Справа № 202/4786/22
Провадження № 1-кс/202/3488/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

18 серпня 2022 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000768 від 25.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 25.07.2022 року, а саме на предмет, зовні схожий на запал до гранати, та предмет, зовні схожий на корпус гранати, шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування.
Дане клопотання обґрунтоване тим, що СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000768 від 25.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Так, 25.07.2022 року під час несення служби у відділенні « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , працівником ВСП ОСОБА_4 та поліцейськими Краматорського РУП було встановлено громадянина військовослужбовця ЗСУ ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , під час перевірки сумки якого виявлено предмет, зовні схожий на ручну гранату М-67.
У ОСОБА_5 було вилучено предмет, зовні схожий на запал до гранати, та предмет, зовні схожий на корпус гранати, які постановою слідчого визнані речовими доказами.
Отже, посилаючись на необхідність збереження речових доказів та запобігання знищенню або переховуванню цих речових доказів, прокурор просить відповідно до статті 170 КПК України накласти на них арешт.
Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.
Прокурор у своєму клопотанні просив проводити судовий розгляд в його відсутність.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000768 від 25.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Під час огляду 25.07.2022 було вилучено предмет, зовні схожий на запал до гранати, та предмет, зовні схожий на корпус гранати, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує, що за змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені предмети, зовні схожі на гранату, є доказом такого злочину, відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.

При цьому існує загроза втрати цього речового доказу, який може бути знищений, а тому без накладення арешту неможливо забезпечити його збереження чи наявних на ньому слідів.

Отже, матеріали клопотання слідчого доводять наявність правових підстав для накладення арешту на предмет, зовні схожий на запал до гранати, та предмет, зовні схожий на корпус гранати.
На переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують накладення арешту на ці предмети, так як вони можуть бути доказом злочину.

Тому накладення арешту відповідає вимогам загального суспільного інтересу у вигляді досягнення завдань кримінального провадження.

Арештом вищевказаних речей не будуть порушені чиї-небудь права. Тим більше, що арешт носить тимчасовий характер та може бути скасований у порядку статті 174 КПК України.

Таким чином, клопотання прокурора необхідно задовольнити, наклавши арешт на предмет, зовні схожий на запал до гранати, та предмет, зовні схожий на корпус гранати, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на предмет, зовні схожий на запал до гранати, та предмет, зовні схожий на корпус гранати, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1