Справа №949/579/22
Провадження №1-кс/949/71/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування №0000080, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «ГАЗ-5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , житель с. Лугове, Сарненського району, Рівненської області та необрізну дошку, загальним об`ємом 9,1 м3, власником якої є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Лугове, Сарненського району, Рівненської області.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні слідчого відділення ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 29 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

Вказує на те, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 28 травня 2022 року до ВП №1 Сарненського РВП надійшло повідомлення інспектора СРПП ОСОБА_7 про те, що в м. Дубровиця по вул. Залізнична було зупинено автомобіль марки «ГАЗ-5201» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який перевозив дошку деревини породи сосна.

Допитаний в якості свідка інспектор СРПП відділення поліції №1, ОСОБА_8 показав, що 28 травня 2022 року близько 17 год. 30 хв. він з іншими працівниками СРПП патрулювали вул. Залізнична в м. Дубровиця на службовому автомобілі та зупинили вантажний автомобіль марки «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався зі сторони вул. Володимирська в напрямку залізничного вокзалу, водій якого порушував правила ПДР. Кузов вказаного автомобіля був завантажений дерев`яною дошкою. Зупинивши автомобіль, на водія ОСОБА_6 були складені адміністративні матеріали за порушення ним ПДР. Після того запропонували водію надати документи на походження деревини, на що ним були надані товарно-транспортні накладні на перевезення та лісопродукцію. Оглянувши дані документи, встановлено, що зазначені номери у товарно-транспортній накладній на перевезення, не співпадали з номерами товарно-транспортними накладними на лісопродукцію.
28 травня 2022 року в ході проведення огляду місця події, було вилучено автомобіль марки «ГАЗ-5201» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та необрізну дошку, загальним об`ємом 9,1 м3. При огляді було встановлено, що дошка є свіжо розпилена і на ній наявна волога тирса.
Допитаний в якості свідка водій автомобіля ОСОБА_6 , показав, що у фізичної особи підприємця ОСОБА_5 , він напередодні для власних потреб купив дерев`яну дошку сосни, яка була йому порізана довжиною по 2 м., товщиною 30 мм. та шириною приблизно 24 см. в загальному дошки було нарізано приблизно 6 м3. Так, як дошка була не повністю сухою, він вирішив її завезти в м. Дубровиця та висушити. 28 травня 2022 року він вирішив перевезти дану дошку, і так, як у нього не було транспорту чим перевезти, то він попросив у ОСОБА_5 вантажний автомобіль. Для того, щоб у нього не було проблем з перевезенням, сказав, щоб ОСОБА_5 надав документи на пиломатеріали. Останній дав йому свій вантажний автомобіль та надав документи на перевезення. Завантаживши автомобіль пиломатеріалами (дерев`яною дошкою) та взявши документи, в після обідню пору він поїхав у м. Дубровиця на сушку. По дорозі у місті його зупинили працівники поліції та перевірили документи на перевезення пиломатеріалів. При перевірці йому повідомили, що документи викликають сумніви та не відповідають наявним пиломатеріалам.
У клопотанні слідчий ставить питання про накладення арешту на вказаний автомобіль та дошку необрізну з метою збереження речових доказів, оскільки вилучене майно може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та в майбутньому може бути використано для доведення вини осіб, які перевозили придбану дошку, завідомо одержану кримінальним протиправним шляхом.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 пояснив, що 28 травня 2022 року він виїжджав в складі слідчо-оперативної групи на місце події в результаті зупинення вантажного автомобіля завантаженого дошкою. По приїзду було встановлено, що водій автомобіля ОСОБА_6 надав документи на лісопродукцію, однак зазначені в товарно-транспортній накладній на перевезення пиломатеріалів номери супроводжуючих документів, а саме товарно-транспортних накладних на деревину, не співпадали з номерами, які були ним надані. Також після огляду виявилась, що об`єм необрізної дошки становить 9,1 м3 при тому, що в товарно-транспортній накладній значиться 6 м3. У зв`язку з цим, виник сумнів у законності отримання ним пиломатеріалів, в результаті чого і автомобіль, і дошки були вилучені. Пізніше водій надав відповідні товарно-транспортні накладні на деревину.

Своє клопотання про арешт вилученого майна слідчий підтримав частково.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала.
Власник вилученого майна, а саме автомобіля марки «ГАЗ-5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 у судове засіданні не з`явився, хоча, в силу ст. 135 КПК України, викликався на розгляд даного клопотання. Причини неявки в судове засідання не повідомив.
Власник вилученого майна - необрізної дошки ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого у зв`язку з його безпідставністю. Пояснив, що 28 травня 2022 року він перевозив необрізну дошку об`ємом 6 м3, яку придбав для власних потреб, для сушки в м. Дубровиця, так як дошка не була повністю сухою. При цьому, отримав усі відповідні супровідні документи на лісопродукцію. В напрямку м. Дубровиця в районі колишнього молокозаводу його зупинили працівники патрульної поліції за порушення ним ПДР. Водночас попросили документи на вантаж, а саме дошку. Він надав товарно-транспортну накладну на дошку та супроводжуючі документи, а саме ТТН, на основі яких було здійснено розпилення деревини та які знаходяться у ФОПа. Однак, так як хвилювався, то відразу помилково надав для перевірки ТТН на деревину з номерами, які відрізнялися від тих номерів, які вказані в ТТН на перевезення дошки. Пізніше надав для перевірки ТТН з вірними номерами.
Крім того, ОСОБА_6 заперечив твердження слідчого щодо перевезення ним більшого об`єму дошки, ніж зазначено в ТТН та зауважив, що слідчим невірно здійснювались заміри, оскільки для обчислення розмірів і кількості необрізних пиломатеріалів використовуються такі методи, як пакетний, поштучний, спосіб вибірок. Ним був використаний найоптимальніший для необрізної дошки метод, а саме пакетний, тобто завантажений пакет пиломатеріалів, який повинен мати правильну форму, вимірюється та після зняття вимірів застосовується спеціальний коефіцієнт, який становить від 0,6 до 0,8, в результаті чого і визначається вихід пиломатеріалів з деревини. Тому він, працюючи в галузі лісового господарства, а саме старшим майстром лісу Висоцького лісгоспу, може з упевненістю ствердити, що застосовуючи встановлені правила, його кубатура дошки співпадає з кубатурою деревини, на яку він надав документи.
У зв`язку з тим, що в ході судового розгляду клопотання, виникла необхідність вислухати думку спеціаліста в галузі лісівництва з приводу підтвердження чи спростування твердження ОСОБА_6 з приводу об`єму виходу пиломатеріалів (дошки) з деревини (круглі лісоматеріали), у судове засідання за клопотанням прокурора був викликаний інженер з охорони та захисту лісу Сарненського лісгоспу ОСОБА_9 .
У своїх поясненнях інженер ОСОБА_9 не зміг спростувати твердження ОСОБА_6 щодо розрахунку об`єму необрізної дошки після розпилення круглих лісоматеріалів, оскільки в його обов`язки такі функції не входять. Крім того, він підтвердив той факт, що дійсно при обчисленні об`єму готової дошки після розпилення застосовується відповідний коефіцієнт, що зумовлює на виході інший об`єм деревини через пропили та відходи.
Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, прокурора, пояснення власника майна та інженера лісу, дослідивши надані до клопотання матеріали, якими слідчий та прокурор обґрунтовують його доводи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 травня 2022 року за №0000080, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 вбачається, що 28 травня 2022 року до Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення інспектора СРПП ОСОБА_7 про те, що в м. Дубровиця по вул. Залізнична було зупинено автомобіль марки «ГАЗ-5201», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Лугове, який перевозив дошку деревини породи сосна.
Згідно протоколу огляду місця події від 28 травня 2022 року, місцем огляду являється проїжджа частина дороги по вул. Залізнична в м. Дубровиця, на узбіччі якої було виявлено вантажний автомобіль марки «ГАЗ-5201», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, кузов якого був повністю завантажений пиломатеріалами, а саме дерев`яною дошкою породи сосна, з вигляду яка є свіжозрізаною, так як на ній наявна світла тирса від розпилу. По здійснених замірах дошки, остання була загальним об`ємом 9,1 м3.
