Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/209/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 286КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 наухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 травня 2022 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Свєвєродонецьк, Луганської області, українцю, громадянину України, приватному підприємцю, одруженому, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000290,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, строком на 60 днів, а саме: з 23 год.28 хв. 14.05.2022 до 23 год.28 хв. 12.07.2022,

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , підозрюваному у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в відділі розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000290, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_9 повідомлено про підозру в тому, що він 14.05.2022 близько 17.00 год. в світлу пору доби, керуючи технічно-справним легковим автомобілем «Audi A 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, здійснював рух по автомобільній дорозі М-22 «Полтава-Олександрія» зі сторони міста Кременчук Полтавської області в напрямку міста Олександрія Кіровоградської області.
При цьому, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.2, 1.5, 2.3 "б" і "д"Правил дорожнього руху України (ПДР), згідно яких: п.1.2 В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен:б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху під час руху через власну необережність та недбалість позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху, та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.
Так, ОСОБА_9 , рухаючись по вищевказаній ділянці дороги, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, під час руху на вказаному автомобілі, не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, не переконався у відсутності транспортних засобів на смузі зустрічного руху, яким може бути створена перешкода чи небезпека, без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху, в безпосередній близькості із транспортним засобом, який рухався в зустрічному напрямку виїхав на смугу зустрічного руху при вільній своїй правій смузі руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 12.1 ПДР України (п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним).
Здійснюючи рух по смузі зустрічного руху ОСОБА_9 , не виконавши вимог п.п. 13.1 та 13.3 ПДР (п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; п. 13.3 Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху)
- створив умови при яких 14.05.2022 року близько 17.00 год.на автомобільній дорозі М-22 «Полтава-Олександрія» на території Олександрійського району Кіровоградської області на відстані 74,2 метрів до перехрестя з поворотом ліворуч на село Запоріжжя Олександрійського району Кіровоградської області відбулось зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався в зустрічному напрямку.
У результаті отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень:
- водій автомобіля «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув на місці ДТП.
- пасажир автомобіля «Audi A 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому 4-ох ребер, відриву селезінки, перелому плеча, пасажир вказаного транспортного засобу малолітній ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому променевої кістки правої руки та доставлені за медичною допомогою до центральної міської лікарні м. Олександрія Кіровоградської області.
Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 травня 2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Ухвала обґрунтована тим, що причетність ОСОБА_9 до оголошеної підозри підтверджується протоколом затримання підозрюваного (а.к. 11-15), повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (а.к. 16-20), протокол огляду місця ДТП (а.к. 24-28), іншими матеріалами клопотання.
Під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризиків, саме:
- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_9 може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення, маючи при цьому, з урахуванням відсутності стійких соціальних зв`язків, всі можливості та засоби, постійного місця проживання в т.ч. здійснення виїзду за межи території України. З огляду на те, що ОСОБА_9 є жителем іншого регіону України, а саме міста Сєвєродонецька, Луганської області, а орган досудового розслідування знаходиться в місті Кропивницький, враховуючи, що на всій території України введено військовий стан у зв`язку із збройною агресією РФ проти України вказаний ризик не є уявним, що дає підстави для обрання запропонованого органом досудового розслідування запобіжного заходу.
- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі документів пов`язаних транспортним засобом «Audi A 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 та інших об`єктів враховуючи, що досудове розслідування знаходиться на першочерговому етапі.
- п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України підозрюваний ОСОБА_9 з урахуванням бажання може уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, незаконно впливати на свідків, потерпілих та можливих очевидців, які підлягають допиту та проведенню за їх участі інших слідчих дій у кримінальному провадженні та які в тому числі проживають в одному з підозрюваним населеному пункті в м. Сєвєродонецька, Луганської області.
- п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України підозрюваний ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо часу місця та обставин подій, які відбувались в день скоєння злочину та мають значення.
- п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України підозрюваний ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази, будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в судовому засіданні суду першої інстанції, зокрема, з матеріалів які були надані слідчому судді не було встановлено саме причинний зв`язок між діянням і наслідками, що настали, яка є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину.

