В И Р О К
іменем України
Справа № 126/544/20

Провадження № 1-кп/126/58/2022

"01" квітня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

адвоката захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження № 0000001 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм ПП «Явір-Агросервіс» с. Поташня Бершадського району, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30 грудня 2016 року близько 23 год в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , повернувшись з м. Бершадь додому та перебуваючи на подвір`ї власного домоволодіння почув, що біля хвіртки його кличе син ОСОБА_7 , ОСОБА_4 . Після цього, на підвіконнику житлового будинку він взяв кухонний ніж «Schtaiger», з яким пішов до хвіртки, де на нього чекав ОСОБА_4 .

Біля хвіртки між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_4 наніс один удар кулаком по обличчю ОСОБА_5 . У відповідь ОСОБА_5 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кухонним ножем, який знаходився в його правій руці по грудній клітині зліва ОСОБА_4 , внаслідок чого, заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого в ліву плевральну порожнину поранення груді. Згідно висновку експерта № 11 від 12 січня 2017 року тілесне ушкодження у вигляді проникаючого в ліву плевральну порожнину поранення груді за ступенем важкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя на момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме, умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст. 121 КК України визнав частково, підтвердивши факт нанесення ОСОБА_4 удару ножем та зазначивши, що захищав своє життя та здоров`я. Згідно його показів, 30.12.2016 року він приїхав в м. Бершадь в кафе «Сосна» щоб забрати людей. Коли він приїхав, побачив, що ОСОБА_7 була в нетверезому стані, тому він сказав їй щоб вона сідала в машину. Він запитав ОСОБА_7 , чому вона так напилася. ОСОБА_7 сказала, що вона не п`яна і між ними розпочалася суперечка. Він наніс ОСОБА_7 декілька ударів по руці та плечі. Потім вони сіли в машину. Він завіз ОСОБА_7 додому, а сам поїхав до дочки. Він разом з зятем вийшли з будинку на двір покурити, стали перед верандою і в цей час зять побачив, що хтось відкриває хвіртку. Потім він по голосу почув що це був ОСОБА_4 . Біля веранди, на підвіконні, лежав ніж, який ОСОБА_5 взяв для самозахисту. Він підійшов до хвіртки, а ОСОБА_4 сказав йому виходити на вулицю. Він відповів, що на вулицю не вийде. ОСОБА_4 почав підходити, а він почав відходити. ОСОБА_4 замахнувся палицею, вдарив його кулаком і знову замахнувся, а він вдарив ОСОБА_4 ножем, який був в кишені. Потім ОСОБА_4 накинувся на нього, після чого ОСОБА_8 розборонив їх. Під парканом стояла лопата, ОСОБА_5 взяв її, а ОСОБА_4 вийшов на вулицю та пройшовши кілька метрів сказав, що повернеться ще до нього. Після цього він з зятем зайшли до хати та через деякий час приїхали працівники поліції і почали встановлювати, чим було нанесено удар. Він показав їм ніж, який лежав на столі. Працівники поліції забрали ножа та разом з ОСОБА_5 поїхали в поліцію. Пояснив, що наніс удар ножем ОСОБА_4 лише з метою самозахисту та після того, як ОСОБА_4 ударив його.

Потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що він приїхав з м. Одеса та пішов в центр села побачитись зі своїми знайомими. Ввечері до нього подзвонила мати, та повідомила, що ОСОБА_5 побив її. ОСОБА_4 вирішив піти до обвинуваченого і поговорити з ним. Коли він прийшов, то ОСОБА_5 стояв надворі і курив ще з одним чоловіком. Він крикнув ОСОБА_5 , щоб той вийшов на вулицю. Коли обвинувачений підійшов до нього, біля хвіртки почалася суперечка. Обвинувачений почав штовхатися і ОСОБА_4 наніс йому один удар лівою рукою в обличчя. Палицею будь-яких ударів він не наносив оскільки є інвалідом ІІІ групи та фізично не міг цього зробити правою рукою. Коли потерпілий почав наносити другий удар рукою, ОСОБА_5 відхилився і одразу вдарив його ножем в грудну клітку з лівого боку. На подвір`я до ОСОБА_5 він не заходив, все це відбувалось біля хвіртки. Їх розборонив ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_5 побіг за лопатою та почав нею махати, а ОСОБА_4 почав відходити, відчував сильну задишку. Відійшовши від будинку ОСОБА_9 на деяку відстань він зрозумів, що поранений та пішов до знайомої щоб викликати поліцію та медичну допомогу.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст.26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно з наданими прокурором доказами вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, доводиться дослідженими судом такими доказами:

- показами свідка ОСОБА_8 , який пояснив суду, що 30.12.2016 року він був в ОСОБА_5 вдома. ОСОБА_5 приїхав близько 23 год і вони курили біля будинку. ОСОБА_4 підійшов до хвіртки та крикнув ОСОБА_5 , щоб той вийшов на вулицю. Останній підійшов до хвіртки та сказав, щоб ОСОБА_4 сам зайшов і відкрив хвіртку. В подальшому, між обвинуваченим та потерпілим розпочалася бійка. На той час вони знаходилися у хвіртці. ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_5 в обличчя, а Гук ударив його у відповідь, чим саме свідок не бачив. Потім вони упали на землю, в подвір`ї. ОСОБА_8 почав їх розбороняти. Що ОСОБА_5 взяв ніж та наносив ним удар ОСОБА_4 він не бачив та дізнався тільки після бійки від самого ОСОБА_5 . Палиці у учасників події він не бачив. Після конфлікту ОСОБА_10 вийшов на вулицю щоб знайти ОСОБА_4 та впевнитись чи йому не потрібна допомога, але не знайшов його. Через пів години приїхали працівники поліції та почали встановлювати обставини.

- протоколом слідчого експерименту від 26.01.2017, згідно якого ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 удар в обличчя кулаком. Коли намагався нанести другий удар ОСОБА_5 , той вдарив його ножем;

- протоколом огляду місця події від 31.12.2016, згідно якого об`єктом огляду є домоволодіння в АДРЕСА_1 ;

-протоколом огляду місця події від 04.01.2017, згідно якого об`єктом огляду є палата №11 в хірургічному відділенні на третьому поверсі Бершадської ОЛІЛ, де на момент огляду на лікарняному ліжку знаходився ОСОБА_4 ;

- протоколом слідчого експерименту від 26.01.2017 за участі ОСОБА_5 , згідно якого конфлікт між ним та ОСОБА_4 відбувався біля домоволодіння в АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_11 вдарив його в обличчя, він витяг з кишені ножа, котрого взяв перед цим з підвіконня в веранді будинку. Коли ОСОБА_11 замахнувся вдарити його вдруге, він вдарив його ножем в ліву половину грудей;

- висновком судово-медичної експертизи № 11 від 13.01.2017 року, згідно якого у ОСОБА_4 на час проведення експертизи встановлено наявність рани на лівій боковій поверхні грудей в міжребер`ї, характер якої свідчить, що рана знаходиться в стані епітелізації (загоєння). Окрім того, встановлено наявність ще однієї рани, яка також знаходиться в стані загоєння та розташована на лівій передній поверхні груді між ключицею та І ребром по середньо ключичній лінії. Згідно із даними, що викладені у медичних документах, у ОСОБА_4 на час його надходження до лікарні (31.12.16 року 0.45 год.), мали місце тілесні ушкодження у вигляді «проникаючого колотого поранення груді», яке розташовувалось «в ділянці лівої половини грудної клітки, в районі У міжребер`я по передньопідпахвовій лінії». Системний аналіз даних отриманих при експертизі ОСОБА_4 та даних, отриманих при вивченні медичних документів, резюмуюча частина яких викладена в перших двох пунктах цих висновків, дозволяє прийти до висновку, що у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого в ліву плевральну порожнину поранення лівої бокової поверхні груді, про що свідчить наявність вхідного отвору поранення в У міжребер`ї лівої бокової поверхні груді по передньопідпахвовій лінії. Факт проникнення раневого каналу в плевральну порожнину підтверджується наявністю в плевральній порожнині геморагічного вмісту та повітря, яке видалено шляхом дренування плевральної порожнини. При цьому видалення повітря та геморагічного вмісту проводилось шляхом пункції плевральної порожнини та шляхом накладення торакоцентезу на лівій передній половині груді під ключицею. Зазначити механізм утворення вхідного отвору поранення (рани в У міжребер`ї лівої бокової поверхні грудей) не уявляється можливим по причині відсутності детального опису рани у медичних документах. Втім, її параметри зазначені в історії хвороби, характер та локалізація, а також дані повідомлені підекспертною особою і зазначені у постанові не виключають можливості утворення вхідного отвору (рани у лівій боковій поверхні груді) внаслідок дії знаряддя типу ножа, що мало вістря та лезо. Слід відзначити, що дане знаряддя в момент спричинення ушкоджень діяло в напрямку зліва на право і дещо зверху вниз при умові, що у момент спричинення ушкоджень ОСОБА_4 своєю передньою поверхнею груді був обернений до особи, що спричинила тілесні ушкодження, та при цьому знаходився в вертикальному, або близькому до нього положенні. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючого в ліву плевральну порожнин поранення груді могли утворитися в строк, зазначений підекспертною особою, постанові та у представлених слідчим медичних документах і за ступенем важкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Встановлена при проведенні експертизи рана, що знаходиться в стані загоєні та локалізується на лівій боковій поверхні груді в У міжребер`ї по передньопідпаховій лінії, являється вхідним отвором проникаючого поранення. Друга рана, яка так само знаходиться в етапі епітелізації та локалізується на передній поверхні груді зліва між ключицею та І ребром по середньо ключичній лінії, утворилася внаслідок медичних маніпуляцій при наданні невідкладної медичної допомоги - накладення торакоцентезу, отже кваліфікуватися, як тілесне ушкодження з зазначенням ступеня її важкості у відповідності до правил визначення тілесних ушкоджень та ступеня їх важкості не може;

- протоколом огляду речових доказів від 30.01.2017, згідно якого об`єктом огляду є спецпакет №1595187, всередині якого знаходиться кухонний ніж. Об`єктом № 2 є дерев`яна палиця. Об`єктом №3 є спецпакет №2087678, всередині якого знаходиться чоловіча куртка синього кольору та чоловіча кофта синього кольору. До вказаного протоколу долучено фототаблицю;

- постановою про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів, згідно якої до матеріалів кримінального провадження №0000001 прилучено в якості речового доказу дерев`яну палицю;

- постановою про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів, згідно якої до матеріалів кримінального провадження №0000001 прилучено в якості речового доказу куртку синього кольору;

- постановою про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів, згідно якої до матеріалів кримінального провадження №0000001 прилучено в якості речового доказу кухонний ніж "Schtaiger";

- ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 04.01.2017 року по справі №126/9/17 (провадження №1-кс/126/20/17) про накладення арешту по кримінальному провадженні №0000001 на кухонний ніж "Schtaiger";

- ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 05.01.2017 року по справі №126/9/17 (провадження №1-кс/126/24/17) про накладення арешту по кримінальному провадженні №0000001 на чоловічу кофту синього кольору;

- ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 27.01.2017 року по справі №126/9/17 (провадження №1-кс/126/20/17), про накладення арешту по кримінальному провадженні №0000001 на дерев`яну палицю;

- ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 25.01.2017 року по справі №126/180/17 (провадження №1-кс/126/70/17), ухваленою за результатом розгляду клопотання слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Позиція захисту.
Сторона захисту стверджує, що ОСОБА_5 діяв в стані необхідної оборони, оскільки ОСОБА_4 вночі сам прийшов до домоволодіння, де знаходився ОСОБА_5 , зайшов через хвіртку на подвір`я, першим замахнувся на нього палицею, яка була в правій руці та наніс удар кулаком в обличчя обвинуваченому лівою рукою. А коли намагався повторно нанести удар, ОСОБА_5 з метою припинення посягання на його здоров`я та життя, ухилився та наніс ОСОБА_4 один удар область грудної клітки, зліва, кухонним ножем. Після цього ОСОБА_4 не припинив своє посягання та їх розборонив ОСОБА_8 , який знаходився неподалік, біля будинку. Обвинувачений зазначив, що діяв виключно в цілях самозахисту, та не мав умислу на нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Його дії були вчинені нерозривно у часі у відповідь на протиправні дії ОСОБА_4 .

Він добровільно видав працівникам поліції знаряддя вчинення злочину та сприяв досудовому розслідуванню, а також надавав матеріальну допомогу потерпілому в розмірі 7 000 грн.

