печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явився,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Приватного підприємства «Мікс ЛТД», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.11.2020 року № 367/7493/20 у кримінальному провадженні № 0000392 від 28.08.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах Приватного підприємства «Мікс ЛТД», звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.11.2020 року № 367/7493/20 у кримінальному провадженні № 0000392 від 28.08.2020 року, на об`єкти нерухомого майна, зареєстровані на праві приватної власності за ПП «МІКС ЛТД» ().

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що з 04.03.2021 року Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2020 року за № 0000392 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В межах здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.11.2020 року у справі № 367/7493/20 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на нежитлові приміщення, № 104, № 102, № 103, № 101, № 99, № 93, № 94, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані на праві приватної власності за ПП «МІКС ЛТД» ().

Адвокат ОСОБА_3 вказує, що арешт на майно накладено необґрунтовано, оскільки ПП «МІКС ЛТД» є добросовісним власником майна, набутим у встановленому законом порядку, що підтверджується належними доказами. ПП «МІКС ЛТД» жодного відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, не має. Об`єкти нерухомого майна, які зареєстровані на праві власності за ПП «МІКС ЛТД» не мають жодного відношення до порядку можливої незаконної реєстрації об`єкту незавершеного будівництва за вищевказаною адресою, оскільки є складовою вже об`єкту закінченого будівництва, що відповідно, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», свідчить про використаний інший порядок оформлення права власності, що стосується збудованих об`єктів нерухомого майна, який відповідно до фабули кримінального провадження № 0000392 не є предметом досудового розслідування. Таким чином, нежитлові приміщення не відповідають критеріям, визначених у ч. 1 ст. 98 КПК України, зокрема, не є матеріальними об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та, як наслідок, не можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки предметом досудового розслідування є реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що має іншу правову природу, ніж об`єкт завершений будівництвом.

Відтак, арешт майна обмежує права власника майна у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання особа, яка подала клопотання, адвокат не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор та слідчий подали заяви, в яких просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки арешт накладено законно та обґрунтовано, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадженні не відпала.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, прокурора та слідчого, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що з 04.03.2021 року Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2020 року за № 0000392 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно витягу ЄРДР № 0000392 від 28.08.2020 року встановлено, що до Ірпінського відділу Києво-Святошнської місцевої прокуратури 28.08.2020 року надійшла заява від ОСОБА_4 , представника ТОВ «Євразіябуд Трейд» ОСОБА_5 , про вчинення кримінального правопорушення, із якої вбачається, що ОСОБА_6 , за попередньою змовою з іншими особами, шляхом обману та використання підроблених документів про право власності, 04.06.2020 року незаконно зареєстрували право власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 за допомогою державного реєстратора Гостомельської селищної ради ОСОБА_7 , що належить ОСОБА_4 та ТОВ «Євразіябуд Трейд», внаслідок чого заволоділи вказаним об`єктом та останнім завдали матеріального збитку на суму вартості об`єкта незавершеного будівництва.

В межах здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.11.2020 року у справі № 367/7493/20 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на нежитлові приміщення № 104, № 102, № 103, № 101, № 99, № 93, № 94, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані на праві приватної власності за ПП «МІКС ЛТД» ().

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, мета арешту майна є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів, відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а стороною обвинувачення не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. При цьому, підозра будь-яким особам не вручалась, що в свою чергу вказує на безпідставність такого обмеження права власника на мирне володіння та користування своїм майном.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна та відсутні ризиками, які слугували підставами для накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя враховує, що об`єкти нерухомого майна нежитлові приміщення, які належать ПП «МІКС ЛТД» мають інше адресу, ніж об`єкт незавершеного будівництва, реєстрація права власності на який можливо відбулася незаконно. Так, адресою об`єкту вказаного незавершеного будівництва, що зазначений у фабулі кримінального провадження є: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 1-Г, корпус 2, у той же час, як адресою арештованого майна є: м. Ірпінь, вул. Соборна, 1-Г, корпус 1 (із зазначенням номерів приміщень).

Вказане підтверджує відсутність взаємозв`язку між арештованими приміщеннями та обставинами, що розслідуються у вказаному кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи, що дослідженні в судовому засідання матеріали не містять фактичних даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні продовжують існувати підстави для подальшого застосування вищевказаних заходів забезпечення кримінального провадження, що виправдовувало втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Приватного підприємства «Мікс ЛТД», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.11.2020 року № 367/7493/20 у кримінальному провадженні № 0000392 від 28.08.2020 року, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладний ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.11.2020 року № 367/7493/20, на нежитлові приміщення, зареєстровані на праві приватної власності за Приватним підприємством «Мікс ЛТД» (), а саме:

1) нежитлове приміщення № 104, загальною площею 104,1 кв.м., що розташоване за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 1г, корп. 1, реєстраційний номер ОНМ: 109;

2) нежитлове приміщення № 102, загальною площею 31,5 кв.м., що розташоване за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 1г, корп. 1, реєстраційний номер ОНМ:109;

3) нежитлове приміщення № 103, загальною площею 86,8 кв.м., що розташоване за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 1г, корп. 1, реєстраційний номер ОНМ: 109;

4) нежитлове приміщення № 101, загальною площею 12,5 кв.м., що розташоване за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 1г, корп. 1, реєстраційний номер ОНМ: 109;

5) нежитлове приміщення № 99, загальною площею 485,6 кв.м., що розташоване за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 1г, корп. 1, реєстраційний номер ОНМ: 109;

6) нежитлове приміщення № 93, загальною площею 61,9 кв.м., що розташоване за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 1г, корп. 1, реєстраційний номер ОНМ: 109;

7) нежитлове приміщення № 94, загальною площею 29,4 кв.м., що розташоване за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 1г, корп. 1, реєстраційний номер ОНМ: 109.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1