По закінченню огляду, вказані автомобіль та необрізна дошка були вилучені.
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 84 КПК України, речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Так, постановою слідчого СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 29 травня 2022 року автомобіль марки «ГАЗ-5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 та необрізну дошку, загальним об`ємом 9,1м3 приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000080 в якості речового доказу та залишено на відповідальне зберігання на території ДП Дубровицький лісгосп, що знаходиться по вул. Комунальна, 3 в м. Дубровиця.
Однак, у судовому засіданні ні слідчим, ні прокурором так і не обґрунтовано відповідність майна, на яке він просить накласти арешт, критеріям статті 98 КПК України, а саме не конкретизовано належність майна до провадження, тобто, чи були вилучені автомобіль засобом вчинення кримінального правопорушення, дошки його предметом та які саме сліди кримінального правопорушення зберегли на собі ці об`єкти, оскільки саме по собі перевезення дошки не може вважатися протиправним та не може жодним чином містити доказової інформації про злочин.
Разом з тим, винесення постанови про визнання вилученого майна речовими доказами, не може слугувати достатньою підставою для накладення арешту, оскільки вказана постанова слідчого не мотивована та не звільняє слідчого або прокурора від обов`язку доведення підстави та мети накладення арешту.
Навпаки, в ході судового розгляду клопотання, знайшов підтвердження той факт, що власником необрізних дощок ОСОБА_6 надавалися відповідні документи на належність йому вказаних дощок.
Так, з наявної у матеріалах клопотання товарно-транспортної накладної №9 від 28 травня 2022 року Форма N 1-ТН вбачається, що така видана вантажовідправником ОСОБА_5 на перевезення замовником та вантажоодержувачем ОСОБА_6 автомобілем ГАЗ-5201, 12-73РВ пиломатеріалів соснових об`ємом 6,0 м3 на загальну суму 18000 грн. Супровідними документами на вантаж є товарно-транспортні накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серії РВА №№10558 та 105559 від 31 грудня 2021 року.
Оглядом вищевказаних ТТН, а саме серії РВА №№10558 та 105559, підтверджується відвантаження ДП Висоцьке лісове господарство круглих лісоматеріалів породи сосна загальним об`ємом 10,019 м3 (6,1240+3,8950).
Розділом 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (з подальшими змінами і доповненнями) визначено правила оформлення документів на перевезення вантажів, які за видами продукції поділяються, в тому числі, і на продукцію лісової, деревообробної і целюлозно-паперової промисловості (Розділ 2, п.2 Правил).
Отже, п. 11.1. Р. 11 Правил визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Таким чином, водій ОСОБА_6 мав при собі всі документи, необхідні для здійснення перевезення вантажу, зокрема, товарно-транспортну накладну, згідно додатку 7 до вказаних вище Правил, товарно-транспортні накладні (ТТН-ліс), що стверджують законність придбання деревини для її подальшого розпилювання та лісопродукцію (дошки), а також посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб.
Тому вилучення лісопродукції та автомобіля є необґрунтованим і незаконним з огляду на наявність у водія зазначених документів, які свідчать про законність заготівлі деревини та її придбання з дотриманням вимог чинного законодавства, і не має на собі слідів вчинення будь-якого кримінального правопорушення, як-то незаконна порубка чи крадіжка лісопродукції, тобто не є предметом кримінального правопорушення.
Так, об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України є встановлений законом порядок придбання і відчуження майна, який забезпечує право власності.

