СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1216/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
провівши в залі суду в м. Києві відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0001585 від 07 липня 2022 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:

26.08.2022р. до Святошинського районного суду м. Києва зі Святошинської окружної прокуратури м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001585 від 07 липня 2022, затверджений прокурором ОСОБА_4 , стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Прокурор під час підготовчого судового засідання просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначив про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та дотримання правил територіальної підсудності при направленні обвинувального акту до Святошинського районного суду м. Києва. Висловив свою думку про проведення судового розгляду у відкритій формі судового засідання за участю сторін кримінального провадження.
Захисник та обвинувачений не заперечували проти призначення судового розгляду.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.
Судом встановлено, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 складено у відповідності до вимог ст. 219 КПК України. При затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону.
Дане кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Святошинським районним судом м. Києва.
Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України, відсутні.
Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, оскільки обмежень, передбачених положеннями ч.2 ст.27 КПК України, судом не встановлено.
Згідно вимог ст. 31 КПК України кримінальне провадження підлягає розгляду суддею одноособово.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 318 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.
Цивільний позов потерпілим не заявлений.
Прокурор під час підготовчого судового засідання подав клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на обґрунтованість підозри обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку прокурора вважати так дають наступні обставини: ОСОБА_3 обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того,що останній з метою уникнення покарання може вчинити спробу переховування. Перебуваючи не під вартою, обвинувачений може чинити спроби незаконного впливу на потерпілого, оскільки ОСОБА_3 вже тривалий час знайомий з останнім особисто та певний час вони спільно проживали. Перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не має постійного законного джерела прибутку, а також не має міцних соціальних зв`язків, які б могли б його утримати від спроби переховування чи подальшого вчинення злочинів. Згідно висновку судово психіатричного експерта № 394 від 11.08.2022р. у період вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, тобто перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може продовжити вживати спиртні напої, які в його випадку змінюють нормальне протікання психофізіологічних реакцій, підвищують емоційність реагування, полегшують вибір агресивних способів вирішення проблемних ситуацій, що також обґрунтовує ризик можливості подальшого вчинення кримінальних правопорушень.
Захисник ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора у зв`язку з тим, що ризики, заявлені прокурором відсутні, оскільки обвинувачений свою провину в інкримінованому злочині визнає, потерпілому відшкодовано завдані збитки, тому просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При вирішенні клопотання прокурора суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, обвинувачений офіційно не працює, неодружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, раніше не судимий відповідно до ст.89 КК України.
Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може ухилятись від суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому суд бере до уваги те, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, в тому числі цілодобовий домашній арешт, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. Стан здоров`я обвинуваченого задовільний, що не виключає можливість перебування його під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового розгляду.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України,суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину зі застосуванням насильства.
Згідно ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.
Враховуючи викладене, керуючись ст.177,ст.178, ст. 183, ст. ст. 314-316, ст.ст. 369, 372 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:
Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на 15 год. 00 хв. 08 вересня 2022 року в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва у відкритому судовому засіданні.
Справу розглядати суддею одноособово.
Судовий розгляд у кримінальному провадженні проводити за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 29 жовтня 2022 року включно.
Ухвала набирає законної сили негайно.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в іншій частині - оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1