Дата документу 19.09.2022 Справа № 336/9809/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/9809/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1072/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі захисника особи, у відношенні якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника особи, у відношенні якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2022 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого неповну вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою суду першої інстанції до ОСОБА_6 , відносно якого під час здійснення кримінального провадження № 0000887 від 12 липня 2021 року до суду було направлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Розглянувши клопотання, суд першої інстанції встановив, що 11 липня 2021 року, в період часу з 22.00 години до 22.50 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані неосудності, не усвідомлюючи фактичного характеру і соціальної небезпеки своїх дій внаслідок психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, знаходячись на ділянці ґрунтової дороги поряд з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_8 , який в подальшому переріс у штовханину у груди один одного, наніс не менше ніж два травматичні впливи ОСОБА_8 , один з яких за допомогою предмету, схожого на клинок ножа, який утримував у лівій руці.

Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини грудної клітки в проекції 4 ребра по парастеральній лінії з ушкодженням верхньої долі лівої легені, правого шлуночка серця з розвитком гемопневматориксу І ст. (скупчення крові і повітря в плевральній порожнині) у ОСОБА_8 кваліфікуються як тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя; садно в області лівого передпліччя у ОСОБА_8 кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Після чого, ОСОБА_6 попрямував з місця події, проте був затриманий працівниками поліції біля адреси свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_8 було своєчасно госпіталізовано та надано медичну допомогу, внаслідок чого він залишився живим.

Суд першої інстанції встановив, що вказані дії ОСОБА_6 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, тобто тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Разом з тим, під час досудового розслідування було проведено судово-психіатричну експертизу, якою було встановлено, що ОСОБА_6 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_6 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Враховуючи, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного судом виду примусових заходів медичного характеру ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вірно перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 121 КК України, суд першої інстанції неправильно оцінив його особу та вчинене діяння, що призвело до застосування до ОСОБА_6 невідповідного виду примусових заходів медичного характеру.

Так, з аналізу норми ч. 5 ст. 94 КК України випливає, що законодавець фактично визначив дві категорії осіб, щодо яких може бути застосовано лікування в умовах суворого нагляду: 1) психічно хворі особи, які вчинили суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб; 2) психічно хворі, які за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становлять особливу небезпеку для суспільства і потребують тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

За наслідками розгляду справи суд фактично перекваліфікував діяння ОСОБА_6 з посягання на життя на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, об`єктом якого є здоров`я людини.

Таким чином, судом першої інстанції з кримінально-правової оцінки дій ОСОБА_6 виключена ознака суспільно небезпечного діяння, пов`язаного з посяганням на життя інших осіб.

До того ж, суспільно небезпечне діяння ОСОБА_6 було перекваліфіковано з особливо тяжкого на тяжке.

Разом з тим, в ухвалі суду не наведено обґрунтування того, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Тобто суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано визначив ОСОБА_6 найсуворіший вид примусових заходів медичного характеру.

Просить ухвалу змінити та застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника особи, у відношенні якої застосовані примусові заходи медичного характеру адвоката ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора, який ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з ухвали, суд першої інстанції, розглянувши клопотання відповідно до вимог статей 512, 513 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність скоєння ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння при обставинах, зазначених в ухвалі суду, які підтверджувалися доказами, наявними у досліджених матеріалах кримінального провадження, та наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що виразились в заподіянні ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, що в апеляційній скарзі захисником не оскаржується.

Суд першої інстанції зробив вірний висновок, що ОСОБА_6 потребує госпіталізації до психіатричного закладу, врахувавши при цьому висновок судово-психіатричної експертизи, психічний стан ОСОБА_6 , характер вчиненого ним суспільно небезпечного діяння та правильно застосував примусові заходи медичного характеру у вигляді лікування в психіатричній лікарні із суворим наглядом.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 136 від 7 жовтня 2021 року, ОСОБА_6 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_6 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом (т. 2, а.с. 42-45).

Щодо виду примусового заходу медичного характеру, застосованого до ОСОБА_6 судом першої інстанції, то дане рішення було прийняте у відповідності до вимог ч. 5 ст. 94 КК України, згідно якої, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також, щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Колегія суддів погоджується із визначеним місцевим судом видом примусових заходів, оскільки ОСОБА_6 , котрий страждає на психічне захворювання - шизофренія параноїдна, вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане саме із посяганням на життя іншої особи, завдавши потерпілому ОСОБА_8 проникаюче поранення лівої половини грудної клітки.

Таким чином, з урахуванням травмуючих властивостей знаряддя, застосованого ОСОБА_6 для нанесення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, спрямованості дій ОСОБА_6 на спричинення тілесних ушкоджень у життєво важливі частини тіла потерпілого, інтенсивності та цілеспрямованості нанесення цих ушкоджень, ОСОБА_6 за своїм психічним станом та характером вчиненого ним суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства та відповідно до вимог ч. 5 ст. 94 КК України потребує госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника особи, у відношенні якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2022 року, якою до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4