Справа № 467/396/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2022 року Слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000035 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2022 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000035 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 03.07.2022 року до ВП № 1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від старшого оперуповноваженого ВП № 1 Первомайського РВП ОСОБА_4 про те, що під час огляду ОСОБА_5 на блокпосту останній видав три згортки з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані зеленого кольору.

03.07.2022 року сектором дізнання ВП № 1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області відомості про кримінальний проступок зареєстровані до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

03.07.2022 року під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено три паперові згортки з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані зеленого кольору, які поміщено до сейф-пакету № SUD1110685 і опечатано за допомогою клейкої стрічки.

Як зазначається в клопотанні, накладення арешту на три паперові згортки з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані зеленого кольору, які поміщено до сейф-пакету SUD1110685, вилучені 03.07.2022 року у ОСОБА_6 обумовлено необхідністю збереження їх, як речових доказів, оскільки незастосування арешту на майно може призвести до його знищення, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню і суттєво вплинути на його подальший хід.
Крім того, вказане майно може бути використано, як докази під час проведення досудового розслідування, а також для проведення необхідних криміналістичних експертиз.
Прокурор в судовому підтримав клопотання про арешт майна, просив його задовольнити та накласти арешт на три паперові згортки з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані зеленого кольору, які поміщено до сейф-пакету SUD1110685, вилучені 03.07.2022 року у ОСОБА_6 , заборонивши відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном, оскільки таке майно може бути використано, як докази під час проведення досудового розслідування, а також для проведення необхідних криміналістичних експертиз.

Зазначив, що вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, та накладення арешту на таке майно необхідно для забезпечення його збереження з метою запобігання можливості приховання, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищевказаного майна, а також для дослідження вказаних речових доказів та призначення експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя вважає, клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні сектору дізнання ВП № 1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 03.07.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

03.07.2022 року під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено три паперові згортки з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані зеленого кольору, які поміщено до сейф-пакету № SUD1110685 і опечатано за допомогою клейкої стрічки.

У відповідності до постанови дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 03.07.2022 року, три паперові згортки з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані зеленого кольору, які поміщено до сейф-пакету SUD1110685 і опечатано за допомогою клейкої стрічки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000035 від 03.07.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя враховує неможливість без застосування арешту зберегти визначене у клопотанні майно/речі, яке може бути використане під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадження.
Зокрема, слідчий суддя виходить із положень ст. 100 КПК України, а також потреби органу досудового розслідування в проведенні ряду експертиз та інших слідчих дій для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.
За такого, слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна і наслідки застосування такого заходу для інших осіб та приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню у спосіб, що запропонований суб`єктом звернення.
Слідчим суддею було встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна подано у відповідності до положень ст. 170 КПК України, у тому числі з визначеною законом метою, оскільки тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, визначеним для речових доказів.
Так, вилучені об`єкти, як то три паперові згортки з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані зеленого кольору, поза розумним сумнівом, можуть в подальшому бути доказами кримінального правопорушення, тобто, тією чи іншою мірою вказувати, у тому числі, на спосіб вчинення правопорушення.
Слід констатувати, що існує дійсна сукупність підстав і розумних підозр вважати, що вилучене у даному випадку майно може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
При цьому, клопотання внесене на розгляд слідчого судді із дотриманням, строків, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України і відповідає вимогам частини першої, другої цією ж статті, оскільки містить у собі підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати.
Водночас, до клопотання додані належним чином засвідчені копії документів та інших матеріалів, якими суб`єкт звернення обґрунтовує свої доводи, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що відповідає положенням ч. 5 ст. 132, ч. 2 ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

ЄСПЛ у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи» (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Відповідно, слідчим суддею установлено, що клопотання не суперечить загальним правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження і такий тип заходу у даному конкретному випадку може бути застосований, оскільки доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні і одночасно може бути виконане завдання, для виконання якого вона звернулась із клопотанням.
При цьому, потреби досудового розслідування дійсно виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, оскільки існує висока ймовірність його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Таким чином, сукупність досліджених доказів переконують, що обставини кримінального провадження на час розгляду цього питання, вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.
До того ж, однозначно може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор, звернувся із клопотанням, зокрема, арештовані речові мають змогу бути використаними при здійсненні експертних досліджень і використання для доведення фактів і обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Без застосування арешту у даному випадку, неможливо отримати об`єкти, про які йдеться у клопотанні, із дотриманням такої процедури, за якої вони зможуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки застосування такого заходу для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження прав володільця завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню і вважає за необхідне накласти арешт саме на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Керуючись ст. 98, 131-132, 170-173, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000035 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України задовольнити.

Накласти арешт на три паперові згортки з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані зеленого кольору, які поміщено до сейф-пакету № SUD1110685, вилучені 03.07.2022 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам процесу, третім особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали її копія надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя

Арбузинського районного суду ОСОБА_1