УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м.Київ Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотанняу кримінальному провадженні № 420 211 100 000 000 77 за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України про зупинення видаткових операцій по банківських рахунках та накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся слідчий СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_2 з погодженим з начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про зупинення видаткових операцій по банківських рахунках та накладення арештуу кримінальному провадженні № 420 211 100 000 000 77 від 25.03.2021 ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що з березня по червень 2021 року начальник КП «Буча сервіс» Бучанської міської ради ОСОБА_4 спільно за взаємною згодою з директором та засновником ТОВ «Урарто Амо» ОСОБА_5 об`єдналися у стійке злочинне об`єднання з метою заволодіння бюджетними коштами під час виконання договорів підряду з капітального ремонту дорожнього покриття на території Бучанської міської ОТГ Київської області.

У подальшому 13.12.2021 слідчий ОСОБА_2 подав заяву про повернення його клопотання про арешт майна для дооформлення.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заяву слідчого, дійшов висновку про таке.
Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК, якщо положення КПК не регулюють або не однозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК, яка серед іншого, визначає принцип диспозитивності.
Відповідно до ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.
Таким чином, враховуючи, що слідчим подана заява про повернення йому клопотання про арешт майна, беручи до уваги положення вищенаведених норм КПК, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність залишення вказаного клопотання без розгляду та повернення його слідчому.
Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст. 9, 26, 201 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання слідчого СУГУНП у Київській області ОСОБА_2 погоджене з начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про зупинення видаткових операцій по банківських рахунках та накладення арешту у кримінальному провадженні №420 211 100 000 000 77 від 25.03.2021 за ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України повернути слідчому.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1