ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/751/22 Справа № 191/2422/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2021 року про задоволення клопотання про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , -
за участю:
секретаря ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2021 року задоволено клопотання захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та повернено прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000309 від 12.03.2018 щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України, як такого, що не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам п. 3, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Так на переконання суду, обвинувальний акт не містить посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, а фактичні обставини правопорушення викладені поверхово, з наявністю абстрактних юридичних формулювань. Водночас, обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, викладені неповно, без вказівок на час, місце та інші обставини злочину, які підлягають дослідженню при розгляді цієї категорії справ. Разом з цим, суд зазначив, що викладаючи фактичні обставини, орган досудового розслідування не розкрив форми умислу ОСОБА_7 , не вказав в чому конкретно полягає корисливий мотив обвинуваченого на вчинення злочину, яке йому інкримінується. Водночас суд вказує, що, прокурор, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважає встановленими, спочатку зазначає кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України, а далі при формулюванні обвинувачення вказує правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України.
Разом з цим, суд послався на те, що при описанні подій кримінального правопорушення в обвинувальному акті зовсім відсутній опис співучасті, зокрема в чому полягає попередня змова групи осіб, коли вона відбулася, які ролі виконували кожен із співучасників.
Окрім цього, суд вказує і на протиріччя в займаній посаді ОСОБА_6 , оскільки на аркуші справи 3 обвинувачений ОСОБА_6 зазначений як «виконуючий обов`язки директора», а на аркуші справи 4- як «перебуваючий на посаді директора». При цьому, на аркуші справи 6 зазначається, що досліджується пінопласт полістирольний на густину «пінопласт полістирольний, густиною 35 кг/м на пінопласт густиною 7, 31 8, 15 кг/м, а далі на аркуші справи 7 «використали пінопласт товщиною 120 мм, а фактично було застосовано пінопласт густиною 7,31 8,15 кг/м, тому не зрозуміло, що порівнюється - густина чи товщина пінопласту полістирольного.
До того ж, незрозумілим є в обвинувальному акті, кому саме спричинено збитки: в одному посиланні зазначено, що це відділ освіти Синельниківської міської ради, а на аркуші справи 14 - «чим завдав істотної шкоди громаді». Крім того, в обвинувальному акті відсутні відомості про юридичну особу, по яких її можна ідентифікувати, зокрема найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. При цьому, суд наголошує на тому, що обвинувальний акт містить тільки посилання на представника потерпілого - ОСОБА_11 , в той час, як матеріали провадження містять довіреність на повноваження представника потерпілої особи за 2019 рік, строк дії якої сплинув, тобто ця особа не мала на момент складання обвинувального акту відповідних процесуальних повноважень, тому суд дійшов висновку про необхідність повернення вказаного обвинувального акту прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на незаконність рішення суду, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. На переконання прокурора, оскаржувана ухвала не містить жодних посилань на невідповідність вказаного обвинувального акту вимогам КПК України. При цьому, прокурор вважає, що матеріали кримінального провадження повертаються прокурору для продовження досудового розслідування тільки у випадку, коли на досудовому розслідуванні було зібрано недостатньо доказів для розгляду провадження, в той час як судом цих обставин перевірено не було та не зазначено, які слідчі дії або процесуальні рішення невиконанні органом досудового розслідування, тому ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виходячи з наведених вимог закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення, у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню під час судового розгляду.
Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вказаним вимогам закону відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення є безпідставними.
Так, в обвинувальному акті викладено фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожним окремо, інкримінованих кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікації їх дій, а також обставини, що впливають на покарання, в разі його призначення.
Отже, зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 видно, що в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом відповідає вимогам вищезазначеної статті кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінальних правопорушень, які вважав встановленими, їх правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, та виконав інші вимоги, передбачені законом.
Разом з цим, з оскаржуваного рішення видно, що суд першої інстанції керувався виключно тим, що ним під час підготовчого судового засідання було встановлено суперечності, які ставлять під сумнів правильність викладу обставин провадження та можуть вплинути в подальшому на висновки суду.
На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду, оскільки фактично вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження, які підлягають дослідженню виключно на стадії судового розгляду.
За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в матеріалах провадження відомостей фактичним обставинам провадження не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення акта прокурору для усунення недоліків, а зазначені недоліки не є такими, що об`єктивно перешкоджають призначенню судового розгляду, хоча і можуть істотно вплинути на висновки суду.
При цьому, колегія суддів вважає, що вони можуть бути усунені під час судового розгляду й з ініціативи прокурора в порядку ст. 338 КПК України.
Отже, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, є необґрунтованими.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2021 року про задоволення клопотання та повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3