Справа № 206/2055/22
Провадження № 1-і/206/22/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпро в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до ЄРДР під № 0000596 від 09.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000596 від 09.12.2021 за ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України.
Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 14.03.2022 №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» змінено територіальну підсудність Енергодарського районного суду Запорізької області на Самарський районний суд м. Дніпропетровська.
Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що у провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000596 від 09.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.12.2021 відносно ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.02.2022 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено строком до 60 днів, з 11.02.2022 до 09.04.2022 включно. В подальшому у зв`язку із веденням воєнного стану на території України відповідно до вимог ст. 615 КПК України, на підставі листа Василівської окружної прокуратури Запорізької області було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 09.06.2022. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 02.06.2022 строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, до 28.07.2022 (включно). Під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 враховувалися наступні ризики: вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від суду. На даний час заявлені ризики не зникли та не зменшилися, зокрема: злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та невідворотність покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 буде переховуватися від суду, чим перешкоджатиме встановленню істини у провадженні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 не мешкає за місцем реєстрації, місце його проживання на час обрання запобіжного заходу було не відомо, а також він не має місця роботи та стійких соціальних зв`язків, що вказує на те, що останній може у будь який момент залишити територію Запорізької області та переховуватися від суду, чим перешкоджатиме всебічному судовому розгляду та виконанню процесуальних рішень у кримінальному провадженні, що підтверджує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 будучи засудженим 12.11.2021 вироком Енергодарського міського суду Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до трьох років обмеження волі з випробуванням, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, що підтверджує те що він перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі, відсутність у ОСОБА_4 стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи та проживання, тому є ризик того, що обвинувачений може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності; запобіжний захід у вигляді застави є надто м`яким, а також відсутність достатніх коштів у обвинуваченого ОСОБА_4 свідчить про очевидну неможливість виконання ним обов`язків по внесенню застави, у зв`язку із чим просила клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити клопотання в повному обсязі.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, та просив відмовити в його задоволенні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки прокурор посилаючись на ст. 615 КПК України просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , однак вказана стаття застосовується в тому випадку якщо триває досудове розслідування, а обвинувальний акт за обвинувачення ОСОБА_4 направлено до суду. У зв`язку з чим, вважав клопотання необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора повністю, оскільки вважає, що вказане клопотання є безпідставним та необґрунтованим.
Суд, заслухавши клопотання, думку учасників процесу, приходить до наступного.
Статтею 8 КПК України кримінальне провадження, визначено що здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у Кримінальному провадженні, а також, і у відповідності з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Згідно зі змістом ст. 131 та ст. 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Частиною першою ст. 199 КПК України, визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Судом встановлено, що Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.12.2021 відносно ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.02.2022 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено строком до 60 днів, з 11.02.2022 до 09.04.2022 включно. В подальшому у зв`язку із веденням воєнного стану на території України відповідно до вимог ст. 615 КПК України, на підставі листа Василівської окружної прокуратури Запорізької області було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 09.06.2022. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 02.06.2022 строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, до 28.07.2022 (включно).
Частиною першою ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Так, згідно з позицією Європейського суду з прав людини питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання, зокрема за ч. 2 ст. 289 КК України - позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.
Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, та можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки останній не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів, крім того, ОСОБА_4 будучи раніше судимим за злочини проти власності, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову, вчинив новий умисний корисливий злочин.
До доводів захисника-обвинуваченого ОСОБА_5 щодо тієї обставини, що прокурор в клопотанні посилається на ст. 615 КПК України, у зв`язку з чим клопотання не підлягає задоволенню, суд відноситься критично та не приймає до уваги, оскільки прокурором обґрунтовано зазначено ризики відповідно до ст. 177 КПК України.
Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що у зв`язку з періодом воєнного стану та збройної агресії в Україні, що перешкоджає розгляду зазначеного кримінального провадження, у разі не продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання вартою, обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може виїхати на непідконтрольну Україні територію. Так, обвинувачений має місце реєстрації та мешкав на зазначеній території у місті Енергодар Запорізької області, що на теперішній час є тимчасово окупованою територією України.
Таким чином, ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не перестали існувати.
Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також, враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом, як соціальні зв`язки обвинуваченого, їх вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою обвинуваченого, та вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у тяжкому злочині, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.
Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище.
Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та подовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7,9, 177, 178, 199, 331, 370,372,395КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000596 від 09.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів починаючи з 26.07.2022 до 23.09.2022 включно до 12 год. 00 хв.
Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, для особи яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суддя ОСОБА_1