Справа № 455/475/21
Провадження № 1-кс/455/372/2022
У Х В А Л А

10 жовтня 2022 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю підозрюваного ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000144 від 08.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.10.2022 прокурор Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , звернувся до суду із зазначеним клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000144 від 08.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що 16.08.2022, старшим слідчим CB ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , повідомлено про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та такому що проживає в АДРЕСА_1 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 KK України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: показаннями свідка ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протоколом обшуку від 16.08.2022 року, вилученими речовими доказами, протоколами за результатами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Зазначає, що в ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Вказує, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомо, що будинок, розташований в АДРЕСА_1 у формі приватної власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_3 з частками власності 1/2.

Крім того, зазначає, що в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , може відчужити частку власності 1/2 свого будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищенаведене, з метою недопущення відчуження та розпорядження вищевказаним майном та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання прокурор просить накласти арешт на вищевказане майно шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаною часткою в майні.

В судове засідання прокурор ОСОБА_5 не з`явився, у поданому клопотанні просив розглядати таке без його участі, що згідно ч.1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні щодо клопотання про арешт майна заперечили. В обґрунтування заперечень, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 покликається, зокрема, на те, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , належить на праві спільної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , з частками по 1/2, проте із доданої до клопотання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, не вбачається, що частка даного будинку, яка належить підозрюваному на праві власності та на яку прокурор просить накласти арешт, є виділена в натурі (в окреме приміщення), а тому накладення арешту на дану частку буде порушувати право власності.

Заслухавши думку підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000144 від 08.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_3 будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачень ч.1 ст.309 KK України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин часу та місця, з метою подальшого збуту придбав фрагменти таблетка «Субітексу» з вмістом наркотичної речовини бупренорфіну, який зберігав при собі, та 24.06.2022 року, приблизно о 15:00 год., перебуваючи по вул. Івасюка і м. Хирів Самбірського району Львівської області, неподалік залізничного вокзалу, маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними) фрагменти таблетки «Субітекс», у якій згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналог з і прекурсорів виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, маса якого становить 0,0025 грам, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 400 гривень. Після проведення оперативної закупки, ОСОБА_7 24.06.2022 добровільно видав придбану наркотичну речовину працівникам Відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області. Крім цього, ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 KK України, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, з метою подальшого збуту придбав фрагмент таблетки «Субітексу» з вмістом наркотичної речовини бупренорфіну, який зберігав при собі, та 27.06.2022 року, приблизно о 12:00 год., перебуваючи по вул. Івасюка в м. Хирів Самбірського району Львівської області, неподалік залізничного вокзалу, маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, незаконно збув громадянину ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними) фрагмент таблетки «Субітекс», у якій згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, маса якого становить 0,0026 грам, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 400 гривень. Після проведення оперативної закупки, ОСОБА_7 27.06.2022 добровільно видав придбану наркотичну речовину працівникам Відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.

В рамках даного кримінального провадження, 16.08.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України.

16.08.2022 до підозрюваного ОСОБА_3 відповідно до ухвали слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з можливістю внесення застави у розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 49 620 гривень.

Відповідно до Інформаційної довідки від 18.07.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомо, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у частках по 1/2 кожному.

Також, згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області №584 від 25.07.2022, відомо, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , один. В даному будинку зареєстровано четверо осіб.

Згідно із приписами ст.ст.7,16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 131 КПК України визначає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 3 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.12 ст.170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Перелік майна, яке підлягає конфіскації, наведений у ч. 1 ст. 49 КВК України, згідно з якою конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності.

Так, відповідно до ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи вищенаведене, оскільки вказане у клопотанні майно може підлягати конфіскації, так як ОСОБА_3 , який є власником даного майна, підозрюється у вчиненні, зокрема кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкція якої дає достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, а тому, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, вважаю, що є всі правові підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно з метою можливої конфіскації майна як виду покарання, шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

Що стосується доводів сторони захисту щодо надмірного втручання у право власності та про порушення права власності підозрюваного та іншого співвласника накладенням арешту на майно, то такі слідчий суддя відхиляє, оскільки прокурор просить накласти арешт лише на ту частину майна, яка належить на праві власності підозрюваному, при цьому шляхом заборони відчуження та розпорядження цим майном, не обмежуючи можливість користуватися таким майном (часткою).

Арешт майна, про який просить сторона обвинувачення, не обмежує права підозрюваного та інших осіб проживати та іншим чином користуватися нерухомим майном.

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчуження та розпоряджатися майном (тобто, не забороняє користування), а також підлягає скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на вищезазначене майно не є припиненням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на це майно, яке полягає у тимчасовій забороні відчуження та розпорядженням даним майном, що по своїй суті є найменш обтяжливим способом арешту даного майна, який не призведе до суттєвих наслідків, які позначаться на інтересах власника майна і є цілком розумним та співрозмірним обмеженням права власності підозрюваного на вказане майно по відношенню до завдань вказаного кримінального провадження.

Також, слід роз`яснити, що згідно ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням цих обставин, а також вищезазначених аргументів, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення конфіскації як виду покарання, є пропорційним втручанням у права підозрюваного та інших осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.107,131,132,170-173, 175, 309, 369, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000144 від 08.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , шляхом заборони права на відчуження та розпоряджання вказаною часткою будинку.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали негайно після постановлення вручити особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Копію ухвали надіслати прокурору ОСОБА_5 не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1