ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18428/21

Провадження № 11-кп/4820/541/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001282 від 14.07.2021 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 09 червня 2022 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09 червня 2022 року обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Малиничі, Хмельницького району, Хмельницької області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, не працюючому, який на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому вироком Хмельницького міськрайонного суду від 21.09.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений 19.03.2021 із Райковецької ВК № 78 із заміною покарання на громадські роботи терміном 240 год., з яких відбув 96 год.

продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 серпня 2022 року включно.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду; перешкоджання кримінальному провадженню; вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, та що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ..

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 09.06.2022 та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

На день постановлення ухвали ризики, передбачені ст.177 КПК України, значно зменшилися, а тому необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відпала і є можливим обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачення Чекирди у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 6 років, не є беззаперечним свідченням наявності ризику переховування.

Судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Обвинувачений проживає зі своєю матір`ю, яка є особою похилого віку, хворіє на ряд важких хвороб та потребує догляду та допомоги ОСОБА_7 .

Запобіжний захід у виді домашнього арешту достатньою мірою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від суду, впливати на потерпілого і свідків, вчиняти нові правопорушення. Обвинувачений не вчиняв жодний дій, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення на строк до 6 років, обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, після звільнення 19.03.2021 із ДУ «Райківецька виправна колонія № 78» із заміною покарання, через невеликий проміжок часу вчинив інше корисливе кримінальне правопорушення; обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, не має офіційного джерела доходів

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, особи обвинуваченого, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу і виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а саме ризики: переховування від суду; перешкоджання кримінальному провадженню; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та не зможе запобігти ризикам, зазначеним в ухвалі суду.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. .
В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, суд обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження ізоляції обвинуваченого ОСОБА_7 від суспільства.

Судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального процесуального закону та прийняте рішення, з урахуванням усіх обставин, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, у тому й числі у виді домашнього арешту, про що просить захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.
З урахуванням викладеного, безпідставними є доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 про те, що ризики, визначені ст.177 КПК України зменшилися, та що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про те, що сама лише тяжкість можливого покарання не свідчить про наявність ризику переховування.

Приймаючи рішення про продовження тримання під вартою обвинуваченого суд першої інстанції врахував не лише тяжкість можливого покарання, а й усі обставини визначені ст.178 КПК України

При цьому суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року).

Обставини на які посилається в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, зокрема на те, що обвинувачений: має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання; проживає зі своєю матір`ю, яка є особою похилого віку, хворіє на ряд важких хвороб та потребує догляду та допомоги ОСОБА_7 , не є такими, що давали б можливість обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 09 червня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 01 серпня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: