Справа № 182/2011/21
Провадження № 1-кп/0182/230/2022
У Х В А Л А
Іменем України

19.04.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд, Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконеренції кримінальне провадження № 0001020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, -
з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0001020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу не минули. Обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду та чинити тиск на свідків та потерпілих, скоїти аналогічний злочин.

Потерпілим та представником потерпілої ОСОБА_9 підтримане клопотання прокурора.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в будинку, належному батькам, де він проживає все свое життя, також за цією адресою він і працював займався ремонтов автомобілів чим і заробляв собі на життя. Після смерті батька, його мати сама доглядає за його неповнолітньою донькою.

Захисник підтримав клопотання свого підзахисного та зазначив, що прокурором клопотання не мотивоване, прокурор лише обмежився переліком ризиків.

Вислухавши сторонни, суд приходить до наступних висновків.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
З такими висновками погоджується і Європейський Суд з прав людини, який неодноразово, наприклад у рішенні від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України", зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, а саме - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, за яке передбачене покарання від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Таке суворе покарання може спонукати обвинуваченого, у разі зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, переховуватись від суду.

Крім того, на теперішній час судом не допитані всі учасники процессу, обвинувачений просить визначити місцем його проживання місце перебування його неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , яка є свідком по провадженню.

Вищезазначені факти доводять наявність ризику тиску на свідків.

Згідно матеріалів обвинувального акту ОСОБА_5 є раніше не судомою особою.

Проте, враховуючи репотуцію підозрюваного, а саме той факт, що ОСОБА_5 вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, за цим провадженням він обвинувачується в скоєнні злочину, в стані алкогольного сп`яніння», суд вважає, що ризик повторного скоєння нових, аналогічних злочинів не змінився, і в разі зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, він може скоїти новий злочин в сфері безпеки дорожнього руху.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Строк тримання під вартою обвинуваченого, належить продовжити не більше ніж на 60 днів.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, підстав для призначення застави не вбачається.

Керуючись ст..ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання сторонни захисту - відмовити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою, не більше 60 днів рахуючи з 19.04.2022 року по 19.06.2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1