Дата документу 02.03.2022 Справа № 334/4884/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/4884/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/763/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 2 березня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносноОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358. ч.3 ст.358. ч.4 ст.27, ч.2ст.15, ч.1 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2ст.15, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2ст.15. ч.3 ст.369 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки судовий розгляд у справі не закінчено, підстави змінювати запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який відсутні. Обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків, вчинити інший злочин.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком до 17 березня 2022 року. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на незаконність ухвали суду першої інстанції, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що продовжуючи йому строк тримання під вартою, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про його особу, який має місце проживання на його утриманні перебуває матір похилого віку інваліда другої групи. Крім того, у судовому засіданні вже допитані всі потерпілі, тому вплив на них відсутній. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, якими вирішувалося питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався приписів ст.331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених із корисливих мотивів, а також пов`язаних із корупцією, суспільно-корисною працею не займався, відсутнє постійне місце мешкання, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи і, у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує у разі засудження, вказує на існування ймовірного ризику переховування від суду.

При цьому, апеляційний суд також погоджується із ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на трьох потерпілих у кримінальному провадженні, які не допитані судом.

Таким чином, на думку колегії судді, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам провадження, при розгляді апеляційної скарги обвинуваченого неспростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків апелянтом та його захисником не надано.

При розгляді питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд урахував дані про особу обвинуваченого, у тому числі і ті обставини, які зазначені в апеляційній скарзі.
Посилання апелянта щодо міцності соціальних зв`язків, зокрема наявність постійного місця проживання та перебування на утриманні матері-інваліда не свідчать про зменшення існування зазначених вище ризиків та не можуть слугувати підставою для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, перебування на утриманні обвинуваченого матері-інваліда документально не підтверджено.

Відомостей про неможливість утримання ОСОБА_8 за станом здоров`я в умовах ізоляції від суспільства (СІЗО) матеріали провадження не містять.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до в п.3 ч.5 ст.182 КПК України зазначено, що розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні особо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
Крім того, судова колегія зауважує, що первісна ухвала слідчого судді від 11.01.2019 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою засвідчує застосування відносно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що буде діяти у разі внесення визначеного розміру, який не можна вважати непомірним, оскільки саме такий розмір застави, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення та репутацію обвинуваченого через негативні дані стосовно його особистості, достатньою мірою гарантуватиме виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наведених підстав є неспроможними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни ухвали суду, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції про необхідність дотримання судом вимог ч. 5 ст. 28 КПК України, згідно яких кримінальне провадження щодо особи, яка тримається від вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першої інстанції першочергово.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносноОСОБА_8 до 17 березня 2022 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4