КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення «Viber» провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000442 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовженострок тримання під вартою до 22 травня 2022 року включно з правом внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року.

Таке рішення суду вмотивовано тим, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились настільки, щоб зробити висновок, що інші запобіжні заходи забезпечать належну поведінку обвинуваченого під час розгляду справи та виконання відповідних обов`язків.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду.
В доводах апеляційної скарги обвинувачений зазначає про те, що 04 червня 2010 року він був незаконно засуджений Подільським районним судом міста Києва до десяти років позбавлення волі та з 2014 року відбував за цим вироком покарання.
Вказує на те, що у 2019 році він був звільнений з місць позбавлення волі з урахуванням положень ст. 72 КК України.

В суд апеляційної інстанції учасники провадження не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, будь-яких клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін до апеляційного суду не надходило, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний розгляд відбувався без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, які були підставою для обрання та продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, також судом враховано наявність в обвинуваченого обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, що у сукупності є підставою для продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Таке судове рішення, незважаючи на умови воєнного стану, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тому колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 22 травня 2022 року включно з правом внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4