При таких фактичних обставинах справи, а саме враховуючи, що причинний зв`язок між діянням і наслідками, що настали, яка є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину - не встановлено, то дії його підзахисного не можуть бути кваліфіковані за ст.286 КК України, оскільки в даному випадку відсутня така основна ознака об`єктивної сторони злочину, як «причинний зв`язок між діянням і наслідками, що настали».

На думку сторони захисту у сторони обвинувачення відсутні правові підстави для кваліфікації дій ОСОБА_9 за ст.286 КК України.
Вважає, що стороною обвинувачення не тільки не був доведений факт «порушення хоча б одного пункту Правил дорожнього руху України який знаходиться в причинному зв`язку між діянням і наслідками не встановлено, тобто відсунься об`єктивна сторона даного правопорушення, яка є обов`язковою даного правопорушення, тобто стороною обвинувачення не доведено факт вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ст.286 КК України.
Разом з тим, захисник зазначає про те, що ризики, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, не підтверджені документально за випадків тільки слів сторони обвинувачення.
При цьому, ризики спростовуються даними про особу ОСОБА_9 , який є одруженим, має на утриманні малолітнього сина, має постійне місце проживання.
Крім того, ОСОБА_9 потребує медичного лікування і необхідної операції.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора або застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, прокурора, який просив судове рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника та прокурора необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, передбачених кримінальним процесуальним законом України.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
Слідчому судді при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказував на недоведеність ризиків.
Обґрунтованими є доводи захисників щодо відсутності ризику визначеного п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі документів пов`язаних транспортним засобом «Audi A 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 та інших об`єктів. Адже, автомобіль вилучено та на даний час знаходиться на штраф майданчику, також вилучені і інші документи.
Також, колегія суддів вважає, що не доведений прокурором ризик, визначений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_9 з урахуванням бажання може уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, незаконно впливати на свідків, потерпілих та можливих очевидців, які підлягають допиту та проведенню за їх участі інших слідчих дій у кримінальному провадженні. Зокрема очевидцем скоєного лише малолітній син та дружина підозрюваного, які в силу ст.. 63 Конституції України відмовилися від надання свідчень, а тому вказані свідки не можуть бути допитані, тому надані ними надані ними дані не можуть бути використані при зібранні доказів стороною обвинувачення.
Однак, колегія суддів не враховує доводи щодо відсутності інших ризиків, зазначених в ухвалі слідчого судді. Не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_9 , в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом впливу на експертів, спеціалістів.
Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, підозрюваний вину не визнає вказуючи на інші обставини скоєння ДТП, ніж зазначають свідки і потерпілі, ОСОБА_9 може впливати на свідків та потерпілих, оскільки має доступ до анкетних даних зазначених пасажирів, а також шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них.
Також, кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином, посягає на життя і здоров`я осіб, спричинило загибель людини та нанесення тілесних ушкоджень, які є потерпілими від кримінального правопорушення.
При цьому, від вчиненого кримінального правопорушення настали тяжкі наслідки, в результаті якого загинула особа.
А тому, колегія суддів погоджується з думкою судді районного суду про те, що у

ОСОБА_7 наявний ризик переховування від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, обвинувачений зможе без перешкод залишити своє місце проживання.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника про недоведеність ризиків.

Доводи апеляції захисника про те, що судом першої інстанції не враховано особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та офіційне місце реєстрації, раніше не судимий, має позитивні характеристики з місця проживання, соціальні зв`язки колегією судді не можу бути враховано, оскільки останній на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Підозра ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протокол огляду місця ДТП (а.к. 24-28), речовими доказами, які долучені до справи (а.с. 29).

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні доказів на вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення у вчиненні яких йому повідомлення про підозру, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегією суддів не можуть бути враховані твердження захисника про наявність припущень в діях ОСОБА_9 про порушення вимог ПДР, оскільки як вбачається з матеріалів справи ДТП сталося на смузі зустрічного руху транспортного засобу та апеляційній скарзі захисник жодним чином не спростовує доводи органу досудового розслідування щодо невиконання водієм ОСОБА_9 вимог ПДР.

