Постанова
Іменем України
26 травня 2022 року
м. Київ
справа № 750/9797/19
Провадження № 51-5523 км 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянув у судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002083, № 0006596 та № 0006770 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Києві, без зареєстрованого місця проживання та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року щодо нього.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2021 року ОСОБА_6 засуджено ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Зараховано у строк відбування покарання час тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою - з 20 березня 2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року вищевказаний вирок залишено без змін.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 11.07.2016, приблизно о 19 год. 49 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ», що по вул. Ринковій, буд. 10 в м. Чернігові, шляхом підбору ключа, проник до камери схову № 19 для зберігання речей відвідувачів, звідки таємно викрав речі, які належать ОСОБА_7 , загальною вартістю 12454,79 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 30.11.2018, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Євросезон», що по просп. Миру, буд. 194 в м. Чернігові, повторно, шляхом підбору ключа, проник до камери схову № 45 для зберігання речей відвідувачів, звідки таємно викрав мобільний телефон вартістю 3304,57 грн., що належить ОСОБА_8 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 31.03.2019, приблизно о 12 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Економклас», що по вул. Рокосовського, буд. 16 в м. Чернігові, повторно, шляхом підбору ключа, проник до камери схову № 12 шафи для зберігання речей відвідувачів, звідки таємно викрав речі та грошові кошти, які належать ОСОБА_9 на загальну суму 794,90 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на зазначену суму.
04.04.2019, в період часу з 18 год. 05 хв. по 18 год. 15 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Союз», що по вул. Рокоссовського, буд. 35 в м. Чернігові, повторно, за допомогою викрутки відчинив замкненні дверцята та проник до камери для зберігання речей, звідки таємно викрав рюкзак, вартістю 405 грн., який належить ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
11.08.2019, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Секонд-хенд», що по пр. Миру, буд. 194 в м. Чернігові, повторно, шляхом підбору ключа, проник до камери схову № 3 шафи для зберігання речей відвідувачів, звідки таємно викрав майно ОСОБА_11 на загальну суму 925,19 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.
04.11.2019, в період часу з 18 год. 20 хв. по 18 год. 50 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Econom Class», що по АДРЕСА_2 , повторно, шляхом підбору ключа, проник до комірки для зберігання речей відвідувачів, звідки таємно викрав викрав речі та грошові кошти, які належать ОСОБА_12 на загальну суму 2253, 14 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.
13.11.2019 в період часу з 18 год. 40 хв. по 19 год. 20 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Econom Class», що по АДРЕСА_2 , повторно, шляхом підбору ключа, проник до комірки для зберігання речей відвідувачів, звідки таємно викрав жіночу сумку та грошові кошти, які належать ОСОБА_13 загальною вартістю 995, 27 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Також, 15.11.2019, в період часу з 15 год. 55 хв. по 16 год. 09 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Еко-маркет», що по пр. Перемоги, буд. 100 в м. Чернігові, повторно, шляхом підбору ключа, проник до комірки для зберігання речей відвідувачів, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_14 на загальну суму 9810, 01 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
09.01.2020, в період часу з 21 год. 05 хв. по 21 год. 08 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ-маркет», що по пр. Перемоги, буд. 3-Б в м. Чернігові, повторно, шляхом підбору ключа, проник до комірки для зберігання речей відвідувачів, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_15 на загальну суму 688,33 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
10.01.2020, в період часу з 14 год. 30 хв. по 14 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Євросезон», що по вул. Рокоссовського, буд. 14 в м. Чернігові, повторно, шляхом підбору ключа, проник до комірки для зберігання речей відвідувачів, звідки таємно викрав речі та грошові кошти ОСОБА_16 загальною вартістю 4138, 40 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями засуджений просить змінити постановлені щодо нього судові рішення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість.

