2022 о 23:15 години, слідчим СВ, у відповідності до ч.1 п.2 ст.208 КПК України, ОСОБА_4 , затримано за підозрою у вчинені вказаного злочину.

31.05.2022 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме грабіж, вчинений в умовах воєнного стану.
У вчиненні кримінального правопорушення обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , винність якого підтверджується двома протоколами огляду місця події від 30.05.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 .

1) Може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик ґрунтується на тому, що підозрюваний розуміючи тяжкість кримінального покарання за вчинений злочин може залишити місце свого мешкання, в тому числі шляхом виїзду з району, області або країни, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

2)Вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик ґрунтується на тому, що підозрюваний раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, останній раз судимий 18.11.2011 Лозівським міським судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 18.03.2015 на підставі вироку Харківського районного суду звільнений з Темнівської виправної колонії Харківської області (№100) умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 12 днів відповідно до ст.81 КК України.
Так, слід також зазначити до уваги, що відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання;

4) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

5) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

6) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

7) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 , свідчать про відсутність міцності його соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, дітей не має, не має офіційних джерел існування, скоїв тяжкий злочин, в умовах воєнного стану за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Беручи до уваги викладене, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 , скоїв в умовах воєнного стану, тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування та може перешкоджати встановленню всіх обставин скоєного злочину, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також та наявність в даному кримінальному провадженні суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, цінності життя людини, застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному провадженні не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством та не забезпечить запобігання зазначеним вище ризикам.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищевказаного злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості у вчиненні злочину, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного та його адвоката, які просили обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.186 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні. Також останній в судовому засіданні повністю визнав свою провину.

При обранні міри запобіжного слідчий суддя вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

-Може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик ґрунтується на тому, що підозрюваний розуміючи тяжкість кримінального покарання за вчинений злочин може залишити місце свого мешкання, в тому числі шляхом виїзду з району, області або країни, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки на території Красноградського району останній не зареєстрований та фактично не мешкає, потрапив випадково;

-Вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик ґрунтується на тому, що підозрюваний раніше неодноразово притягався за вчинення злочинів проти власності.
Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 , свідчать про відсутність міцності його соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, дітей не має, не має офіційних джерел існування, на території Красноградського району останній не зареєстрований та фактично мешкав тимчасово без реєстрації на період тимчасових неофіційних заробіток, звідки був звільнений, тобто фактично не має місця мешкання, скоїв тяжкий злочин, в умовах воєнного стану за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Беручи до уваги викладене, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 , скоїв тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування та може перешкоджати встановленню всіх обставин скоєного злочину, впливати на свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також та наявність в даному кримінальному провадженні суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, цінності життя людини, застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному провадженні не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством та не забезпечить запобігання зазначеним вище ризикам.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Більш того, у п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що не обов`язково, щоб підозрюваній особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Також, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Вчинений ОСОБА_4 , злочин в період військового стану, безперечно викликав суспільний інтерес не тільки на території Кегичівської селищної ради, а й по області в цілому.
З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання в порядку ст.208 КПК України, тобто з 23:15 години 30.05.2022 року.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

За змістом ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вище зазначене та з урахуванням суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_4 та даних про його особу, суд застосовує її у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що складає 148.860грн.(60х2481грн).

З урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення клопотання підозрюваного та захисту про застосування до підозрюваного міри запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000271 від 30.05.2022 року за ч.4 ст.186 КК України про обрання запобіжного міри заходу ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 23год. 15хв. 30 травня 2022 року до 23год. 15хв. 28 липня 2022 року.
Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному та його захиснику негайно після її проголошення.

Визначити стосовно ОСОБА_4 суму застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 148(сто сорок вісім)тис. 860 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокуратуру і суддю Красноградського районного суду Харківської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Також роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі звільнення з під варти в разі внесення застави, останній негайно повинен повідомити про це слідчого та прокурора і з`явитися до слідчого для встановлення електронного засобу контролю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Красноградського районного суду ОСОБА_1