Справа № № 585/1752/22
Номер провадження 1-кп/585/307/22
У Х В А Л А

27 вересня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання вказав, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу залишаються актуальними і на даний час. В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор вказує, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років. Вважає можливість переховування обвинуваченого від суду цілком вірогідною. В обґрунтування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України зазначає, що потерпілі при допитах і в судовому засіданні висловили побоювання за своє життя і просили ізолювати ОСОБА_5 від суспільства. В обгрунтувнаня ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор вказує, що існує досить високий ступінь ризику вчинення спроб скоєння ОСОБА_5 інших аналогічних кримінальних правопорушень у випадку перебування на свободі без ізоляції від суспільства. Застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 не зможе запобігти ризикам, наведеним у вказаному клопотанні.

Потерпілі та їх представник підтримали клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважав що є підстави обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти продовження строку тримання під вартою.

Станом 27 вересня 2022 року розгляд кримінального провадження по суті не завершений.

Вислухавши думку прокурора, потерпілих, захисника та обвинуваченого суд приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). З огляду на наведене суд, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування пільгових інститутів у відповідній категорії справ. Отже, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого затримання у невизначеному майбутньому, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.
Оцінюючи можливість впливу на потерпілих, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних судом. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого, свідків та дослідження їх судом.
Оцінюючи можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, суд виходить з того, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, потерпілі повідомили суду що остерігаються обвинуваченого, у зв`язку з чим не виключаються спроби вчинення інших кримінальних правопорушень.
На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність зазначених у клопотанні ризиків.
Також при вирішенні клопотання враховується, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
В зв`язку з вказаним суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тому обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таке переконання склалося в зв`язку з тим, що при розгляді клопотання прокурор довів наявність вказаних в обґрунтування клопотання ризиків, передбачених п.1), п.5) ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджено і матеріалами даного кримінального провадження.

В провадженні мається достатньо даних, які підтверджують що ОСОБА_5 може ухилятися від суду, здійснювати вплив на потерпілих та продовжить злочинну діяльність. Вказане дає достатнє підґрунтя вважати що ОСОБА_5 , без запобіжного заходу у виді тримання під вартою, буде ухилятися від суду, впливати на потерпілих та продовжить вчиняти злочини.

В зв`язку з вказаним суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тому, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою.

Стосовно обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд не вбачає можливості задоволити клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, оскільки перебування ОСОБА_5 на свободі не зможе запобігти ризикам переховування від суду, впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Встановлені судом обставини перешкоджають можливості задоволити клопотання захисника і змінити запобіжний захід на більш м`який.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Задоволити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу тримання під вартою.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати продовженим на два місяці до 15 години 50 хвилин 25 листопада 2022 року.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 8 годині 45 хвилин 28 вересня 2022 року

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1