Вважає, що наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, є підставою для зміни судових рішень в частині призначеного покарання та застосування ст. 69 КК України.
Зазначає, що при розгляді справи щодо нього було порушено правила територіальної підсудності, оскільки справи щодо нього розглядали в Деснянському районному суді м. Чернігова та Новозаводському районному суді м. Чернігова, які не були об`єднані, в результаті чого ухвалено щодо нього два вироки.
Просить відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону №838-VІІІ, зарахувати в строк відбування покарання його попереднє ув`язнення з 20.03.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки по даному вироку один із епізодів кримінального правопорушення вчинений ним в 2016 році.
Вважає, що судді апеляційного суду не могли брати участі у розгляді цього кримінального провадження в апеляційному порядку, переглядаючи вироку суду, оскільки вже розглядали апеляційні скарги на ухвали про продовження щодо нього запобіжного заходу, постановлені в районному суді.
Стверджує, що в апеляційному суді було порушено його право на останнє слово, оскільки головуючий суддя обмежив його виступ у часі.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджений підтримав доводи касаційної скарги, просив її задовольнити.
Прокурор частково підтримала касаційну скаргу засудженого. Вважала, що у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ необхідно зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 його попереднє ув`язнення з 20.03.2020 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 2 цієї норми суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК України є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, й правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі засудженим не оспорюються, а тому в касаційному порядку не перевіряються.

Доводи касаційної скарги засудженого щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, колегія суддів касаційного суду вважає необґрунтованими.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Згідно зі ст. 69 ККУкраїни за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, районний суд, обґрунтовуючи свій висновок у вироку щодо виду та розміру покарання, яке підлягало призначенню ОСОБА_6 згідно з вимогами ст. 65 ККУкраїни, врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, соціальну характеристику, дані досудової доповіді про середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства.
Обставинами, які пом`якшують покарання згідно ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, згідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Врахувавши всі обставини кримінального провадження, місцевий суд дійшов умотивованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а саме в межах, передбачених санкцією частини 3 ст. 185 КК України, що з огляду на особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та кількості вчинених кримінальних правопорушень, буде необхіднім та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Отже, суд першої інстанції визначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах, наближених до мінімальної межі санкції, передбачених цією нормою.

Як убачається з вироку, при розгляді справи судом не було встановлено обставин, які би істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, як це передбачено ст. 69 ККУкраїни.

На думку колегії суддів касаційного суду, суд першої інстанції дотримався приписів статей 50, 65 ККУкраїни. Призначене засудженому покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд при перегляді вироку обґрунтовано погодився із висновками суду першої інстанції щодо виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_6 за вчинений злочин, вказавши, що воно відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим, даним, що характеризують його особу і є достатнім та справедливим, та не знайшов підстав для зміни вироку місцевого суду.
Також колегія суддів касаційного суду вважає безпідставними доводи касаційної скарги засудженого щодо істотних порушень кримінального процесуального закону, допущених на його думку, апеляційним судом.
Стаття 76 КПКУкраїни не містить заборони повторної участі, якщо суддя розглядав апеляційну скаргу на рішення про продовження строків тримання під вартою після завершення досудового розслідування, а саме під час судового розгляду.
Після оголошення судових дебатів закінченими суд надає обвинуваченому останнє слово. Суд не має права обмежувати тривалість останнього слова обвинуваченого певним часом (ст. 365 частини 1, 2 КПК України). Згідно із журналом судового засідання від 27 вересня 2021 року та аудіозаписом цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, після закінчення судових дебатів ОСОБА_6 судом було надано останнє слово з дотримання вимог ч. 2 ст. 365 КПК України.

За таких обставин твердження в касаційній скарзі про порушення права ОСОБА_6 на виступ з останнім словом є безпідставними і не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК Україниматеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Крім цього, згідно з ч. 2 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження щодо однієї і тієї ж особи передаються тому ж складу суду для вирішення питання про їх об`єднання, якщо вони надійшли на розгляд місцевого суду, яким вже здійснюється судове провадження щодо цієї особи.

Як вбачається із матеріалів цього кримінального провадження (справа № 750/9797/19) Деснянським районним судом м. Чернігова здійснювався розгляд об`єднаних кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 , внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002083, № 0006596 та № 0006770, за результатом якого було ухвалено вирок, який переглянуто за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника, і постановлено ухвалу від 27 вересня 2021 року. І ці судові рішення оскаржуються засудженим в касаційному порядку.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень щодо ОСОБА_6 є вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2021 року (справа № 751/8237/19), яким його визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 10 червня 2021 року залишив цей вирок без змін. Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалою від 04 жовтня 2021 року, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПКУкраїни, постановив відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вищевказані судові рішення.
Відповідно до ст. 32 КПК України за загальними правилами кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Тобто, якщо кримінальні правопорушення були вчинені в різних місцях, тому і їх розгляд має проводитись відповідно до правил територіальної підсудності, у відповідних судах, що фактично і мало місце. Направлення кримінального провадження з одного суду до іншого можливе тільки за наявності умов та підстав, передбачених ст. 34 КПК України. Згідно матеріалів кримінального провадження будь-яких клопотань, як під час підготовчого так і судового засідання в суді першої інстанції, до початку його розгляду, з цього питання стороною захисту не заявлялось.

ОСОБА_6 на час ухвалення вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2021 року, був засуджений вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 березня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі (який станом на 21 травня 2021 року не набрав законної сили).
Інкриміновані йому злочини за оскаржуваним в касаційному порядку вироком, та кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, було скоєно 11.07.2016, 30.11.2018, 31.03.2019, 04.04.2019, 11.08.2019, 04.11.2019, 13.11.2019, 15.11.2019, 09.01.2020,10.01.2020, тобто до ухвалення вироку Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 березня 2021 року.
За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті (сукупність кримінальних правопорушень).

Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Таким чином, законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує ці два правила це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили.
Такий висновок щодо застосування норм права викладено в постанові об`єднаної палати від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17.
На думку колегії суддів касаційного суду, призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання Деснянський районний суд міста Чернігова не дотримався вимог ч. 4 ст. 70 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Призначаючи покарання за кримінальні правопорушення, вчинені у 2016, 2018, 2019 та 2020 роках, районний суд повинен був спочатку призначити покарання за ці злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, потім за правилами ч. 4 ст. 70 КК України з вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 березня 2021 року (шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим та попереднім вироком).

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_6 звертався до Новозаводського районногосуду міста Чернігова з клопотанням про застосування покарання за наявності кількох вироків, в порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, яке йому було повернуто ухвалою від 21 жовтня 2021 року та роз`яснено право звернення до суду, в межах територіальної юрисдикціїякого виконується вирок.

Доводи засудженого ОСОБА_6 , викладені в касаційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні йому покарання, є обґрунтованими.
Колегія суддів касаційного суду відзначає, що допущену судами попередніх інстанцій помилку можна виправити шляхом зміни вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду, застосувавши положення ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, чим не буде погіршено становище засудженого. А саме, слід вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 березня 2021 року більш суворим, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2021 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Разом з тим, твердження засудженого про безпідставне не зарахування йому попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні у строк покарання у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VIII є слушними, з огляду на нижченаведене.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначені права та свободи людини і громадянина мають своє відображення у положеннях ст. 5 ККУкраїни. Так, ч. 2 цієї статті передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.
Частина 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII визначала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Надалі Законом України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року ч. 5 ст. 72 КК викладено у такий редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, у разі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046- VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону №838- VIII.

Отже, вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК слід керуватись у конкретному випадку, варто враховувати саме час вчинення особою діяння, як це зазначено у частинах 2 та 3 ст. 4 КК України, а не час застосування до особи заходів попереднього ув`язнення.
У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 вчинив одне із інкримінованих кримінальних правопорушень , передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, 11 липня 2016 року, тобто під час поширення дії ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, а тому при зарахуванні йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення необхідно керуватися положеннями ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, на що не звернули уваги суди попередніх інстанцій.

У зв`язку з наведеним, Верховний Суд вважає, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838- VIII у строк покарання ОСОБА_6 має бути зараховано строк його попереднього ув`язнення в період із 20 березня 2020 року (дати його затримання) по 27 вересня 2021 року (дати набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За таких обставин касаційна скарга засудженогопідлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 зміні,а засудженого ОСОБА_6 необхідно звільнити з-під варти, у зв`язку з повним відбуттям призначеного покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 березня 2021 року більш суворим, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2021 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахувати засудженому ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 20 березня 2020 року по 27 вересня 2021 рокувключно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті судові рішення залишити без зміни.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду, у зв`язку з повним відбуттям покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 ККУкраїни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_17