Справа №523/504/20
Провадження №1-кп/523/459/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2022 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000210 від 9.09.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України,-

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з доданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час підготовчого провадження ухвалою Суворовського районного суд м. Одеси від 2.03.2022 року щодо ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 30.04.2022р.

Враховуючи військову агресію Російської Федерації проти України, відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. конвойний підрозділ ДУ «Одеський слідчий ізолятор» припинив доставку обвинувачених до приміщення Суворовського районного суду м. Одеси, у зв`язку з чим було організоване проведення судового засідання в режимі відео конференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Суворовським районним судом м. Одеси за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , однак провести судове засідання в режимі відео конференції не вбачається можливим за технічних причин. За змістом листа Верховного суду за №1/0/2-22 від 3.03.2022 р. «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» у п.7 зазначено, що ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.

На підставі викладеного, в залежності від конкретних обставин, що склалися, приймаючи до уваги думку учасників процесу прокурора, захисника, а також умови воєнного стану, суд вважає, як виняток, за можливе провести судове засідання щодо розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого.

У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у скоєнні інкримінованого йому злочину, який відноситься до категорії тяжкого, є раніше судимою особою, вчинив новий злочин у період умовно-дострокового звільнення, не відбувши частину покарання за вироком Овідіопольського районного суду м. Одеси від 17.08.2011 року, був оголошений у розшук, крім того є громадянином іншої держави, не має реєстрації та постійного місця проживання у м. Одесі, не працевлаштований, у зв`язку з чим ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України продовжують існувати та дають підстави вважати, що обвинувачений може продовжити ухилятися від явки до суду, перешкоджати встановленню істини по справі іншим чином, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків, яким відомі обставини злочину та які ще не допитані у суді, продовжити злочинну діяльність, тому на думку прокурора, з урахуванням сукупності викладених обставин більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти настанню таких ризиків.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_5 , тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується обвинувачений, та покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, вислухавши думку учасників процесу:

захисника ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення та просив змінити відносно підзахисного запобіжний захід на більш м`який, зазначаючи, що ОСОБА_5 раніше не судимий, у нього наявні хронічні захворювання, він має місце проживання у м. Одесі, міцні соціальні зв`язки, не збирається переховуватися від суду, має намір вступити до Збройних Сил України для захисту країни, яка стала йому рідною, до затримання працював, у зв`язку з чим з урахуванням умов воєнного стану вважав за можливе змінити запобіжний захід з триманням під вартою на більш м`який; приймаючи до уваги письмову заяву ОСОБА_5 , в якій він просить змінити відносно нього запобіжний захід у зв`язку з воєнним станом, так як хоче захищати країну,

прокурора ОСОБА_3 , яка в якості репліки зазначила, що відомості, на які вказує захисник, що його підзахисний раніше не судимий не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_5 є раніше судимою особу, в матеріалах кримінального провадження наявна довідка щодо судимостей, також відсутня документація, що обвинувачений страждає на ряд хронічних захворювань, щодо проходження воєнної служби, ОСОБА_5 є громадянином іншої держави, не має даних, що він стоїть на обліку, придатний до проходження служби, у зв`язку з чим не має підстав для зміни відносно обвинуваченого запобіжного заходу, оцінюючи у сукупності викладені доводи сторін, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно положень ст.331 ч.1,2 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Разом з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», та згідно практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути загальними й абстрактними, мають підтверджуватися фактичними даними, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

Крім цього, статтею 5 частиною 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» частини 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, статтею 17 КПК України про презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Згідно ст.29 ч.1 Конституції України ніхто не може триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, виходячи з наведених вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, приймаючи до уваги доводи сторони захисту про можливість належного виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків в межах більш м`якого запобіжного заходу на час проведення судового провадження, ніж тримання під вартою; враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та згідно встановленого порядку дослідження доказів потребує дослідження під час судового засідання; при цьому суд погоджується з аргументацією прокурора, що діючим законодавством передбачена кримінальна відповідальність за скоєння у період умовно достроково звільнення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, у разі доведеності вини обвинуваченого, у вигляді позбавлення волі, що позбавляє суд можливості звільнення винної особи від кримінальної відповідальності чи звільнення її від відбування покарання з випробуванням, однак, дослідивши надані до суду матеріали, які містять дані про особу обвинуваченого, те, що він дійсно є громадянином іншої держави, але як встановлено тривалий час перебуває на території України, забезпечений місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, також раніше стороною захисту були надані копії документів щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , те, що він перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою України ОСОБА_7 , яка є вагітною, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, приймаючи до уваги умови воєнного стану, встановленого Указом Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закон України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р., враховуючи також ту обставину, що судовий розгляд по кримінальному провадженню ще триває, при цьому розгляд справи по суті за об`єктивних та суб`єктивних причин найближчим часом не вбачається можливим здійснювати, тобто подальше тримання під вартою є фактичним відбуванням покаранням за злочини, за який обвинувачений ще не засуджений вироком суду, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд дійшов до висновку про наявність обґрунтованих підстав щодо доцільності зміни запобіжного заходу, на думку суду на даний момент ризики, передбачені ст.177 КПК України не мають того ступеню, які б виправдовували тримання під вартою, ризику незаконного впливу або перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим чином не вбачається, в умовах оголошеного воєнного стану ОСОБА_5 може бути корисним, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого іншу міру запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого мешкання у певний період доби, що на думку суду буде співмірним з існуючими ризиками та достатнім стримуючим засобом для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Разом з цим суд вважає за необхідне зазначити, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , за змістом обвинувального акту скоєний у 2014 році, та як вбачається підпадає під дію ст.616 КПК України, відповідно якої у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146 - 147, 152 - 156, 186, 187, 189, 255, 2551, 257, 258 - 262, 305 - 321, 330, 335 - 337, 401 - 414, 426 - 433, 436, 437 - 442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Проте питання щодо придатності обвинуваченого проходження воєнної служби не входить до компетенції суду.

Зважаючи на те, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого суд не вирішує питання обґрунтованості обвинувачення, висунутого щодо особи, так як це може бути здійснене лише за результатами розгляду кримінального провадження по суті, за викладених обставин, оцінюючи ризики, які зі спливом часу втрачають свою актуальність, приймаючи до уваги особу ОСОБА_5 , суд у даному окремому випадку вважає за доречне ухвалити рішення щодо зміни запобіжного заходу.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.132, 177-178, 183, 194, 196, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

Постановив:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці, тобто до 28.06.2022р.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) заборонити залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22:00 години до 6:00 години ранку наступної доби;

2) не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в рамках кримінального провадження;

5) за першим викликом з`являтися до суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Разом з цим організацію та контроль виконання ухвали суду покласти на прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0000210 від 9.09.2015р.

Строк дії ухвали суду складає 2 місяці з дня її проголошення та припиняє свою дію 28.06.2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя : ОСОБА_1