Справа № 199/4376/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2022

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківьскій області ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей і документів по кримінальному провадженню №0000124 від 18.02.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

секретар судового засідання ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з клопотанням слідчий просить надати тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ): до оригіналів наступних документів:

-договору № 417 від 06.08.2021: Електромонтажні роботи (капітальний ремонт будівлі КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Лозівської міської ради Харківської області з облаштуванням автоматичної пожежної сигналізації за адресою: АДРЕСА_2 ) з усіма додатками та додатковими угодами до нього; проектно-кошторисної та експертної документації до вказаного договору; тендерної документації за вказаним договором; актів вже виконаних робіт; документів, які підтверджують розрахунок з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за виконані роботи за вказаним договором; документів (при наявності), складені особою, що здійснювала технічний нагляд за веденням даних робіт при визначенні фактично виконаних видів робіт та їх обсягів, з можливістю вилучення належним чином завірених копій вказаних документів.
Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що отримання тимчасового доступу необхідно з метою встановлення таотримання відомостей про фактичні обставини неякісного виконання робіт та можливого заволодіння бюджетними грошовими коштами, виділеними для капітального ремонту будівлі КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Лозівської міської ради Харківської області.
На підтвердження викладених у клопотанні обставин слідчим долучені наступні документи (у копіях):
витяг з ЄРДР №0000124 від 18.02.2022 р. станом на 221.02.2022 р.;
заяву про вчинення кримінального правопорушення від 07.02.2022 р.;
письмову вимогу слідчого в порядку ст. 93 КПК України від 21.02.2022 р. начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;
письмову вимогу слідчого в порядку ст. 93 КПК України від 21.02.2022 р. директору ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_5 ;
квитанцію АТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » про відправлення рекомендованого листа на адресу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 23.02.2022 р.
Заходами забезпечення кримінального провадження є передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості-1.
Щодо підстав, то підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При цьому обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві; втім, зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображена зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Крім того, відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Згідно з клопотанням слідчий нібито встановив факт неякісного виконання робіт та можливе заволодіння бюджетними грошовими коштами, виділеними для капітального ремонту будівлі КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Лозівської міської ради Харківської області.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

За ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 ЦПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З огляду на докази, надані слідчим, останнім не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Потребує також врахуванню, що в розумінні ст. 84 КПК України заява про вчинення кримінального правопорушення та вимоги слідчого не є доказами.

Разом з тим, потребує врахуванню те, що слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування (ч. 1 ст. 216 КПК України).

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 3 КПК України слідчий службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом (КПК України), здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

За ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є:
1) слідчі підрозділи:
а) органів Національної поліції;
б) органів безпеки;
в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства;
г) органів Державного бюро розслідувань;
2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ №570 від 06.07.2017 р. "Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України" слідчий - службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
У частині 1 статті 39 КПК України законодавцем визначено, що керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.
Згідно з п. 1 ч. 2 статті 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.
Доказів про визначення саме слідчого ОСОБА_2 , який здійснюватиме досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, в порушення п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівником органу досудового розслідування не приймалося.
У матеріалах, долучених до клопотання, також відсутні будь-які процесуальні рішення з приводу визначення прокурора ОСОБА_6 , який здійснюватиме процесуальне керівництво, а отже, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити повноваження на проведення відповідних дій слідчого, який подав клопотання про проведення, та прокурора, який його погодив (ч. 1 ст. 37, ч. 2 ст. 37, ч. ч. 1, 3, 6 ст. 110 КПК України).
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Таким чином, слід дійти висновку, що стороною обвинувачення не було долучено жодного належного доказу на підтвердження викладених у клопотанні обставин.
КПК України містить засоби правового захисту від довільного зазіхання з боку органів влади, включаючи, крім іншого, і заборону вилучення будь-яких документів і речей, що не мають прямого відношення до справи, яка розслідується.
Слідчий суддя не повинен в даному конкретному випадку компенсувати недоліки роботи слідчого та не виконувати вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для задоволення відповідних клопотань, та формально підходити до розгляду таких клопотань, приймаючи рішення про задоволення невмотивованих клопотань слідчого по кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи (а саме їх копії), за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що долучені докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та т.і.) свідчать про те, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, адже підстави, наведені для виправдання таких заходів слідчим уважати відповідними і достатніми, неможливо.
Керуючись п. 18 ч. 1 ст. 3, ст. 22, ч. 3 ст. 26, ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 5 ч. 2 ст. 131, ст. 132, ч. 4 ст. 163, ст. 216, ст.ст. 369 - 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей і документів по кримінальному провадженню №0000124 від 18.02.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, відмовити повністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя

Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1