Справа № 276/806/22
Провадження по справі 1-кс/276/155/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2022 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою освітою, безробітного, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2022 за №0000070,

в с т а н о в и в :
06.06.2022 слідчого СВ відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 за погодження прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме у тому, що 02.06.2022 близько 01 год. 00 хв. внаслідок словесного конфлікту між ним та ОСОБА_7 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння на польовій дорозі між населеними пунктами c. Корчівка та с. Бабичівка Пулинської ОТГ Житомирського району Житомирської області, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, ОСОБА_5 наніс один удар кулаком руки в область плеча ОСОБА_7 , від завданого удару він не втримався на ногах та впав на землю. Після чого ОСОБА_5 затиснув своїми обома ногами корпус тіла ОСОБА_7 та за допомогою передплічь обох рук умисно почав здавлювати шию останнього, до того часу поки потерпілий не перестав подавати ознаки життя, спричинивши таким чином смерть ОСОБА_7 , яка настала внаслідок механічної асфіксії.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий вказав, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, останній матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, впливати на останніх, оскільки свідки, потерпіла у даному кримінальному провадженні є знайомими останнього та проживають в сусідніх населених пунктах. Також відповідно до допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_5 наказав останньому не розповідати про вчинений ним злочин, свідком якого він став, що вказує на можливість в подальшому вчинення будь яких дій як фізичного, так і морального характеру з метою зміни дачі показів чи відмови від їх надання. Крім цього, останній після вчинення злочину умисно знищив шляхом спалювання одяг потерпілого ОСОБА_7 , а саме куртку та футболку на якій, можливо, зберігались сліди вчинення кримінального правопорушення, що унеможливлює в подальшому його використання як доказу в кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевказані обставини, слідчий та прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просять обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, зазначивши, що між ним та потерпілим дійсно виник конфлікт, однак, смерть потерпілого настала від рук ОСОБА_8 , який душив ОСОБА_7 за шию. ОСОБА_5 повідомив, що разом з потерпілим проходили військову службу, були в гарячих точках, товаришував з ним, такі тяжкі наслідки настали ненавмисно. Швидку не викликали, оскільки були впевненні, що потерпілий живий та все з ним буде нормально. Після події, яка трапилась 02.06.2022, він цікавився, чи не повернувся додому ОСОБА_7 , також сказав дружині, щоб викликала швидку. Просив застосувати до нього запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, хоче сприяти слідству для забезпечення належного досудового розслідування.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 зазначив, що з урахуванням показів ОСОБА_5 , який не має наміру ухилятися від слідства та впливати на потерпілу і свідків, достатнім буде обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання останнього.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог ст.194 КПК України слідчий суддя враховує наступні обставини.

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа, можливо, вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення «N.C. проти Італії» від 11 січня 2001, §45).

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурором та слідчим на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.06.2022; протоколом огляду місця події від 05.06.2021, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця події від 05.06.2022, а саме ділянки місцевості між с. Корчівка та с. Липівка Пулинської ОТГ; лікарським свідоцтвом про смерть №1773 від 05.06.2022, відповідно до якого смерть ОСОБА_7 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї з метою вбивства; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.06.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.06.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04.06.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.06.2022; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 03.06.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 04.06.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 05.06.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 05.06.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 04.06.2022.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, зокрема в пункті 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років (ч. 1 ст. 115 КК України), може вдатися до відповідних дій. Крім того, після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 не зателефонував в заклад охорони здоров`я, не надав будь якої допомоги потерпілому, не повідомив близьких родичів про подію, яка сталась, в судовому засіданні свою винуватість не визнав, повідомивши, що саме ОСОБА_8 причетний до смерті потерпілого, що може свідчити про наявність вказаного ризику. Відтак, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Доведеним є також ризик того, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Про це свідчить те, що останній після вчинення злочину, згідно показів свідка, умисно знищив шляхом спалювання одяг потерпілого ОСОБА_7 , а саме куртку та футболку, на якій могли зберігатись сліди вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 , вчинено в умовах діючого в Україні воєнного стану, що може свідчити про відсутність факторів, які б стримували підозрюваного до вчинення протиправних дій, а звідси і до належного виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя враховує початкову стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, розпочатого лише 03.06.2022, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України, особу підозрюваного та обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, буде суперечити суспільному інтересу та інтересу потерпілого, який полягає в захисті та охороні основоположного права людини на життя та здоров`я. Інший запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому, незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

Доводи підозрюваного та його захисника не спростовують вищевказані висновки, а тому слідчим суддею не беруться до уваги.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України, та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави. Строк дії ухвали слід рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного - з 13 год. 30 хв. 05.06.2022 року.

Відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання про застосування запобіжного заходу задоволити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави.
Рахувати строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання - з 13 год. 30 хв. 05.06.2022 року.

Строк дії ухвали встановити до 13 год. 30 хв. 04 серпня 2022 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 09.06.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1