У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу тримання під вартою

23 вересня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя Рудаков Д. І. з участю секретаря судового засідання Онишкевича О.І, прокурора Квасниці В.М., захисника Голеня І.Р., підозрюваної ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого слідчого в відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенант поліції Тарасюка С. С., погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова Львівської області Квасницею В.М. у кримінальному провадженні №0000337 від 17.03.2022, за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м.Львова, українці, громадянці України, раніше неодноразово судимій, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

слідчий слідчого в відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області Тарасюк С. С., як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокуроромГалицької окружної прокуратури м.Львова Львівської області Квасницею В.М. про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивує тим, що остання підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0000337 від 17.03.2022, а саме у тому, щоОСОБА_1 у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, діючи за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи умисел на незаконне збагачення шляхом придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», за невстановлених досудовим слідством обставин незаконно придбала наркотичний засіб «метадон», обіг якого обмежено, та незаконно зберігала такий за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 з метою збуту до 24.12.2021.

Встановлено, що 24.12.2021 приблизно о 20:20год. ОСОБА_1 , діючи за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи у приміщенні будинку за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного збуту наркотичних засобів, незаконно збула ОСОБА_2 (анкетні дані відносно якої змінено) за ціною 600,00 (шістсот) гривень згорток, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка, згідно з висновком експерта, є «метадоном», що відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,2337 грам.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, діючи за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, маючи умисел на незаконне збагачення шляхом придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», за невстановлених досудовим слідством обставин незаконно придбала наркотичний засіб «метадон», обіг якого обмежено, та незаконно зберігала такий за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 з метою збуту до 11.08.2022.

В подальшому, 11.08.2022 року приблизно о 15:15год. ОСОБА_1 , діючи повторно, за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, перебуваючи поблизу магазину, що розташований за адресою: м.Львів, вул.Повітряна, 17, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного збуту наркотичних засобів, незаконно збула ОСОБА_3 (анкетні дані відносно якого змінено) за ціною 500,00 (п`ятсот) гривень фольговий згорток, в якому знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, яка, згідно з висновком експерта, є «метадоном», що відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,1366 грам.

22.09.2022 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м.Львова, українці, громадянці України, раніше неодноразово судимій, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Про підозру у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_1 повідомлено 22 вересня 2022 року. З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрювана, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інший злочин. А тому вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з нею процесуальних рішень. Разом з тим, при виконанні судом вимог ч.4 ст. 183 КПК України, щодо визначення застави, враховуючи передбаченні ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України обставини, є необхідним визначити останній заставу у розмірі - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваної є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, окрім цього не заперечує про визначення розміру застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною, покладених на нею обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї.

Підозрювана вину не визнала, у клопотанні просила відмовити.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваної та її захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000337 від 17.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_1 повідомлено 22 вересня 2022 року.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного подання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваній, яку слідство обґрунтовує: протоколами за результатами контролю за вчиненням злочину; протоколами огляду грошових купюр; протоколами огляду покупця; протоколами огляду місця події; протоколом допиту свідка ОСОБА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_3 ; висновком експерта №СЕ-19/114-21/23099-НЗПРАП від 04.01.2022 за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; висновком експерта №СЕ-19/114-22/14655-НЗПРАП від 22.08.2022 за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів речовими доказами у справі та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

При обранні запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_1 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які обгрунтовуються слідчим у заявленому клопотанні.

Так кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Крім того, як зазначає ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність ( «СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).

Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрювана може незаконно переховуватися від органу досудового розслідування/суду існує та обумовлений можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_1 , передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а також існування умов для життя підозрюваної ОСОБА_1 в умовах розшуку, можливості її переховування як на території України, так і за межами України (в тому числі на території АР Крим). Крім цього, характеризуючі дані на підозрювану свідчать про те, що вона раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, що підтверджує існування наведеного ризику і в даному випадку. Окрім цього підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки органом досудового розслідування відпрацьовуються можливі версії вчиненого кримінального правопорушення, вживаються заходи щодо встановлення можливих співучасників вчиненого кримінального правопорушення, вживаються заходи щодо документування злочинної діяльності осіб, причетних до незаконного збуту наркотичних засобів, відтак, будучи знайомою з вказаними особами, ОСОБА_1 може вжити дієвих заходів, спрямованих на уникнення такими особами кримінальної відповідальності за свою діяльність.

Ризик вчинення підозрюваною інших кримінальних правопорушень обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_1 офіційно не працює, а отже не має постійного та стабільного доходу, на даний час притягується до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що особа на шлях виправлення не стала та продовжує займатись кримінально карною протиправною діяльністю.

Враховуючи наведені вище обставини, прихожу до переконання, що до підозрюваної слід застосувати запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, саме стаття 5 Конвенції розкриває питання права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до прецедентного права Суду, гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні (дивіться Мангурас проти Іспанії [ВП], №. 12050/04, § 78, ЄСПЛ 2010 року). Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (дивіться Неймайстер проти Австрії, 27 червня 1968 року, § 14, серія А 8). Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого (дивіться Maнгурас, наведена вище, § § 79 - 80). Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити (дивіться Toшев проти Болгарії, № 56308/00, § 68, 10 серпня 2006 року; і Iванчук проти Польщі, № 25196/94, § 66, 15 листопада 2011 року).

Навіть якщо рішення національних судів про відмову звільнення під заставу засновані на «відповідних» і «достатніх» підставах Суд повинен також встановити, чи виявили компетентні національні органи влади «особливу ретельність» при вирішенні цього питання. Суд вважав, що цей критерій повинен бути доречним навіть у зв`язку з рішенням щодо визначення умов звільнення під заставу після того, як звільнення під заставу було офіційно дозволено, якщо особа залишилася в ув`язненні внаслідок відсутності можливості внести заставу (дивіться Koлаковіч проти Мальти, № 76392/12, § 74, 19 березня 2015 року).

Так, у справі Mangouras v. Spain ЄСПЛ вказав, що оскільки зростаючий стандарт в галузі захисту прав людини відповідно і неминуче вимагав більшої твердості при оцінці порушень фундаментальних цінностей демократичних суспільств, при визначенні розміру застави не можна виключати прийняття до уваги професійного середовища, яке сформувало обставини для даної діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу.

Та більше, у цій справі заявнику було призначено заставу у сумі 3 000 000 євро і було встановлено, що вказана сума, швидше за все, перевищувала платоспроможність заявника. Однак, враховуючи винятковий характер справи та величезний збиток ЄСПЛ визнав, що визначення застави у такому розмірі не є порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. CzechRepublic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрювану від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого її ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя враховує, що ймовірний злочини віднесений до категорії тяжких.

Тому, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси кримінального провадження, вік підозрюваної, має на утриманні неповнолітніх дітей, вважаю, що підозрюваній слід визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року.

На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та не буде завідомо непомірним для неї.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого задовольнити.

Обрати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_1 , рахувати з часу затримання- 21 вересня 2022 року о 20:57.

Визначити підозрюваній ОСОБА_1 заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 49 620 грн.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок, ОСОБА_1 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_1 покладаються такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Д.І. Рудаков