печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000616 накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 22.06.2022 року,
В С Т А Н О В И Л А :
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м.Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000616 накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 22.06.2022 року. В обґрунтування вимог клопотання зазначає, що арешт накладений необгрунтовано. Судом не в повній мірі з`ясовано всі обставини справи, не досліджено матеріали справи, що призвело до прийняття рішення, яке не враховує всіх обставин справи та не відповідає фактичним обставинам справи. Ухвалюючи дане рішення судом не було взято до уваги, що сторона кримінального провадження не надала аргументи на підтвердження, що ОСОБА_6 , має відношення до обставин, що є об`єктом здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000616. ОСОБА_6 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні і взагалі не має ніякого процесуального статусу. Накладення арешту позбавляє ОСОБА_6 права на володіння та користування своїм майном. Доводи сторони обвинувачення при накладенні вказаного арешту є хибними та арешт необґрунтованим. Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання про скасування арешту, просила його задовольнити з викладених у ньому підстав. Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити. Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку. Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000616 від 22.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України. 22 грудня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року проведено обшук автомобіля марки MERCEDES-BENZ G63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та перебуває в користуванні ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 . У ході обшуку вказаний транспортний засіб, ключ до нього, вилучено з предметом, схожим на GPS-трекер. Автомобіль поміщено на тимчасове зберігання до ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної України» за адресою: вул. Святошинська, 27, м. Київ. 22 грудня 2021 року постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 визнано речовими доказами тимчасово вилучене майно, що вилучене 22.12.2021 року за адресою вул. Старообухівська, 22А, м. Київ, а саме: автомобіль маркиMERCEDES-BENZ G63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , ключ до автомобілю, а також предмет, схожий на GPS-трекер, оскільки таке майно має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні. 13 січня 2022 року заступник начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000616 від 22.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, а саме: тимчасово вилученого 22.12.2021 року автомобіля марки MERCEDES-BENZ G63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ключ до автомобілю, а також предмет, схожий на GPS-трекер. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.06.2022 року, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 13.01.2022 року скасовано, накладено арешт на тимчасово вилучений 22.12.2021 року автомобіль марки MERCEDES-BENZ G63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ключ до автомобілю, а також предмет, схожий на GPS-трекер. Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу. Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. З огляду на наведену норму закону в даному випадку обов`язок доказування того, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, покладено на особу, що звернулась із клопотанням про скасування арешту. При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для скасування арешту. Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу). Правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Слідчий суддя, з урахуванням обґрунтувань, вважає, що існують достатні підстави вважати, що вказане майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення та такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, має на меті встановлення можливої причетності до вчинення злочину осіб, які користувалися вказаним транспортним засобом. Наведене свідчить, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. Слідчий суддя зауважує, що при вирішенні питань про накладення арешту слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно. Слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, а тому з метою запобігання можливості приховування, знищення, перетворення, відчуження означеного нерухомого майна існує необхідність у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що представником власника майна не доведено необґрунтованості накладення арешту або того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, із чим закон пов`язує можливість скасування арешту, а тому підстави для задоволення клопотання відсутні. Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000616 накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 22.06.2022 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 26.07.2022 о 13:45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1