Справа № 183/3561/22
№ 1-кс/183/904/22

У Х В А Л А
Після чого, 11.07.2022 слідчим Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_3 , не втрачаючи часу, з метою перевірки отриманої інформації за участю оперативних співробітників поліції та двох запрошених понятих, був проведений обшук в період часу з 14 годин 18 хвилин до 14 години 25 хвилин.
В судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання.
Адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що слідчим пропущено строк для звернення до суду з означеним клопотанням, а також звернула увагу суду на ту обставину, що питання щодо арешту майна третьої особи може вирішуватися виключно за клопотанням прокурора.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд клопотання в їх відсутність з посиланням про відмову в заявленому клопотанні, також просив повернути йому тимчасово вилучене майно.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані до нього копії документів, вважає клопотання не обґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що по кримінальному провадженню на момент розгляду клопотання про арешт майна, підозра нікому не висунута.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Варто звернути увагу, що у відповідності до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуте особі, у якої його вилучено.
Як встановлено вище, майно було вилучено в ході проведеного невідкладеного обшуку 11.07.2022 року, з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся 13.07.2022 року.
Крім того, слідчий в клопотанні не навів ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а слідчим суддею в свою чергу встановлено відсутність правових підстав для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності власника та користувача автомобіля.
Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно зі ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини щодо втручання у право власності особи, яким є арешт майна, свідчить про те, що таке втручання має бути законним, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним меті, яка переслідується.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна третьої особи.
Так само слідчому судді не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна ОСОБА_5 , про який йдеться у клопотанні слідчого, як і не доведено, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням до суду.
Відповідно до ч.3 ст.169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідча суддя, -
Вилучене майно негайно повернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідча суддя ОСОБА_1 .