З урахуванням вище викладеного, вважає, що у даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Стороною захисту надано суду копію вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 29.03.2017 року, згідно якого судом визнано доведеним, що 30 грудня 2016 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_4 з метою помсти прийшов до території домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , де зайшовши через хвіртку на подвір`я, в ході сварки з ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область нижньої щелепи справа, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця на слизовій оболонці нижньої губи справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних пошкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. На даний час вказаний вирок набрав законної сили.

Мотиви суду:
Відповідно до ч.2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Сторона захисту стверджує, що за встановлених судом обставин в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, оскільки обвинувачений діяв виключно з метою самозахисту та у даному випадку має місце саме перевищення меж необхідної оборони.

З такою позицією сторони захисту суд не може погодитися виходячи з наступного.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. Проте, існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_8 та надані сторонами докази, судом встановлено, що після нанесення ОСОБА_4 удару по обличчю ОСОБА_5 . У відповідь ОСОБА_5 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кухонним ножем, який знаходився в його правій руці по грудній клітині зліва ОСОБА_4 , внаслідок чого, заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого в ліву плевральну порожнину поранення груді.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність такого акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого, який би за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди обвинуваченому, що у свою чергу могло викликати в останнього невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому в обраний ним спосіб.

Зокрема, у ОСОБА_5 була реальна можливість усвідомлювати той факт, він знаходиться біля свого домоволодіння зі своїм зятем ОСОБА_8 , має можливість покликати на допомогу, або уникнути конфлікту зайшовши в будинок, викликати працівників поліції, тощо.

Крім того, суд критично оцінює пояснення обвинуваченого, стосовно того, що він взяв з собою ніж виключно для самозахисту так як побоювався, що ОСОБА_11 прийшов не один або має при собі небезпечні предмети, якими можна завдати шкоди здоров`ю. Оскільки за таких обставин йому доцільно було б взагалі не виходити до ОСОБА_11 та не вступати з ним у конфлікт.

Також, суд вважає, що після нанесення удару ножем ОСОБА_5 мав реальну можливість усвідомлювати ймовірність настання небезпечних наслідків для життя та здоров`я ОСОБА_4 , оскільки наніс йому удар в ділянку тіла, де знаходяться життєво важливі органи, однак не вжив будь-яких заходів для їх відвернення (не викликав швидку допомогу, працівників правоохоронних органів, тощо).

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_5 доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, є часткове визнання провини, надання матеріальної допомоги потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Судом враховано зазначені в досудовій доповіді характеризуючі ознаки ОСОБА_5 та думку органу пробації стосовно визначення міри покарання.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не одружений, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, добровільно надав потерпілому матеріальну допомогу.

Зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе без реального відбування покарання, тобто без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбуття основного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не обирались.

Потерпілим ОСОБА_4 було заявлено позов про відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заявлений позов підтримав в частині стягнення з обвинуваченого на його користь 25000 грн. моральної шкоди. Позов просив задоволити з наведених в його змісті підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов не визнав, пояснив що надавав потерпілому грошові кошти у визначеному ним розмірі та дані позовні вимоги є необгрунтованими.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації, постанова у справі від 14 лютого 2008 року Пшеничний проти Російської Федерації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, оскільки в ході проведення судового розгляду потерпілим не було наведено суду належного обґрунтування та доказового підтвердження, що йому було завдано моральну шкоду на суму 25 000 грн. Однак, в той же час судом все ж таки приймається до уваги, що внаслідок скоєного кримінального правопорушення потерпілому було завдано моральні страждання, які спричинили негативні зміни у його житті, а саме: погіршення стану здоров`я, негативні переживання, порушення звичного способу життя, тривогу, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цивільного позову в частині відшкодування морального збитку в розмірі 5 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку, тобто 01.04.2022.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 04.01.2017 року по справі №126/9/17 (провадження №1-кс/126/20/17), на кухонний ніж "Schtaiger"; ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 05.01.2017 року по справі №126/9/17 (провадження №1-кс/126/24/17), на чоловічу кофту синього кольору; ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 27.01.2017 року по справі №126/9/17 (провадження №1-кс/126/20/17) про накладення арешту на дерев`яну палицю - скасувати.

Речові докази:

- кухонний ніж "Schtaiger" та дерев`яну палицю, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області - знищити;

- чоловічу куртку та чоловічу кофту, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути ОСОБА_4 , як власнику.

Цивільний позов задовільнити частково.

Стягнути із засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1