Справа № 462/6514/19
провадження 1-кс/462/1011/22
У Х В А Л А

27 червня 2022 року м. Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0002784 від 08.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

встановив:

Прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 24.06.2022 року звернулася до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова з клопотання про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним №101 «квартиру АДРЕСА_1 , площею 80,2 кв.м., комору в підвалі, площею 13,0 кв.м», що є власністю ОСОБА_4 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження з метою запобігання можливості його відчуження.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002784 щодо вчинення шахрайських дій невідомими особами при продажі квартири АДРЕСА_1 , а подальше відчуження цього нерухомого майна може перешкодити кримінальному провадженню. З метою забезпечення речових доказів, недопущення подальшого вчинення дій, пов?язаних із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на об?єкт нерухомого майна за реєстраційним №101 «квартиру АДРЕСА_1 , та комора в підвалі», яка насправді є квартирою АДРЕСА_2 , просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, покликаючись на мотиви такого, яке просить задовольнити.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності власника майна ОСОБА_4 , який, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання,про що свідчить телефонограма, в судове засідання не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, оглянувши матеріали справи №462/6514/19, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0002784, 08.09.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.3 ст.190 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.09.2019 року в Залізничний ВП ГУНП у Львівській області (на даний час ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області) надійшла письмова заява ОСОБА_5 щодо вчинення шахрайських дій невідомими особами при продажі квартири АДРЕСА_1 , в результаті чого йому спричинено збитки у великих розмірах.
Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПКУкраїни арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Стаття 171 КПК України передбачає, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Частина 2 цієї статті зазначає вимоги яким повинно відповідати клопотання, а саме:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування до нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Встановлено, що в даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 17.10.2019 року вже було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , однак, ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.02.2021 року такий арешт скасовано, в тому числі з мотивів того, що право власності ОСОБА_4 на вищевказану квартиру у встановленому законом порядку не скасовано.

Згідно інформаційної довідки №282196817 від 01.11.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор не довела, що з моменту скасування арешту стороною обвинувачення були встановлені нові підстави чи обставини, які вказують на необхідність повторного арешту майна.

Враховуючи засади законності, справедливості, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення арешту вказаного у клопотанні майна.

Керуючись ст.131, 132, 170, 172, 173, 369 - 372, 376 КПК України,

постановив:

В клопотанні прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002784 від 24.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним №101 «квартиру АДРЕСА_1 , площею 80,2 кв.м., комору в підвалі, площею 13,0 кв.м», що є власністю ОСОБА_4 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження з метою запобігання можливості його відчуження - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1