Предметом вказаного кримінального правопорушення є майно, завідомо одержане злочинним шляхом. Під майном, одержаним злочинним шляхом, слід розуміти майно, яке прямо або опосередковано отримано в результаті вчинення суспільно небезпечного діяння. Таке майно може бути здобуте як шляхом вчинення злочину, так і шляхом вчинення діяння, яке містить ознаки злочину, але в силу передбачених законом обставин не тягне кримінальної відповідальності (наприклад, вчинене особою, яка не є суб`єктом злочину через неосудність або недосягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність).

Злочинний спосіб, у який одержано таке майно, для кваліфікації діяння за ст. 198 значення не має. Це можуть бути: викрадення майна, його привласнення, вимагання, заволодіння ним шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем, одержання хабара, контрабанда, шахрайство з фінансовими ресурсами, вбивство з корисливих мотивів тощо.

У даному випадку, слідчий, вносячи відомості до ЄРДР за ст. 198 КК України, не переконався в тому, чи дійсно дошки є предметом даного кримінального правопорушення та одержані кримінально протиправним шляхом, а саме з деревини, придбаної в результаті вчинення протиправно-караного діяння, тобто незаконно добутої.

Слід також зазначити, що предметом регулювання спеціального закону у лісовій сфері - Лісового кодексу України є суспільні відносини в сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів. Тобто, кодекс визначає відносини із заготівлі деревини як природного ресурсу, використання якої має проводитись на підставі спеціального дозволу (лісорубного квитка). Положення кодексу не містять вимог щодо обліку деревини на місці заготівлі і законодавчі вимоги не поширюється на поводження із деревиною після її вивезення із лісу. На цій стадії заготовлена деревина із природного ресурсу перетворюється на звичайний товар (лісоматеріал, деревину сировину), обіг якого визначається цивільним законодавством.

Тож варто проаналізувати правовий статус деревини як товару. Слід підкреслити, що необроблена деревина, будучи природним ресурсом, після її законної заготівлі стає річчю (майном).

Згідно ч. 1 ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відомостей про те, що заготівля деревини та подальший її продаж відбувалися не на законних підставах, матеріали клопотання не містять та вказаний факт слідчим у судовому засіданні не доведено.

Також слід звернути увагу на те, що на відміну від деревини, яка добута у законний спосіб, доля незаконно добутої деревини, що була предметом вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення визначена законом: така деревина підлягає вилученню у встановленому законом порядку (ст. 108 ЛК України). Вилучення незаконно деревини корелюється із вимогами кримінального законодавства, а саме: право власності на деревину, що отримана в незаконний спосіб, особою не набувається.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України діє презумпція правомірності набуття майна. За загальним правилом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Із зазначеного слідує, що факт правомірності набуття у власність деревини підтверджується доданими та наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними

