Справа № 456/3980/19
Провадження № 1-кп/456/92/2022
УХВАЛА
про звернення застави в дохід держави

19 липня 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000358 від 19.04.2019 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, питання про звернення застави в дохід держави,

в с т а н о в и в :
В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області з 09.10.2019 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000358 від 19.04.2019 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

Розгляд кримінального провадження впродовж трьох років неодноразово було відкладено у зв`язку з неявкою сторін кримінального провадження, що визнано судом зловживанням процесуальними правами, та про що чисельними листами повідомлено як сторін кримінального провадження, так і відповідні уповноважені органи. Понад вісім місяців, суд позбавлений можливості завершити розгляд кримінального провадження через неявку в судове засідання обвинуваченого, прокурора та захисників, які почергово не прибувають в судове засідання. З приводу наведеного на адресу учасників кримінального провадження скеровано чисельні листи, в яких повідомлено процесуальні наслідки неявки в судові засідання.

23.06.2022 в судове засідання прибув єдиний учасник кримінального провадження захисник ОСОБА_6 , який повідомив суд про те, що лише вранці дізнався, що обвинувачений ОСОБА_5 захворів, однак будь-які деталі наведеного суду не повідомив.

Обвинувачений ОСОБА_5 скерував на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.

Прокурор ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_4 подали на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою обвинуваченого. Захисник ОСОБА_7 в заяві від 22.06.2022 просить суд проводити судове засідання 23.06.2022 у його відсутності, вказав, що з угодою про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим та прокурором обізнаний та ознайомлений.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2022 розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000358 від 19.04.2019 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України відкладено до 14.00 год. 01 липня 2022 року. Визначено резервні дати судових засідань: 14.00 год. 08 липня 2022 року; 14.00 год. 12 липня 2022 року; 14.30 год. 19 липня 2022 року; 14.00 год. 22 липня 2022 року; 14.00 год. 27 липня 2022 року. Витребувано у Львівської обласної прокуратури інформацію про те, які саме окремі порушення службових обов`язків при підтриманні публічного обвинувачення у кримінальному провадження №0000358 було допущено прокурором ОСОБА_3 . Суд звернувся до Департаменту охорони здоров`я Львівської ОДА з питанням про проведення перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності ОСОБА_5 КНП «Стрийська міська лікарня». Витребувано з КНП «Стрийська центральна районна лікарня», КНП «Стрийська центральна міська лікарня» інформацію про те, чи перебуває на лікуванні, починаючи з 21.06.2022 ОСОБА_5 , якщо так, то з яким діагнозом, тривалість лікування та підстави його припинення. Суд звернувся до керівника Стрийського РУП ГУНП у Львівській області з запитом про надання інформації, чи перебував ОСОБА_5 на роботі з 23.05.2022 по 22.06.2022, якщо ні, то з яких причин був відсутній. Встановлено умисний характер дій обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , направлені на невиправдане затягування процесу та зловживання своїми процесуальними правами. Роз`яснено прокурору наслідки неприбуття в судове засідання, передбачені ст.324 КПК України, зокрема якщо в судове засідання не прибув за повідомленням прокурор, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття його до суду. Одночасно, якщо причина неприбуття є неповажною, суд порушує питання про відповідальність прокурора, який не прибув, перед органом, що згідно із законом уповноважений притягати його до дисциплінарної відповідальності. Роз`яснено обвинуваченому наслідки неприбуття в судове засідання, передбачені ст.323 КПК України, зокрема якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

В судовому засіданні 01 липня 2022 року обвинувачений не надав суду жодного документу, який би підтверджував причини поважності неприбуття в судове засідання 23.06.2022, пояснив, що звертався до Трускавецької міської лікарні, оскільки погано себе почував, однак жодного підтверджуючого документу суду не надав.

У зв`язку з цим, в судовому засіданні 01.07.2022, головуючим суддею повідомлено учасників про те, що в судовому засіданні 19.07.2022, на підставі ч.8 ст.182 КПК України буде вирішуватися питання про звернення застави, застосованої до обвинуваченого в дохід держави через неналежну поведінку обвинуваченого та зловживання останнім процесуальними правами, про що буде повідомлено заставодавця.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просить суд не звертати заставу в дохід держави, зважаючи на внесення такої сторонньою особою

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав позицію обвинуваченого та зазначив, що вказане питання слід вирішуватися за участю заставодавця, який раніше звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 погодився з судовим рішенням про накладення грошового стягнення на обвинуваченого та вказав, що 22.06.2022 між ним та обвинуваченим, за ініціативою останнього укладеного угоду про визнання винуватості і вирішення питання про звернення застави в дохід держави є передчасним.

В судове засідання захисник ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_6 не прибули, подали клопотання про проведення судового засідання у їх відсутності.

Суд, заслухавши думку учасників, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання (1); особиста порука (2); застава (3); домашній арешт (4); тримання під вартою (5).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (1); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (2); незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (3); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (4); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (5).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч. ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 3 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 194 КПК України. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. ч. 5 і 6 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

З матеріалів судової справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2019 року у справі №463/3309/19 обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153680,00 грн. /Т.1 а.с.115-118/.

26 квітня 2019 року заставодавцем ОСОБА_8 за обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внесено заставу в розмірі 153680,00 грн. на рахунок ТУ ДСА у Львівській області, після чого обвинуваченого ОСОБА_5 звільнено з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії обов`язків закінчився у зв`язку з відсутністю клопотань сторони обвинувачення про їх продовження та неявкою прокурора в судові засідання.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обов`язки обвинуваченого (підозрюваного), передбачені вимогами п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, а саме: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб, співпадають з періодом перебування особи у процесуальному статусі обвинуваченого (підозрюваного), їх виконання (реалізація) має здійснюватися безпосередньо обвинуваченим (підозрюваним) та не залежить від застосування до обвинуваченого (підозрюваного) запобіжного заходу.

Частина 7 статті 42 КПК України визначає загальні обов`язки, які покладаються на підозрюваного. Зазначені обов`язки підозрюваного (окрім обов`язків, визначених в п. 2 цієї частини) покладаються на нього згідно з процесуальним законом і діють з часу набуття статусу підозрюваного, незалежно від застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді застави забезпечує виконання обвинуваченим (підозрюваним) як обов`язків, які передбачені п. п. 1-9 ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладаються на нього судом, так і загальних процесуальних обов`язків, встановлених та покладених на нього процесуальним законом, зокрема, п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, а тому неявка належним чином повідомленого обвинуваченого за викликом до суду без поважних причин та/або не повідомлення суду про причини своєї неявки, як і порушення покладених на нього судом при застосуванні запобіжного заходу обов`язків є підставами для звернення застави в дохід держави, що зокрема, прямо передбачено вимогами ч. 8 ст. 182 КПК України.

З приводу невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п. 1 ч. 7 ст. 42 і ч. 8 ст. 182 КПК України, суд зазначає наступне.

Обвинувачений ОСОБА_5 був повідомлений судом про необхідність виконання ним обов`язків, які передбачені п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, що підтверджується пам`яткою про права та обов`язки особи (обвинуваченого), яка бере участь у судовому розгляді, передбачені КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився у судове засідання призначене на 23 червня 2022 року, про яке був належним чином повідомлений, що є порушенням його обов`язків, встановлених п. 1 ч. 7 ст. 42 та ч. 8 ст. 182 КПК України.

Про час та дату вказаного судового засідання обвинувачений був повідомлений належним чином у розумінні ч. 1 ст. 136 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Належне повідомлення обвинуваченого про час та дату судового засідання, призначеного на 23 червня 2022 року, підтверджується ухвалами суду та письмовою розпискою, а також отриманими судом від обвинуваченого клопотанням (заявою), що свідчить про його обізнаність про призначене судове засідання.

Окрім цього, оглядом матеріалів кримінального провадження встановлено, що впродовж судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений також, без поважних причин, не з`являвся в судові засідання 28.09.2020, 22.10.2020, 21.12.2020, 01.06.2021, 29.04.2022, подаючи заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, і при цьому не подав суду належних документів, які б підтверджували поважність причин його неприбуття в судове засідання, зокрема медичних документів, передбачених Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001 року; зареєстрована у Міністерстві юстиції України 04.12.2001 року за № 1005/6196) (Т.1 а.с.231, 251, Т.2 а.с.85, Т.3 а.с.187 (з), Т.4 а.с.235).

Заслуговують на увагу також і судові засідання, які були відкладені у зв`язку з хворобою обвинуваченого на підставі заяв обвинуваченого: від 12.11.2019 (Т.1 а.с.62); від 05.12.2019 (Т.1 а.с.80); від 06.12.2020 (Т.2 а.с.79); від 28.05.2021 (Т.2 а.с.187з); від 09.08.2021 (Т.2 а.с.212); від 01.09.2021 (Т.2 а.с.224); від 05.11.2021 (Т.4 а.с.79); від 16.11.2021 (Т.4 а.с.85); від 21.02.2021 (Т.4 а.с.147); від 30.03.2022 (Т.4 а.с.188); від 05.04.2022 (Т.4 а.с.194); від 20.04.2022 (Т.4 а.с.218); від 04.05.2022 (Т.4 а.с.244); від 15.06.2022, з приводу яких суд неодноразово звертався до медичних закладів та Департаменту охорони здоров`я з метою проведення перевірки законності складання та видачі медичних документів обвинуваченому.

Окрім цього, суд неодноразово відкладав судові засідання у зв`язку з неявкою адвоката ОСОБА_9 , з яким обвинуваченим не було укладено угоду; у зв`язку з карантином (зокрема заяви обвинуваченого (Т.1 а.с.150, 162, 192а), у зв`язку з поганими погодними умовами (Т.2 а.с.108); неодноразово у зв`язку з стажуванням обвинуваченого.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.04.2022 встановлено умисний характер дій обвинуваченого ОСОБА_5 , направлений на невиправдане затягування процесу та зловживання своїми процесуальними правами.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.05.2022 встановлено умисний характер дій обвинуваченого ОСОБА_5 , направлений на невиправдане затягування процесу та зловживання своїми процесуальними правами.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2022 встановлено умисний характер дій обвинуваченого ОСОБА_5 , направлений на невиправдане затягування процесу та зловживання своїми процесуальними правами. Роз`яснено обвинуваченому наслідки неприбуття в судове засідання, передбачені ст.323 КПК України, зокрема якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

У зв`язку з неявкою обвинуваченого в судові засідання 28.09.2020, 22.10.2020, 21.12.2020, 01.06.2021, 29.04.2022 (Т.1 а.с.231, 251, Т.2 а.с.85, Т.3 а.с.187 (з), Т.4 а.с.235) на обвинуваченого накладено грошове стягнення у виді штрафу ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.07.2022.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 138 КПК України, поважними причинами неприбуття особи на виклик є: затримання, тримання під вартою або відбування покарання (1); обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення (2); обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини) (3); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо (4); тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад (5); смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю (6); несвоєчасне одержання повістки про виклик (7); інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик (8).

Тобто відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 138 КПК України, поважною причиною неприбуття особи на виклик є тяжка хвороба або перебування у закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.

Відповідно до вимог п. п. 1.1., 1.2. розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001; зареєстрована у Міністерстві юстиції України 04.12.2001 за № 1005/6196), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Враховуючи вимоги п. 5 ч. 1 ст. 138 КПК України та наведені норми Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян суд приходить до висновку про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_5 поважних причин неприбуття до суду 23.06.2022, оскільки обвинуваченим не підтверджено наявності тяжкої хвороби та/або перебування його в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням

Стосовно розгляду питання про звернення застави в дохід держави у зв`язку з відсутністю у судовому засіданні заставодавця, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 182 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що обов`язком заставоводавця є забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду.

Після проведення судового засідання 01.07.2022, судом надіслано на адресу заставодавця повідомлення про розгляд в судовому засіданні 19.07.2022 питання про звернення застави в дохід держави, однак заставодавець ОСОБА_8 в судове засідання не прибув.
Крім цього, заслуговує на увагу також і той факт, що застава була внесена ОСОБА_8 як гарантія забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а відтак обвинувачений, будучи повідомленим про розгляд 19.07.2022 питання про звернення застави в дохід держави повинен був бути зацікавленим в участі в судовому засіданні заставодавця і не мав жодних перешкод повідомити останнього про розгляд такого питання у вказаному судовому засіданні.

Суд зауважує, що неявка заставодавця не є перешкодою для розгляду питання в порядку ч.8 ст.182 КПК України.

При цьому суд звертає увагу, що обвинувачений, будучи ознайомленим 01.07.2022 з питаннями, які суд буде вирішувати в судовому засіданні 19.07.2022, в судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду вказаного питання у зв`язку з неявкою його захисників, що визнано судом зловживанням процесуальними правами обвинуваченим, спрямованими на навмисне затягування розгляду кримінального провадження. Суд зауважує, що в своїх заявах захисники, будучи 01.07.2022 обізнані з тим, що 19.07.2022 буде вирішуватися питання про звернення застави в дохід держави, подали клопотання, в яких просять проводити судове засідання у їх відсутності, і при цьому вказали, що узгодили свою позицію з обвинуваченим.

Наведене свідчить про те, що обвинувачений намагається ввести суд в оману, повідомляючи неправдиві відомості та подаючи клопотання з наміром затягти судовий розгляд кримінального провадження та унеможливити винесення судом законного, обгрунтованого судового рішення у строки, визначені КК та КПК України.

При вирішенні питання про звернення застави в дохід держави, суд враховує всі описані вище встановлені судом факти порушень обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право на справедливий суд передбачено, що кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Поняття «розумний строк» оцінюється з урахуванням низки критеріїв, у тому числі - специфіки кримінальної справи, кількості епізодів звинувачення, поведінки сторін тощо, та не може визначатись однаково для кожної справи.

У відповідності до загальних засад кримінального провадження учасники кримінального провадження та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживання процесуальними правами визначається як дії, що суперечать завданню кримінального провадження.

Так згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням певних критеріїв, серед яких складність справи та поведінка заявника (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції», «Вергельський проти України»).

У розумінні ЄСПЛ сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Оцінюючи поведінку заявника, необхідно брати до уваги, зокрема, і факти невиконання ним процесуальних обов`язків, наприклад, неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.

В ухвалі Верховного Суду у справі №676/7346/15-к від 30.05.2018 вказано про те, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права.

В ухвалі Верховного Суду у справі № 202/4467/14-к від 17.09.2019 зазначено: «Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом».

Поряд із цим, ККС ВС у постанові від 09.04.2019 у справі № 306/1602/16-к зауважує, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання. При цьому в ухвалі від 18.09.2018 у справі № 1-9/11 суд виходить із позиції, що законодавець чітко передбачив правила поведінки сторін у кримінальній справі на подання доказів, участь в їх дослідженні та доведенні їх переконливості, виступ у судових дебатах, оскарження процесуальних рішень суду, тобто учасники судового процесу мають діяти відповідно до загальних положень судового розгляду, а не зловживати своїми правами.

Оцінюючи процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , суд зауважує таке.

Впродовж тривалого часу обвинувачений порушує норми процесуального закону та не прибуває в судові засідання, чим позбавляє суд можливості завершити розгляд кримінального провадження. В судових засіданнях, судових рішеннях та чисельних листах, суд неодноразово повідомляв учасників кримінального провадження про безпідставні неявки обвинуваченого в судові засідання. Судом було ініційовано питання про припинення стажування обвинуваченого, який не повідомив керівництво про те, що відносно нього розглядається кримінальне провадження за умисний тяжкий злочин; аналогічно перед медичними закладами судом було ініційовано питання про законність видачі обвинуваченому медичних документів, які підтверджували поважність причин його неприбуття в судові засідання.

Судом тричі констатовано зловживання обвинуваченим процесуальними правами. Крім цього за неявки в судові засідання без поважних причин накладено грошове стягнення.

При цьому доводи обвинуваченого та захисника про сплату застави сторонньою особою як підстава для відмови в зверненні застави в дохід держави на увагу не заслуговують, оскільки суперечать правовим приписам КПК України, з точки зору суду стороною захисту не вірно тлумачиться закон, оскільки право на внесення застави надається будь-якій особі, однак заставодавець повинен забезпечувати належну поведінку обвинуваченого та його явку за викликом до суду, а невиконання обвинуваченим обов`язків є підставою для звернення застави в дохід держави. Протилежне нівелює основні засади кримінального провадження та суперечить їх змісту.

Доводи сторони обвинувачення про те, що 22 червня 2022 року між ним та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості не спростовують висновків суду про наявність підстав для звернення застави в дохід держави, суд звертає увагу сторони обвинувачення, що укладення угоди матиме процесуальний наслідок після її розгляду судом, в порядку, встановленому законом, і укладення такої угоди не є підставою для неявки обвинуваченого в судове засідання 23 червня 2022 року.

Щодо особистих питань, з яких обвинувачений не з`явився в судове засідання 23 червня 2022 року, і на які покликається прокурор в судовому засіданні, суд зауважує, що сумнівів в тому, що мати обвинуваченого хворіє, в суду немає, однак, зважаючи на процесуальну поведінку обвинуваченого впродовж розгляду кримінального провадження, в суду відсутні підстави вірити обвинуваченому, що він дійсно 23.06.2022 вирішував питання з доставкою матері до медичного закладу. При цьому суд зауважує, що в судовому засіданні встановлено, що в заяві від 23.06.2022 обвинувачений повідомив інформацію про те, що він захворів, натомість в судовому засіданні 19.07.2022 обвинувачений повідомив, що хворіє його мати, що викликає сумніви в належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

Доводи прокурора, пов`язані з угодою про визнання винуватості судом не аналізуються та не спростовуються, оскільки до вирішення питання, пов`язаного з затвердженням угоди, суд не переходив.

За таких обставин, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився у судове засідання 23.06.2022, і не подав жодного документу, який би підтверджував поважність причин неприбуття в судове засідання, що є порушенням ним обов`язків, встановлених п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, зважаючи на чисельні зловживання обвинуваченим процесуальними правами, що констатовано ухвалами суду, наведене є підставою для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченго заставодавцем ОСОБА_8 у сумі 153680,00 грн. на підставі ч. 8 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 182, 376 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
Звернути в дохід держави заставу в розмірі 153680 /сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят/ грн. 00 коп., внесену 26 квітня 2019 року заставодавцем ОСОБА_8 за обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2019 року у справі №463/3309/19 /Т.1 а.с.115-118/.

Копію ухвали для відома надіслати заставодавцю ОСОБА_8 та ТУ ДСА у Львівській області.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1