У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/4318/22

№ 1-кс/183/1058/22

04 серпня 2022 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000686 від 02 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бікін Хабаровського краю, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, працюючого водієм в ТДВ «Новомосковське АТП», не одруженого, але зі слів проживаючого як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000686 від 02 серпня 2022 року, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що під час досудового розслідування встановлено, що 07 липня 2022 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_5 прийшов до місця проживання свого знайомого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними виник словесний конфлікт. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій прямий умисел, 07 липня 2022 року приблизно о 16 годині 32 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс 3 удари лівою рукою в область правої частини голови ОСОБА_7 та 4 удари правою рукою в область лівої частини голови ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді набряку головного мозку, внутрішньочерепної травми, від яких ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова».

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

02.08.2022 року о 17:05 годин ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України затримано.

03.08.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: показаннями свідка ОСОБА_8 , яка є дружиною ОСОБА_7 , та пояснила, що ОСОБА_5 спричинив її чоловіку тілесні ушкодження за місцем їхнього мешкання; показаннями свідка ОСОБА_9 , а також даними слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що бачила, як 07.07.2022 ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження (наніс удари в голову) за місцем мешкання останнього під час конфлікту; показаннями підозрюваного ОСОБА_5 , який пояснив, що 07.07.2022 він наніс один удар ОСОБА_7 під час конфлікту; та іншими матеріалами кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, розуміє, що у разі визнання його судом винним у його вчиненні його може буде засуджено судом до позбавлення волі на строк від 8 до 10 років, тому існує можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 мешкає в одному населеному пункті зі свідками кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , тому підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків з метою змусити їх змінити свої показання.

Також слідчий посилається на тяжкість інкримінованого злочину та його смертельні наслідки, що виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи обвинуваченого та тримання його під вартою, як виключну міру запобіжного заходу.

Слідчий вказує, що з урахуванням наявності вказаних ризиків, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігти вказаному ризику більш м`які запобіжні заходи не в змозі, оскільки вони не зможуть достатнім чином обмежити свободу його пересування з метою виконання цілей запобіжного заходу.

Слідчий вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні не надано. Вважає доводи, на які посилається прокурор виключно припущеннями. У зв`язку з чим просив обрати запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, посилаючись на постійне місце реєстрації й проживання свого підзахисного, офіційне працевлаштування та наявність стійних соціальних зв`язків, оскільки останній перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. У повному обсязі підтримав свого захисника.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання захисника про застосування підозрюваному домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, вислухавши позицію учасників судового провадження, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

02.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000686 внесено відомості за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

02.08.2022 року о 17:05 годин ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України затримано.

03.08.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання застосування підозрюваному запобіжного заходу, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим КПК України.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, на переконання слідчого судді довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

З приводу наявності ризиків, на які посилається прокурор, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і розуміючи наявність вагомих доказів та невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду.

Проте цей ризик істотно зменшується, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, проживає разом із жінкою як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, офіційно працює, має позитивні характеристики як за місцем роботи, так і проживання, є учасником бойових дій, його вік. Отже, у нього є міцні соціальні зв`язки, позитива репутація, тому ризик переховування знижується.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також істотно зменшується, з огляду на те, що підозрюваний хоча й знає анкетні дані свідків, проте деякі з них вже допитані, брали участь у слідчому експерименті та інших слідчих діях, тому вплив на них не змінить суттєво позицію сторони обвинувачення, оскільки підозра підтверджена й іншими вагомими доказами. Відтак, впливати на свідків є сумнівним.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи, зокрема, домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби, не зможе запобігти всім доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік підозрюваного та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Перевіряючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, виходжу з того, що домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби, з урахуванням того, що підозрюваний офіційно працевлаштований і це є його єдиним законним джерелом доходу, є також достатньо тяжким запобіжним заходом, оскільки підозрюваний не може залишити житло у цей період, він втрачає певні зв`язки у соціумі тощо.

В даному випадку цей запобіжний захід повністю запобігає ризикам, що доведені прокурором, а саме ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків.

Отже, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби, є виправданим і доцільним. Водночас застосування виняткового запобіжного заходу є надмірним та не відповідає обставинам кримінального провадження, особі підозрюваного та доведеним ризикам переховування та впливу на свідків.

У своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (це висвітлено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від «20» січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від «14» жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від «20» травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу немає, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його вік, слідчий суддя доходить висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 має бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000686 від 02 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 02 жовтня 2022 року за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області, прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) у разі зміни постійного місця проживання повідомляти слідчого, прокурора та суд;

4) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 години до 06.00 години.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту негайно передати для виконання до Новомосковського районного відділу поліції Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України звільнити негайно ОСОБА_5 з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання.

Повний текст ухвали складено і оголошено 05 серпня 2022 року о 08 годині 30 хвилин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1