Справа № 458/1064/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/354/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу судді Турківського районного суду Львівської області від 26 квітня 2022 року,
з участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
встановила:
на розгляді Турківського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого 13 вересня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000403 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Ухвалою суду першої інстанції від 26 квітня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 24 червня 2022 року включно.
Своє рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд мотивував тим, що ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що рішення суду ухвалене з грубим порушенням вимог КПК України та є незаконним.
Зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та необґрунтовано доводи клопотання.
Вважає хибним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість підозри.
Наголошує на відсутності умислу у обвинуваченого ОСОБА_6 на заподіяння тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .
На думку апелянта, прямий причинний зв`язок між смертю потерпілого та діями обвинуваченого відсутній.
Акцентує на відсутності ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 раніше не судимий, в розшуку ніколи не перебував і від органів досудового розслідування чи суду не переховувався.
Окрім цього зазначає, що стороною обвинувачення не наведено фактів існування ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні і у матеріалах справи також відсутні відповідні відомості.
Звертає увагу на належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 протягом досудового розслідування.
Покликається на невмотивованість оскаржуваної ухвали в частині, що стосується неможливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Вважає, що у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та загальною мобілізаціє, наявні об`єктивні підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, оскільки останній зарахований в запас, є придатним до військової служби, має військове звання, підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації, крім цього, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, також, має міцні соціальні зв`язки, здійснює догляд за своїм батьком - інвалідом III групи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймає активну участь у громадському житті села, має повну загальну середню освіту та вищу освіту, 12 квітня 2018 року, на підставі контракту був прийнятий на військову службу у Збройні сили України механіком-водієм бойових машин піхоти, нагороджений грамотою за старанність, розумну ініціативу, сумлінне виконання службових обов`язків до Дня Захисника Вітчизни, а у 2017 році нагороджений Медаллю за зразкове несення служби.
Наголошує, що обвинувачений ОСОБА_6 не є суспільно небезпечним і його особистий внесок, як військовозобов`язаного, буде істотним та вагомішим в лавах ЗСУ ніж, перебування в умовах ДУ «ЛУВП» №19.
Просить скасувати ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 26 квітня 2022 року, звільнити обвинуваченого з-під варти та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: протягом 24 годин з моменту фактичного звільнення з-під варти - прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за місцем реєстрації) для подальшого направлення для проходження військової служби; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не спілкуватися та не контактувати із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
На думку колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому, були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.
Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду про те, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Отже, на думку колегії суддів, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , з врахуванням тяжкості інкримінованого йому за ч.2 ст. 121 КК України кримінального правопорушення, конкретних обставин кримінального провадження та мотивів прокурора, а відтак, є всі підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду і незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, допит яких в судовому засіданні ще не було проведено.
Покликання захисника адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на позитивну характеристику ОСОБА_6 та про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останньому запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такий, як вірно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам і не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

Що стосується покликання захисника обвинуваченого у апеляційній скарзі про відсутність доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину та на необґрунтованість підозри, то такі, на думку колегія суддів, є безпідставними, виходячи з наступного.
Так, при вирішенні питання про законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів звертає увагу на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.
Зокрема, на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.
Щодо покликання сторони захисту в апеляційній скарзі про скасування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання згідно положень ч.1 ст. 616 КПК України, то колегія суддів звертає увагу на те, що законодавством встановлено правовий алгоритм дій суб`єктів кримінально-процесуальних відносин при вирішенні питання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Так, правом на звернення до суду із клопотанням про скасування особі запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, має лише прокурор, який фактично реалізовує його, і при цьому, за наявності визначених КПК України підстав за результатами розгляду клопотання, адресованого йому обвинуваченим.
Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та зміни обвинуваченому запобіжного заходу.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу судді Турківського районного суду Львівської області від 26 квітня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4