Окрім того, з об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України, виражається у заздалегідь не обіцяному вчиненні будь-якого (чи декількох) із чотирьох діянь, альтернативно передбачених у її диспозиції, щодо майна, одержаного кримінально протиправним шляхом: його 1) придбання, або 2) отримання, чи 3) зберігання, або 4) збут і ні одне з яких не знайшло свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Як підсумок, такі обставини, які послугували для внесення відомостей до ЄРДР, не свідчать про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.
Водночас, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, на підставі наданих ініціатором клопотання матеріалів, повинен з`ясувати обставини, визначені ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна та можливість використання як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Так, передумовою для звернення слідчого з клопотанням про арешт майна слугувало проведення 28 травня 2022 року огляду місця події, в ході якого і було виявлено та вилучено майно, а саме автомобіль марки «ГАЗ-5201», д.н.з. НОМЕР_1 та необрізна дошка, об`ємом 9,1 м3. Даний об`єм слідчим було визначено самостійно.
При цьому, слідчий у клопотанні наголосив, що є всі підстави вважати, що вилучені в ході огляду місця події автомобіль використовувався як засіб для перевезення придбаних дощок, завідомо одержаних кримінальним протиправним шляхом, а дошка, об`ємом 9,1 м3 є предметом даного кримінального правопорушення, а тому для досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, а також збереження речових доказів, доцільним буде арештувати вилучене майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Згідно з ч. 3 цієї ж статті, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Приписами ст. 237 КПК України встановлено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Під іншим володінням особи розуміються, серед іншого, і транспортні засоби.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 28 травня 2022 року, слідчий фактично провів огляд вищевказаного автомобіля, який являється транспортним засобом, без наявності в нього на те правових підстав, тобто ухвали слідчого судді, та в подальшому не звернувся до слідчого судді для легалізації вказаного огляду.
Отже, під час проведення слідчої дії, як огляд місця події, слідчим були допущені грубі порушення вимог ст. 237 КПК України.
Заразом, під час складання протоколу до нього не були внесені дані щодо проведених залученим до проведення огляду спеціалістом в галузі лісівництва з наявністю дозволу на оцінку товарів, обмірів вантажу, а саме для визначення його розмірів, об`єму, якості та класу вантажу що підтверджує те, що слідчий самовільно визначив приблизний об`єм деревини, при тому, що нормами КПК України, він такими повноваженнями не наділений.
Тому, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не наводить у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно.
Отже, зазначаючи обставини, якими слідчий обґрунтовує свої доводи, останній не наводить підставу для накладення арешту на вказане ним майно, не наводить достатньо доказів, що таке відповідає критеріям речових доказів, визначених у ст. 98 КПК України, розумність і співмірність обмеження права власності фізичних осіб, не вказує чи мають відношення до даного кримінального провадження ті особи, які володіють таким майном, чим доводиться неправомірність отримання майна особами та обґрунтування необхідності такого арешту, оскільки таке ґрунтується лише на припущенні ймовірного придбання майна дошки, завідомо одержаних кримінальним протиправним шляхом.

При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Вважаю, що у судовому засіданні не встановлено підстав для арешту майна, так як дане клопотання є передчасним, оскільки на момент його розгляду законність придбання та перевезення вилученого майна не спростована слідчим, не встановлена наявність достатніх підстав щодо вчинення певною особою кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, бо до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені лише дані про перевезення дошки, що само по собі не містить інформації про наявність кримінального правопорушення, бо відсутні вказання на необхідні ознаки складу злочину, передбаченого ст. 198 КК України, що у відповідності із ст. 173 КПК України, обумовлює відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки не доведена необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Суд враховує, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі Іатрідіс проти Греції). Вимога щодо законності, у розумінні Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі Антріш проти Франції та Кушоглу проти Болгарії.
Відповідно до ст. 29 Загальної декларації прав людини, "кожна людина, здійснюючи свої права і свободи, повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання й поваги прав і свобод інших та з метою задоволення справедливих вимог моралі, громадського порядку та загального добробуту в демократичному суспільстві". Мета, підстави і межі здійснення прав людини конкретизуються також у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, в Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права, а також в Європейській Конвенції про захист прав особи й основних свобод.
Конституція України також передбачає межі здійснення громадянами своїх прав. Так, згідно зі ст. 64, конституційні права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень можуть встановлюватися в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Аналіз зазначеної статті дозволяє зробити висновок про те, що закріплені в ній критерії (підстави) правомірного обмеження прав і свобод людини та громадянина базуються на принципі співвідношення публічних і приватних інтересів.
Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи.
Вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.
На теперішній час слідчим не доведено, що в застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт зазначеного у клопотанні майна.
Відтак, доводи слідчого щодо необхідності накладення арешту з метою збереження речових доказів, що, безумовно, може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, є необґрунтовані, так як відповідність вилученого майна критеріям речового доказу не встановлена, що, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього вилученого майна.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування №0000080, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України - відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, у відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 03 червня 2022 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу
Слідчий суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .