У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000138, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2022 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську, Миколаївської області мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
представник потерпілого ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування майнової шкоди 81 771,76 грн., моральної шкоди 70 000 грн., процесуальні витрати 5 000 грн.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 витрати за проведення експертиз в сумах 1 716,20 грн., 1 634.50 грн., 1 716,20 грн. та 1 716,20 грн.
Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, та звільнити останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_5 повністю визнав свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому, кримінальне правопорушення вчинив у неповнолітньому віці, позитивно характеризується за місцем мешкання, ріс та виховувався без батька, офіційно не працює, але підробляв на підприємствах без оформлення трудових відносин, на обліках у лікарів нарколога або психіатра не перебуває, раніше не судимий та не притягався до адміністративної відповідальності.
Крім цього, згідно висновку досудової доповіді органу пробації, орган пробації вважав, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, і, на думку органу пробації, виконання покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню нових повторних правопорушень, участь у виховних заходах, соціально-корисної діяльності, проведення індивідуально-профілактичної роботи спільно з правоохоронними органами, і, у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, є доцільним покласти на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України.
Захисник вважає, що суд призначив занадто суворе покарання, мотивуючи це лише тим, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що потягло тяжкі наслідки для потерпілої ОСОБА_10 .
Наведені обставини, на думку захисника, дають підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, зі звільненням останнього від його відбування, на підставі ст. 75 КК України, з урахуванням ще й того, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, яке не є умисним, в неповнолітньому віці, обвинувачений повністю визнав себе винним, щиро кається у вчиненому, частково відшкодував завдану потерпілій майнову шкоду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , не набувши у встановленому законодавством порядку права керування транспортними засобами, не дотримуючись та не виконуючи вимоги ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», порушуючи вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, а саме під час керування транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував автомобілем моделі «Volkswagen B5», державний реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 .
20.03.2021 р. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом з технічно не справною, але працездатною ходовою частиною автомобіля «Volkswagen B5», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , а саме керуючи транспортним засобом з порушенням вимог п. 31.4.5 «г», що проявляється у встановленні на передню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектора шин коліс, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння «1.31% проміле в крові», рухаючись у межах своєї смуги руху по вул. Михайлівська в м. Вознесенську Миколаївської області, яка має асфальтобетонне покриття, в напрямку руху до пров. Ціолковського, з порушенням вимог п. 21.11 «а», а саме, здійснюючи перевезення пасажирів поза кабіною автомобіля, порушив вимоги п.п. 2.3 (б) та 12.1 Правил дорожнього руху, а саме рухаючись у межах населеного пункту з перевищенням допустимої швидкості руху, не стеживши за дорожньою обстановкою, в районі буд. № 42 по вул. Михайлівська, не впорався з керуванням власного транспортного засобу допустив виїзд керованого ним автомобіля поза межі проїжджої частини на зустрічне узбіччя та наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерев`яної опори ліній електропередач, з подальшим перекиданням транспортного засобу.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля, яка перебувала у багажному відсіку транспортного засобу, потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді відкритого багатоуламкового перелому лобної кістки, гемосинусу лобної пазухи, перелому нижньої щелепи з обох сторін, фрагментального перелому середньої треті лівого стегна зі зміщенням уламків, множинних саден, синців нижніх кінцівок, обличчя, які за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
У вказаній дорожній ситуації з технічної точки зору дії водія ОСОБА_5 , який керував автомобілем моделі «Volkswagen B5», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , не відповідали технічним вимогам п. п. 2.3 (б) та 12.1 Правил дорожнього руху, і, знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. За належного виконання вимог п. п. 2.3 (б) та 12.1 Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_5 міг би уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Обираючи ОСОБА_5 вид і міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем мешкання, не навчається, не працює, не знаходиться на обліках у службі у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області і в секторі ювенальної превенції Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також умови життя та виховання, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього, обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, обставин, які обтяжують покарання не встановив, а також дані висновку досудової доповіді органу пробації, з якою суд, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 75 КК України, не погодився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.
Фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, апелянтом не оспорюються, а тому апеляційному перегляду не підлягають.
Не оспорюється апелянтом і призначене обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим, в цій частині вирок суду першої інстанції апеляційним судом також не перевіряється.

В апеляційній скарзі захисник, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, вчиненого ним неумисного кримінального правопорушення в неповнолітньому віці, визнання вини, щирого каяття, часткового відшкодування завданої потерпілій майнової шкоди та з урахуванням висновків досудової доповіді органу пробації, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.

Разом з тим, за змістом положень ст. 75 КК України (зі змінами внесеними згідно із Законом № 1231-ІХ від 16.02.2021 р.), якщо суд, крім випадків засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин кримінального правопорушення, які не заперечувались і обвинуваченим ОСОБА_5 , порушення останнім правил безпеки дорожнього руху відбулось у стані алкогольного сп`яніння, а відтак застосування, відносно нього положень ст. 75 КК України є неможливим, про що вірно зазначив і суд першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд, не знаходить переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, і, захисник в апеляційній скарзі не навів, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для зміни вироку, і, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2022 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді
_____________________ ______________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3