Справа № 301/1301/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/413/22, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2022 року, задоволено клопотання заступника керівника Хустської окружної прокуратури, - начальника Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000109, внесеному 22.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), щодо обвинуваченого у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України кримінального правопорушення,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, з неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

та продовжено строк дії запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 діб, до 10 вересня 2022 року включно з визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят ) грн.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладені такі процесуальні обов`язки: з`являтися до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження № 0000109, внесене 22.03.2022 до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України. Відповідно до обвинувального акту, 21 березня 2022 року, ОСОБА_5 , знаходячись у місті Хуст на невстановленій слідством вулиці, знайшов наркотичну речовину рослинного походження канабіс, яка знаходилась у двох зіп-пакетах, та яку ОСОБА_5 у подальшому сховав під обшивку капоту свого автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWОО», державний номерний знак НОМЕР_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого збуту перевіз до готелю «Іршава», що за адресою місто Іршава, вулиця Білецька, Хустського району, де був зупинений працівниками СРПП відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, які за добровільною згодою ОСОБА_5 , у ході проведення огляду місця події, вилучили вказану наркотичну речовину. Згідно з переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучена речовина віднесена до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-22/2302-НЗПРАП від 23.03.2022, надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження, зеленого кольору, яка була упакована у 1 (один) безбарвний прозорий, полімерний пакет, з пазовим замком та смужкою червоного кольору біля горловини та паперовий конверт з позначкою № 1, є канабісом, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу, у перерахунку на суху речовину, становить 17,2208 г. Згідно з висновком експерта №СЕ-19/107-22/23 01-НЗПРАП від 21.03.2022, надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка міститься в згортку металевої фольги сріблястого кольору, який було поміщено до паперового конверту білого кольору позначеного під номером «2», є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу, у перерахунку на суху речовину, становить 1,8678 г. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-22/2303-НЗПРАП від 23.03.2022, надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження, зеленого кольору, яка знаходилась у безбарвному прозорому, полімерному пакеті, з пазовим замком та смужкою фіолетового кольору біля горловини, який був упакований у паперовий конверт з позначкою № 3, є канабісом, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 3,1088 г. В ухвалі також вказується на те, що 11 липня 2022 року заступник керівника Хустської окружної прокуратури, - начальник Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб. Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке, у разі визнання його винуватим, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, при цьому також зазначивши, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України існують по сьогодні, зокрема, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може ухилитися від слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на наведене, прокурор вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Тому просить клопотання задовольнити у повному обсязі.

В ухвалі суд, приймаючи рішення, також зазначив, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, яке, згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів. Окрім того, приймаючи рішення суд взяв до уваги факт існування ризиків, вказаних у клопотанні, які визначені у статті 177 КПК України. У тому числі судом визнано, що стороною обвинувачення доведено належними доказами те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та інших учасників процесу; може перешкодити у встановленні істини у кримінальному провадженні; не маючи місця роботи може ухилятися від суду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що інші, більш мякі, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що клопотання прокурора підлягає задоволенню. Одночасно, суд визнав за можливе визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят ) грн, а у у разі внесення застави поклав на обвинуваченого ОСОБА_5 такі процесуальні обов`язки: з`являтися до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала суду є незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що вказані прокурором у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України є надуманими, стороною обвинувачення на підтвердження їх існування не надано жодного належного доказу. Вважає, що місцевий суд при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу не врахував, що в обвинуваченого на утриманні двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка ніде не працює, наразі родина залишилася без будь-якої підтримки. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_5 обрати запобіжний захід домашній арешт у нічний або денний час доби.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Разом із тим, береться до уваги і те, що: сторона захисту не заявляла клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі обвинуваченого ОСОБА_5 і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання; сторона обвинувачення не подавала заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін; адвокат ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді апеляційної скарги не заперечував щодо її розгляду без участі обвинуваченого та прокурора.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення (позбавлення волі на строк від 6 до 10 років); дані про особу обвинуваченого (раніше не судимий, не працюючий); відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором наявності передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків переховування ОСОБА_5 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, незаконний вплив на свідків з метою зміни ними показів на його користь, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які на даний час не відпали та не зменшилися.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані як у суді першої інстанції, так і в ході розгляду апеляційної скарги. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, у тому числі його поведінки під час досудового розслідування, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що наведені прокурором у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є надуманими, стороною обвинувачення на підтвердження їх існування не надано жодного належного доказу, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Доводи апеляційної скарги про те, що в обвинуваченого на утриманні двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка ніде не працює, наразі родина залишилася без будь-якої підтримки, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують наявність вищеописаних ризиків і не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою. При цьому колегія суддів бере до уваги те, що адвокат ОСОБА_6 не подав будь-які докази, які б підтверджували що обвинувачений ОСОБА_5 займався суспільно-корисною працею, за яку отримував кошти і за рахунок яких утримував сімю.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку тримання під вартою, слідчий суддя, обгрунтовано взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченого, його майновий і сімейний стан, і обґрунтовано визначив розмір застави у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124050 гривень, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений судом обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на даному етапі судового провадження є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні. Разом із тим, апеляційним судом не встановлено підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 і такий обумовлений також високим ступенем суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та тяжкими наслідками для суспільства від злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або визначення меншого розміру застави.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказувалось.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2022 року, якою задоволено клопотання заступника керівника Хустської окружної прокуратури, - начальника Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 та продовжено обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу тримання під вартою на 60 діб, до 10 вересня 2022 року включно з визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят ) грн, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: