Справа №308/7178/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2422/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

5 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , до 18 липня 2022 року включно,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження №0000197 від 11 липня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ст.348 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ст.348, ч.2 ст.357 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , до 18 липня 2022 року включно.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , або будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана ухвала є необґрунтованою та незаконною, вважає, що суд формально продовжив ОСОБА_6 строк тримання під вартою, не врахувавши належним чином значного зменшення ймовірних ризиків невиконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Зазначає, що ОСОБА_6 утримується під вартою вже більше двох років, що суперечить міжнародній практиці, основне правило якої чим довше особа під вартою тим менше ризиків. Також зазначає, з приводу тривалого утримання обвинуваченого подана скарга до Європейського суду з прав людини. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що на даний час в зв`язку із завершенням досудового розслідування, перебуванням справи у розгляді суду, ризики ймовірного невиконання підзахисним своїх обов`язків значно зменшились. Також зазначає, що під час судового розгляду вже було допитано єдиного потерпілого, тому вплинути на його покази вже не може, також прокурором долучено весь обсяг доказів у справі. Крім того зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України є відсутніми в умовах воєнного стану, оскільки чоловікам виїзд з країни заборонений, а в ОСОБА_6 наміру переховуватись від суду немає. Звертає увагу, що під час повітряних атак та тривог перебування ОСОБА_6 в своїй камері є небезпечним для життя і здоров`я обвинуваченого, оскільки останній не має можливості перейти до більш безпечного місця.
В судове засідання захисник ОСОБА_9 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання про розгляд справи без її участі.
Заслухавши думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, характер та тяжкість злочину, який йому інкриміновано, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.
Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
Посилання захисника в апеляційній скарзі щодо загрози, яку несе в собі збройна агресія Російської Федерації направлена в бік України, для життя і здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 в умовах перебування його під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на переконання колегії суддів є неспроможним, оскільки, як зазначено уже судом першої інстанції місто Київ та всі населені пункти в Київській області не вважаються територіальними громадами, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації (блокуванні). При цьому від офіційних представників Збройних Сил України заяв про існування реальних ризиків проведення найближчим часом повномасштабних бойових дій у середмісті Києва, де розташована ДУ «Київський слідчий ізолятор», що створює безпосередню небезпеку життю та здоров`ю ув`язнених осіб, не було.
Враховуючи ці обставини суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що стороною захисту не наведено доказів, що перебування обвинуваченого у приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор» неможливе у зв`язку з існуванням реальної загрози його життю та здоров`ю.
Та обставина, що до Європейського суду справ людини подана скарга через надмірне тримання ОСОБА_6 під вартою, також само по собі не може свідчити про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На думку колегії суддів, обставини, які зазначені захисником в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
На переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід у виді домашнього арешту, як про це просить апелянт, має забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись положеннями ст.ст. 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , до 18 липня 2022 року включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя