ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/795/22

Провадження № 1-кп/568/59/22

"16" вересня 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 13 липня 2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Радивилів, Рівненської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, раніше судимої:
-24.05.2022р. Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-30.06.2022р. Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 4 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимою 30.06.2022р. вироком Радивилівського районного суду Рівненської області за ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення та перевиховання не стала та скоїла новий умисний злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , діючи повторно, 10 липня 2022 року, приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку, що в АДРЕСА_1 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника майна, а також переконавшись у тому, що її неправомірні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, таємно викрала з незамкненої сумки ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі 700 грн., з якими у подальшому покинула місце події, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Також зазначила, що матеріальних претензій до обвинуваченої немає, остання їй шкоду відшкодувала в повному обсязі. Зі згоди учасників справи, суд розглянув справу за відсутності потерпілої.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 4 ст.185 КК України визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялася, повністю підтвердила фактичні обставини вчинення злочину, надала показання щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.
Зокрема, під час допиту у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що 10.07.2022р. вона прийшла в гості до свого знайомого за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходилася ОСОБА_5 . Скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшла на кухню, вона, побачивши жіночу сумку в спальній кімнаті, яка належала потерпілій, вкрала з неї гроші в сумі 700 грн. і розпорядилася ними на власний розсуд. В той же день, вона була знайдена працівниками поліції і визнала свою вину в крадіжці грошових коштів у ОСОБА_5 . Згодом вказану суму вона відшкодувала потерпілій в добровільному порядку. Повідомила, що наразі шкодує про вчинене, щиро розкаюється та зобов`язується в подальшому не допускати подібних вчинків. Просила суворо не карати та не позбавляти її волі.
Враховуючи пояснення обвинуваченої, повне визнання нею своєї вини, а також те, що вона не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, тому відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Беручи до уваги наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченої, письмових доказів щодо долі речових доказів.
На виконання вимог ч. 3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченої та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої або її виправдання, суд не вбачає.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченій, виходячи з положень ст.ст.50, 65 КК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст.12 КК України обвинувачена ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин.
Водночас, судом взято до уваги характер вчиненого злочину, а саме те, що загальна вартість майна за крадіжкою, кваліфікованою за ч.4 ст.185 КК України, становить 700 грн., гроші в зазначеному розмірі повернуті потерпілій, наразі потерпіла ОСОБА_5 не має до обвинуваченої претензій матеріального та морального характеру.
Дослідженням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше неодноразово судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, незаміжня, має двох малолітніх дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав, офіційно не працевлаштована, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.66 КК України визнає її щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленої нею в судовому засіданні, а також відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є рецидив злочинів.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, позиції потерпілої, ставлення обвинуваченої до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами.
Також при призначенні покарання суд враховує, що інкримінований злочин ОСОБА_4 вчинила у період іспитового строку, встановленого вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 30.06.2022р.
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
За приписами ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, виходячи з положень ч.2 ст. 75 та ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Оскільки за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 30.06.2022 ОСОБА_4 засуджена за ч. 4 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, а інкримінований злочин вона скоїла у період іспитового строку, тому на підставі ч. 1 ст.71 КК України суд вважає за необхідне частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 30.06.2022 і остаточно призначає обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченій на стадії досудового та судового слідства не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 червня 2022 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту її фактичного затримання після звернення вироку до виконання.
Речовий доказ: оптичний диск DVD-R, на якому наявний відеозапис, на якому зафіксовано факт використання вкрадених коштів та який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.
Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1