Колегія суддів вважає, що наведені у клопотанні як слідчого так і слідчого судді ризики, як мета застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є загальними, не підтверджені достатніми доказами і ґрунтуються лише на одних припущеннях.
Протилежного, як слідчим у клопотанні так і прокурором під час апеляційного перегляду справи певними доказами не спростовано.
Дійшовши такого висновку колегія суддів враховує наступне.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що підозрюваний має намір переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а саме придбання проїзних документів, зняття з різного роду реєстраційних обліків, раптове звільнення з роботи, розпродаж майна тощо.
Також, не підтверджено наміри підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявність інформації, отриманої в результаті проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій про вчинення особою протиправної діяльності (підготовку до вчинення кримінального правопорушення, придбання предметів для цього), наявність попередніх судимостей, зв`язки з антигромадськими елементами, надходження до правоохоронних органів заяв та повідомлень про те, що особа здійснює підготовку до нового кримінального правопорушення.
Посилання слідчого судді на можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального колегія суддів не може враховувати як достатній ризик для обрання найбільш суворого виду запобіжного заходу.
Щодо вимог і допущених порушеннях обґрунтування попереднього ув`язнення, обов`язковості наведення конкретних мотивів, недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання, обґрунтованої підозри, ризикам переховування, перешкоджання здійсненню правосуддя, вчинення нових злочинів, детально викладено в рішеннях Європейського суд у справах «Бойченко проти Молдови» 11 липня 2006 року, «Алєксандр Макаров проти Росії» 15217/07, 12 березня 2009 року, «Мамедова проти Росії» 7064/05, 1 червня 2006 року, «Лабіта проти Італії» 6 квітня 2000 року, «Каучор проти Польщі» 3 лютого 2009 року.
Слідчим суддею належним чином не було прийнято до уваги ті обставини, що підозрюваний має постійне місце проживання та роботи, має родину яка утримується за його рахунок, в тому числі малолітню дитину та батьків похилого віку, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Зазначене свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_9 .

Кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином, посягає на життя і здоров`я осіб, спричинило загибель людини та нанесення тілесних ушкоджень особі, які є потерпілими від кримінального правопорушення.

В суді апеляційної інстанції сторона захисту просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого або обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, мотивуючи це тим, що у ОСОБА_9 перебуває у тяжкому стані в лікарні переніс операційне втручання та потребує тривалого лікування, останній має міцні соціальні зв`язки, а саме дружина і дитина, які на даний час перебувають на лікуванні, батьки похилого віку з якими на даний час перебуває дитина, яка отримала перелом руки, має постійне місце проживання.
Також, захисником надана характеристика на ОСОБА_9 , який як внутрішньо переміщена особа проживав з сім`єю в ІНФОРМАЦІЯ_5 » Межирівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області).
Згідно вказаної характеристики ОСОБА_9 брав участь у допомозі ЗСУ, був в складі територіальної оборони села та допомагав в плетінні маскувальних сіток, використовував свій транспорт для гуманітарної допомоги переселенцям громади та району.
ОСОБА_9 приймав активну участь в благоустрої дитячого садка та громади села.
За час перебування в центрі, показав себе як добропорядна, відповідальна людина, ніяких нарікань з боку адміністрації чи проживаючих людей не було.
Також, захисником додано довідка відповідно до якої у ОСОБА_9 відкритий перелом правої великогомілкої кістки з відривом власної зв`язки правого наколінника та йому проведено оперативне втручання.
Разом з тим, захисником додані чеки про оплату ОСОБА_9 гуманіраної допомоги та допомоги ЗСУ на загальну суму 9000 грн.
Також захисником додано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого ОСОБА_9 є фізичною особою-підприємцем та позитивно характеризується за місцем здійснення підприємницької діяльності.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 перебуває у тяжкому стані в лікарні переніс операційне втручання та потребує тривалого лікування та реабілітації, має міцні соціальні зв`язки дружину та дитину, які на даний час перебувають на лікуванні, батьків похилого віку є внутрішньо-переміщеною особою, у зв`язку з окупацією території, але маєпостійне місце проживання, брав участь у допомозі ЗСУ, характеризується як добропорядна, відповідальна людина, а також на даний час знаходиться на лікуванні після перенесеної операції, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно із ч. ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Отже, враховуючи наявність соціальних зв`язків, а також позитивної характеристики, стану здоров`я ОСОБА_9 та членів його сім`ї, ступеню його суспільної небезпечності та особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що на час досудового розслідування, ОСОБА_9 необхіднозастосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи надані стороною обвинувачення матеріали на підтвердження конкретних дій підозрюваного під час інкримінованого правопорушення, апеляційний суд вважає, що, в порушення ст. 194 ч.1 п.3 КПК України, стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів недостатньо для запобігання ризикам, встановленим судом. Прокурором та слідчим не доведено достатніх підстав, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно ж до практики Європейського суду з прав людини, судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин, зокрема ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції. Саме така правова позиція ЄСПЛ знайшла своє відображення у справі "Белевитський проти Росії", 1 березня 2007 року пункти 111 112.
Як вбачається з клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного, та доводів сторони обвинувачення щодо можливості задоволення клопотання, прокурором не наведено реальності обґрунтувань щодо неможливості забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків при застосуванні до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В свою чергу слідчий суддя під час розгляду клопотання, формально зазначивши про врахування обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України, пославшись на тяжкість інкримінованого правопорушення, перечисливши ризики дав їм аналіз без відповідно підтверджуючих доказів та прийшов до висновку про недоцільність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Така позиція слідчого судді суперечить практиці Європейського суду з прав людини, адже відповідно правовій позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), де сказано, що «при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів».
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника стосовно неповного врахування вимог кримінального процесуального закону слідчим під час підготовки клопотання та слідчим суддею під час його розгляду, - знайшли своє підтвердження під час здійснення апеляційного розгляду, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням згідно п.2 ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції.

