гСправа № 179/964/20 Провадження №1-кп/0187/19/22
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження № 0000184 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с Тарасо-Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2020 року приблизно о 10 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи у с Тарасо-Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, по вул. Центральна, поблизу будинку № 15, на ґрунті раніше неприязних відносин із ОСОБА_6 , у ході раптового виниклої сварки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, із силою штовхнув останнього, який втратив рівновагу та упав на поверхню землі.

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 умисно наніс близько двох ударів правою ногою в область грудної клітки потерпілому ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, перелому 8-9-10 ребер праворуч, гемопневмоторакс праворуч, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя.

Вказаними умисними злочинними діями ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину у вчиненні інкримінованих йому правопорушеннях визнав повністю та пояснив, що 12.04.2020 близько 10:00 він перебував поблизу подвір`я свого знайомого побачив, як по вулиці Центральна їде на велосипеді ОСОБА_6 . Коли він доїхав до ного, то ОСОБА_8 почав розмовляти із ОСОБА_6 та зробив зауваження з проханням закриття собак, у ході чого між ними виникла словесна сварка. В ході сварки він штовхнув із силою в обличчя ОСОБА_6 , який упав на поверхню землі. Підійшовши до ОСОБА_6 , він наніс, правою ногою декілька ударів по тулубу. Після чого він розвернувся та пішов додому, а ОСОБА_6 підвівся, взяв велосипед та також пішов.

Погоджується з тим, що від нанесених ним ударів у потерпілого виникли тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, перелому 8-9-10 ребер праворуч, гемопневмоторакс праворуч, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Про вчинене жалкує.

Цивільний позов визнає частково. Визнає спричинення матеріальних збитків в розмірі 855 грн., однак погоджуючись з спричиненням моральної шкоди, вважає за достатнє відшкодування моральних страждань 25 тис.грн. Заперечує проти відшкодування судових витрат.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 12.04.2020 він їхав на велосипеді по вул. Центральна у с Тарасо-Шевченківка. Близько 10:00 його зупинив ОСОБА_3 та відразу почав сварити. Намагаючись вдарити ОСОБА_8 штовхнув його, від чого він впав на землю. Слідом підійшов ОСОБА_3 та почав наносити удари ногами у правий бік тулуба, саме ребер. Ударів було близько п`яти.

Потерпілий підтримав поданий до суду цивільний позов та пояснив, що діями ОСОБА_8 йому завдано моральні страждання, які спричинили негативні зміни у його житті, завдали йому нервовий стрес. Він проходив стаціонарне лікування з двома операціями та вирішує про наявності підстав для отримання інвалідності.

Таким чином ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та матеріальні збитки в сумі 855 грн. та судові витрати.

Просить врахувати, що ОСОБА_8 після спричинення йому тілесних ушкоджень жодного разу не попрохав у нього вибачення.

Наполягає на необхідності реального відбування обвинуваченим покарання, визначеного судом.

Крім показань потерпілого, винуватість ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому правопорушення, за обставин, визнаних судом доведеними, підтверджується сукупністю досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, а її сукупність з точки зору достатності, для ухвалення даного обвинувального вироку, зокрема:

12.04.2020 проведено огляд місця події, а саме територія поблизу будинку АДРЕСА_1 .

Згідно висновку судового експерта Царичанського міжрайонного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 102 від 27.05.2020 у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження в вигляді - закритої травми грудної клітки, перелому 8-9-10 ребер праворуч, гемопневмоторакс праворуч. (Операція - 14.04. 2020р - дренуванння правої плевральної порожнини.) Садна лоба зліва. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені при дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею чи об такий.

Тілесне ушкодження грудної клітки у вигляді - закритої травми грудної клітки, перелому 8-9-10 ребер праворуч, гемопневмоторакс праворуч. (Операція - 14.04.2020 р - дренуванння правої плевральної порожнини.) відноситься до категорії Тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя. На підставі п.2.1.3 л) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Тілесне ушкодження у вигляді садна голови відноситься до категорії Легких тілесних ушкоджень. На підставі п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Судово-медичні дані не протиречать можливості спричинення ушкоджень в термін, вказаний в постанові про призначення експертизи і потерпілим - 12.04.2020 р.

Судово-медичні дані не протиречать можливості спричинення ушкоджень в термін і при обставинах, вказаних потерпілим при відтворенні обставин події - 12.04.2020 р. при ударах з силою ногами в область грудної клітки праворуч.

Для спричинення виявлених ушкоджень грудної клітки достатньо було нанести не менш як 1-2 удари в область грудної клітки. Для спричинення ушкоджень голови достатньо було нанести один удар в область голови. Ушкодження голови могло бути спричинене і при падінні і ударі головою об дорогу.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд пересвідчився, що позиція підсудного ОСОБА_8 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ч.3 ст. 349 КПК України суд допитав обвинуваченого і потерплого, дослідив письмові докази: протокол проведення огляду місця події і висновок судового експерта та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що кваліфікується як злочини, передбачені ч. 1 ст. 121 КК України знайшла своє підтвердження повністю в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України). При цьому суд бере до уваги роз`яснення надані Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N 7 від 24.10.2003 та позицію ЄСПЛ сформовану ним, зокрема, в рішенні Швидка проти України щодо покарання як заходу примусу необхідного у демократичному суспільстві для досягнення його мети.

Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, інші обставини, зокрема дії обвинуваченого після вчинення злочину та позицію потерпілого щодо міри можливого покарання.

Судом встановлено та враховано, що ОСОБА_8 має повну середню освіту, не одружений, не має постійної роботи, інвалідом не являється, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Вирішуючи питання про наявність обставин, які в силу ст. 66 КК України, пом`якшують покарання підсудному, суд виходить з наступного.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, коли визнається щире каяття.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Таким чином, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Отже, суд в даному конкретному випадку виходячи з тяжкості вчиненого правопорушення та його наслідків, а також з пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 та його дій після вчинення правопорушення, зокрема, під час розгляду справи судом, приходить до висновку, що не було щирого каяття обвинуваченого з огляду на те, що він відмовився попрохати вибачення перед потерпілим за спричинену шкоду протягом всього часу проведення досудового розслідування та судового розгляду більше двох років, часткове відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків всього в розмірі 1000 грн., в той час як потерпілому спричинено тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя. Тобто, судом не встановлено бажання обвинуваченого виправити ситуацію, що склалася, у останнього відсутня критична оцінка своєї протиправної поведінки.

При цьому суд приходить до висновку про існування активного сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, оскільки згідно матеріалів справи останній добровільно допомагав слідству встановити факти та обставини у даній справі добровільно надаючи відповідні покази.

Обставин, які в силу ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_8 правопорушення та ступінь його тяжкості. Так, згідно ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

З урахування особи обвинуваченого, обставин справи, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити ОСОБА_8 покарання за вчинений злочин, в межах нижньої межі санкції статті закону, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто, буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, судом не встановлено.

При цьому, наведені дані в їх сукупності, атакож поведінка ОСОБА_8 після вчинення злочину, зокрема: добровільне надання показів і часткове відшкодування спричиненої шкоди за відсутності щирого каяття і критичного усвідомлення протиправності своїх дій свідчить про те, що в даному випадку засуджений може бути виправлений та перевихований, а мета попередження вчинення ним нових злочинів досягнута, виключно при реальному відбуванні ним призначеного покарання, що буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальних збитків в розмірі 855 грн., моральної шкоди 50 000 грн. та 2000 грн. витрат на правову допомогу, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи позицію учасників провадження та дослідивши матеріали провадження, долучені до цивільного позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог потерпілого про відшкодування йому матеріальних збитків пов`язаних з лікуванням на суму 855 грн.

При цьому, за наданою потерпілим розпискою, 15.06.2022 він отримав від ОСОБА_8 1000 грн, з який 855 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків та 145 грн. моральної шкоди.

На підставі статтей 23, 1167 ЦК України та керуючись роз`ясненнями наданими в постанові Пленуму Верховного суду N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», беручи до уваги об`єм моральних страждань потерпілого пов`язаних зі спричиненням йому тілесних ушкоджень та фізичного болю, перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні з проведенням оперативного втручання в результаті злочинних дій обвинуваченого, відшкодування останнім добровільно 145 грн. в рахунок спричиненої моральної шкоди, з урахуванням події та характеру злочину, принципів розумності та справедливості, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 50000 грн. обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Отже, з обвинуваченого слід стягнути 49855 грн. в рахунок завданої потерпілому моральної шкоди, тобто за вирахуванням відшкодованих 145 грн. за розпискою від 15.06.2022. (50000-145=49855).

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких відповідно до ст. 118 та 120 КПК України відноситься витрати на правову допомогу.

Оскільки, згідно угоди № 1 від 03.02.2021 про представництво клієнта адвокатом з юридичних питань, додатку, акту виконаних робіт і квитанції від 03.02.2021, потерпілим витрачено 2000 грн. на надання йому юридичної допомоги, суд вважає такі витрати стягнути з обвинуваченого в повному розмірі. Відомостей про наявність інших процесуальних витрат сторонами до суду не подано.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Клопотання про застування запобіжного заходу від учасників кримінального провадження до суду не надходили.

Керуючись статтями 100, 337, 349, 368-370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути з останнього на користь потерпілого, моральну шкоду в розмірі 49855 грн. та процесуальні витрати понесені потерпілим на оплату допомоги представника в розмір 2000 грн., а всього 51 855 грн (п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят п`ять грн. 00 коп).

Речові докази по справі: два дискові накопичувачі «CD» і один «DVD» з відеозаписами слідчих експериментів за участю потерпілого, свідка ОСОБА_9 і обвинуваченого зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1