ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1451/22 Справа № 204/6551/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК України (далі - КК),-
В С Т А Н О В И Л А :
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого групи прокурорів (прокурора) у кримінальному провадженні - прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 30 жовтня 2022 року, без визначення розміру застави.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що в травні 2021 року більш точної дати досудовим слідством не встановлено ОСОБА_9 познайомився з директором будівельної фірми ТОВ «М-ДекоБуд» ОСОБА_10 , який запропонував ОСОБА_11 підрядні роботи з виготовлення металоконструкцій. Досягнувши попередніх домовленостей було укладено відповідний договір підряду № 15/06-21 від 15.06.2021 між ФОП « ОСОБА_12 » та ТОВ «М-ДекоБуд» в особі директора ОСОБА_10 . В червні цього ж року ОСОБА_9 після отримання задатку в розмірі 300 000 гривень розпочав виробництво металоконструкцій. На початку вересня 2021 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не довелося за можливе), ОСОБА_9 було виготовлено більшу частину замовлення. У зв`язку з підвищенням цін на матеріали ОСОБА_9 звернувся до директора ТОВ «М-ДекоБуд» ОСОБА_10 , з проханням надати 150 000 гривень, для своєчасного виготовлення металоконструкцій. В ході розмови ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 , що в нього відсутні кошти для фінансування замовлення.
15 січня 2022 року директором ТОВ «М-ДекоБуд» ОСОБА_10 було перераховано на банківську картку ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 20 000 гривень. В цей же день (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не довелося за можливе), ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 , прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де вході розмови ОСОБА_8 почав погрожувати ОСОБА_9 фізичною розправою з приводу не виготовлення останнім повного об`єму металоконструкцій.
Приблизно в січні 2022 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не довелося за можливе), перебуваючи у невстановленому місці, будучи обізнаним про діяльність ОСОБА_9 та його цивільно-правові відносини з ТОВ «М-ДекоБуд», у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на вимагання, тобто вимоги передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а саме: грошових коштів отриманих від виготовлення металоконструкцій. Реалізуючи свій злочинний умисел, в невстановлений досудовим розслідування час, перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_8 повідомив раніше йому знайомому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про свої злочинні наміри та запропонував спільно, погрожуючи фізичним насиллям та систематично отримувати від ОСОБА_11 грошові кошти отримані від виготовлення металоконструкцій, на що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали свою добровільну згоду.
Таким чином, ОСОБА_8 вступив в попередню змову з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 направлену на вимагання, тобто вимоги передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим та його близькими родичами. Приблизно 22 січня 2022 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не довелося за можливе), керуючись єдиним корисливим умислом, ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та невстановлена в ході досудового розслідування особа прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_9 .
В цей же день, у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_8 перебуваючи у приміщенні цеху за вказаною адресою, діючи умисно, за попередньою змовою, в групі з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 став вимагати у ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 2000 доларів США, при цьому погрожуючи фізичною розправою йому та членам його сім`ї. Після неодноразових погроз фізичним насиллям, які надходили від ОСОБА_8 побоюючись за життя і здоров`я членів своєї родини, на вимоги вказаних осіб був вимушений погодиться та 22.01.2022 року передав вказаним особам грошові кошти в сумі 40 000 гривень, які були перераховані з банківської картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 видану на ім`я сина ОСОБА_12 на карту АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 .
Приблизно в січні 2022 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не довелося за можливе), ОСОБА_8 прибув за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Портова, 1 в. Під час розмови він неодноразово погрожував фізичною розправою та знищенням майна і висунув вимогу завершити роботи з виготовлення залишкової кількості металоконструкцій. Вказані металоконструкції відповідно до додатку № 1 договору будівельного підряду № 15/06-21 від 15.06.2021 у лютому 2022 році були передані ТОВ «М-ДекоБуд» для монтажу, про те вказане підприємство не розрахувалося за виготовлену продукцію на суму 350 000 гривень.
Так, 23 червня 2022 року ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_10 , як директору ТОВ «М-ДекоБуд» з метою отримання грошових коштів за виготовлення металоконструкцій відповідно до договору, на що останній відповів, що він розрахувався з ОСОБА_8 і всі питання повинні задавати йому.
Приблизно 24 червня 2022 року продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний умисел, достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не довелося за можливе), приблизно о 16 годині ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 і висунув вимогу приїхати на зустріч в кафе «Борщ» по бульвару Будівельників в м. Кам`янське.
В цей же день близько о 18 годині на автомобілі «Фольцваген Пасат» д.н. НОМЕР_3 , яким фактично користується ОСОБА_9 , останній прибув до зазначеного кафе «Борщ», яке розташоване по бульвару Будівельників в м. Кам`янське, де його вже чекали ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Під час розмови ОСОБА_8 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, став вимагати у ОСОБА_9 сплатити грошові кошти в сумі 2000 доларів США. У разі відмови сплати грошових коштів ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 погрожували потерпілому та членам родини фізичною розправою.
В результаті, ОСОБА_9 побоюючись за своє життя та життя своїх близьких передав ОСОБА_8 наявні у нього 1100 доларів США.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 02.08.2022, приблизно о 11 годині 35 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не довелося за можливе), достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 прибули на автомобілі Hyundai I30, д.н.з. НОМЕР_4 , за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Портова, 1 в де побачив раніше знайомого йому ОСОБА_16 , котрий знаходився в приміщенні за вищевказаною адресою, в ході розмови ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_16 про необхідність надати йому рулон брезенту.
У цей час, ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , помітили, що посередині приміщення знаходиться пилосос Karcher MV-5 жовтого кольору, що належить ОСОБА_9 , визначивши його об`єктом свого злочинного посягання, та у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Перебуваючи в тому ж місці в той же час, ОСОБА_8 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, запропонував ОСОБА_15 викрасти пилосос Karcher MV-5 жовтого кольору, на що ОСОБА_15 дав свою добровільну згоду та у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.
Далі, 02.08.2022 приблизно о 11:35 годині, ОСОБА_15 , вчиняючи кримінальне правопорушення, продовжуючи знаходитись в приміщенні за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Портова, 1 в, реалізовуючи спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, направлений на грабіж, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що їх дії є очевидними для оточуючих ОСОБА_16 , спільно з ОСОБА_8 , заволоділи мобільним телефоном пилососом Karcher MV-5 жовтого кольору, поклали його до автомобіля Hyundai I30, д.н.з. НОМЕР_4 , не реагуючи на вимоги ОСОБА_16 повернути викрадене майно, покинули місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК.

25.06.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК та 08.08.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК.
30.08.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 370 КПК. Вказує, що стороною обвинувачення не доведено наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а висновки слідчого судді щодо їх наявності не підтверджено жодними доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аргументує тим, що в судовому засіданні не було досліджено жодного доказу, який би підтверджував наявність факту вимоги передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим та його близькими родичами зі сторони підозрюваного, а також про право власності потерпілого на пилосос Karcher MV-5. Крім того, як стверджує апелянт, наданий потерпілим стороні обвинувачення відеозапис, який було досліджено в судовому засіданні, взагалі спростовує наявність факту відкритого викрадення пилососу, так як свідчить про добровільну передачу майна між особами, які є на відеозапису. Водночас вказує, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі безпідставно зазначено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину проти миру та безпеки людства, оскільки підозри у вчиненні зазначених злочинів йому вручено не було.
Також захисник посилається на те, що заявлені прокурором та встановлені слідчим суддею ризики не підтверджені жодними доказами. В обґрунтування зазначає, що ризик можливості ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду відсутній, оскільки він не вчинив з цього приводу жодних дій, а навпаки без зволікань з`явився до слідчого судді на визначений час знаючи, що його викликано для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, вказаний ризик спростовується його сімейним та матеріальним станом, незадовільним станом здоров`я, соціальними зв`язками, а також забороною виїзду на даний час чоловіків віком від 18-60 років.