З урахуванням даних отриманих під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, їх належної та об`єктивної оцінки, колегія суддів дійшла до висновку, що для запобігання встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, ОСОБА_9 слід, в межах строку досудового розслідування, застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
В контексті застосування на практиці вимог ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції, рішень ЄСПЛ («Бойченко проти Молдови», «Мамедова проти Росії», «Малик проти України», «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Шепель і Пасічник проти України») правових позицій та рекомендацій Верховного Суду по даній категорії справ, ряду об`єктивних обставин, які необхідні для проведення повного та об`єктивного судового слідства, з урахуванням серйозності висунутого проти ОСОБА_9 підозри, колегія суддів вважає, що для запобігання ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підозрюваному достатньо буде застосувати такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, в порядку передбаченому ст. 195 КПК України.

За таких підстав, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , в частині обрання більш м`якого запобіжного є частково обґрунтованими, а тому його апеляційна скарга підлягає частиковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню. В той же час колегія судді звертає увагу, що на момент винесення ухвали слідчого судді районного суду, з урахуванням наявних даних ухвала була винесення законно та обґрунтовано, але з урахуванням того, що на час розгляду клопотання в суді апеляційної інстанції з`явилися нові дані про стан здоров`я підозрюваного а тому наявні нові підстави для зміни запобіжного заходу.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Беручи до уваги також правові позиції, викладені у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваного, та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволенняклопотання слідчого та можливості застосування у даному кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді районного суду м. Кіровограда від 17 травня 2022 року, якою до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно скасувати, постановивши нову.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 травня 2022 року, якою ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000290,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, строком на 60 днів, а саме: з 23 год.28 хв. 14.05.2022 до 23 год.28 хв. 12.07.2022, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000290 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в нічний час доби, а саме з 21 год. до 06 год. наступної доби, строком до 17.07.2022 року включно.

На підставі ст. 194 ч.5 КПК України зобов`язати ОСОБА_9 :
-не залишати постійне місце проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 - в нічний час доби, а саме з 21.00 год. до 06.00 год. наступної доби;

- надати можливість підозрюваному ОСОБА_9 відвідувати медичні заклади для здійснення лікування.

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- здати слідчому на зберігання паспорт громадянина України та паспорт для виїзду з України;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.

Надати можливість працівникам прокуратури Кіровоградської області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_9 , безперешкодно перевіряти його за місцем проживання, вимагати усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Звільнити ОСОБА_9 , з-під варти негайно.

Копію даної ухвали направити до ГУ Національної поліції в Кіровоградській області для негайного виконання, в частині негайного постановлення на облік підозрюваного
ОСОБА_9 та здійснення контролю.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на процесуального прокурора по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4