Окрім того зазначає, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які використовувалися підозрюваними при підготовці до вчинення злочинів є також не доведеним, оскільки прокурором не зазначено, що саме за речі та документи будуть знищені, та чи взагалі підозрюваний має доступ до них. До того ж, органом досудового розслідування у підозрюваного вже були проведені обшуки. Водночас підозра пред`явлена ОСОБА_8 не містить в собі посилання на те, що підозрюваний є керівником управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради та організатором злочинної групи, на що посилається в ухвалі слідчий суддя.
Разом з тим вказує, що слідчим суддею безпідставно зазначено про наявність ризику вчинення підозрюваним незаконного впливу на експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні з огляду на наявність корупційних зв`язків у державних та правоохоронних органах, оскільки ОСОБА_8 не підозрюється у вчиненні корупційних злочинів та слідчим суддею не було досліджено будь-яких доказів на підтвердження цього.
Водночас, на переконання сторони захисту ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є недоведеним, оскільки посилання органу досудового розслідування на вказаний ризик є неконкретними та недостатніми, у зв`язку з чим цей ризик не повинен враховуватися при обранні запобіжного заходу.
Крім того, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що у слідчого судді не було вагомих підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зазначення недоцільності визначення розміру застави.
На підставі викладеного, захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2022 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні та просив обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно вимог ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.
Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкції ч.4 ст.189 та ч.4 ст.186 КК, за якими йому повідомлено про підозру, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна та позбавлення волі на строк від семи до десяти років, відповідно.
Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:
b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;
c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).
Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень за ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК підтверджується наведеними в клопотанні прокурора та перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом перегляду відеозапису від 10.08.2022 (а.с.34-36, 37-38); протоколами оглядів предметів від 27.06.2022 (а.с. 23-24, 25-28, 29-33); протоколом потерпілого ОСОБА_9 від 25.06.2022 (а.с.19-22); допитом свідка ОСОБА_12 від 15.08.2022 (а.с.39-41); висновком судової товарознавчої експертизи №1976 від 17.08.2022 (а.с.49-54); повідомленням про підозру ОСОБА_8 ( а.с.42-47).
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).
Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри за ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК.
Таким чином, на переконаня апеляційного суду, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є неспроможними.
Наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Зокрема, про наявність вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання йому винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, можливість виїжджати за межі України (або в межах України) з метою уникнення кримінальної відповідальності та піддання справедливому покаранню. Крім того, задля маскування злочинної діяльності та надання їй зовнішніх ознак легітимності ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які використовувалися підозрюваними при підготовці до вчинення злочинів, безпосереднього планування та реалізації алгоритму злочинних дій щодо заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 . Окрім того, про наявність вказаних ризиків свідчить спосіб вчинення злочину - систематичне вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_9 за його вказівкою, як керівника управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради та організатора злочинної групи. Водночас, у кримінальному провадженні призначена судова експертиза, а тому існує ризик позапроцесуального впливу підозрюваного, у тому числі шляхом використання корупційних зв`язків у державних та правоохоронних органах, на осіб, які мають спеціальні знання у певній галузі та проводять відповідні експертні дослідження.
Таким чином слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цих злочинах, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, про який слідчому судді не надано відомостей, які б унеможливлювали застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, репутацію підозрюваного, майновий стан та відсутність судимостей та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі особисте зобов`язання, на чому наполягає захисник, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.
За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК та будь-яких обґрунтувань того, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.
У той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги сторони захисту щодо необґрунтованості висновку слідчого судді про недоцільність визначення розміру застави, саме у зв`язку із вчиненням підозрюваним ОСОБА_8 злочину проти миру та безпеки людства на території України, де на даний час введено воєнний стан (злочини, передбачені статтями 109 144-1, 258 258-5, 260, 261, 437 442 КК України), оскільки йому не було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів та це суперечить положенню ч.4 ст.183 КПК. Між тим, суд апеляційної інстанції враховує, що оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч.4 ст.189 КК України злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства, тому слідчий суддя правомірно не визначив у даному випадку розмір застави, що узгоджується з приписами п.1 ч.4 ст.183 КПК.
Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, без визначення відповідного розміру застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01.09.2022 року є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для його скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2022 року, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного за ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 30 жовтня 2022 року, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4