Провадження №1-кп/761/1953/2022
В И Р О К

іменем України

11 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_3, за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4, прокурора ОСОБА_5, обвинуваченого ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_6, представника потерпілої ОСОБА_7, перекладача ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0000940 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Епіналь, Франція, громадянина Франції, француза, обіймаючого посаду директора початкової школи Французького ліцею імені Анни Київської, зареєстрованому та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000940 від 09.03.2021)

В С Т А Н О В И Л А:

08 березня 2021 року, приблизно о 17 годині 35 хвилини, ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA» н.з. НОМЕР_1 рухався в місті Києві по вул. І. Франка зі сторони вул. Ярославів Вал в напрямку бул. Т. Шевченка та наближався до регульованого світлофорними об`єктами перехрестя вул. І. Франка та вул. Б. Хмельницького.

Грубо порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_1 під час керування вказаним автомобілем проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку свого руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху та повертаючи ліворуч від вул. І. Франка на вул. Б. Хмельницького в напрямку вул. Хрещатик не дав дорогу пішоходу ОСОБА_2 , яка переходила проїзну частину вул. Б. Хмельницького разом з іншими пішоходами на дозволений зелений сигнал світлофору для пішоходів по регульованому пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку руху автомобіля «TOYOTA» н.з. НОМЕР_1 , на яку водій ОСОБА_1 повертав.

Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_1 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху визначених ПДР України, в результаті наїзду автомобілем потерпілій ОСОБА_2 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та живота: садна голови, синець лобно-тім`яної ділянки справа; крововилив у м`які тканини правої лобної ділянки; субарахноїдальний крововилив: переломи - носової перетинки, обох кісток носа; правої скроневої кістки (з переходом лінії перелому на велике крило клиноподібної кістки справа у ділянці середньої черепної ямки), які згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-465-2021 відносяться до тяжкого ступеня тяжкості.

Під час керування транспортним засобом обвинувачений ОСОБА_1 порушив п. п. 2.3 «б», 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України:

-п. 2.3 «б»: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 16.2 На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення беззаперечно визнав, дав вичерпні показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у даному вироку щодо часу та місця вчинення кримінального правопорушення, та інших фактичних обставин у справі. Пояснив, що у час та місці, викладені у обвинувальному акті, а саме 08.03.21 року на перехресті вул. І. Франка та Б. Хмельницького у місті Києві він рухався на дозволений сигнал світлофору, повертаючи на перехресті впевнився, що нікому не буде спричиняти перешкоди, потерпілу не побачив, через те, що остання знаходилась у так званій «сірій зоні», потім відчув поштовх, побачив потерпілу, вибігши з авто попросив осіб, які перебували поруч, викликати швидку та сходити до аптеки за лікарем, щоб мати змогу надати потерпілій медичну допомогу, також вкрив останню пледом, щоб зігріти. Щиро кається у вчиненому, активно сприяв слідчому органу у якнайшвидшому закінченню досудового розслідування, не допускав протиправної процесуальної поведінки, жалкує що став винуватцем дтп, просить пробачення у потерпілої. Підтримав позицію свого захисника щодо призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді штрафу. Щодо заявлених вимог про відшкодування потерпілій завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, вказав, що дійсно така шкода ним завдана, проте її розмір, заявлений потерпілою на рівні 800000 грн. є необґрунтованим та значно завищеним, та вважає, співрозмірним є визначення розміру моральної шкоди на рівні 100000 грн., щодо позовних вимог матеріального характеру, заявлених до страхової компанії не заперечував. Просив призначити додаткове покарання на мінімальний строк.

Суд такі показання вважає логічними, послідовними і правдивими, наданими останнім добровільно. Крім того, суд враховує, що така позиція обвинуваченого була сталою протягом як досудового розслідування, так і судового розгляду, під час якого ОСОБА_1 послідовно визнав свою вину та висловлював жаль з приводу такого вчинку.

Наведене свідчить про щире каяття ОСОБА_1 .

З урахуванням думки обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, форми вини, тяжкості ушкоджень отриманих потерпілою, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку не визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 65 КК України).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_1 відповідно до статті 66 КК України, суд вважає, щире каяття з приводу вчиненого, активне сприяння розслідуванню вчиненого кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.

Враховуючи викладені вище обставини та засади, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, суб`єктивна сторона якого характеризується необережною виною, обставини його вчинення, а також, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який є громадянином Франції, має посвідку на тимчасове проживання в Україні, обіймає посаду директора початкової школи Французького ліцею, до кримінальної відповідальності не притягувався, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем роботи, посольством Франції в України та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 , а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень застосування до нього покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією інкримінованої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України. В той же час, навіть приймаючи до уваги встановлені судом пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих судом не встановлено достатньо підстав, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, з огляду на встановлені судом обставини щодо відшкодування шкоди здоров`ю потерпілій, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом згідно положень ст. 69 КК України.

При вирішенні питання щодо необхідності призначення додаткового покарання, суд бере до уваги те, що встановленні під час судового розгляду порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, документи, які характеризують особу обвинуваченого, думку потерпілої сторони, наслідки вчиненого, дозволяють суду прийняти рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк.

Проте, із урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння, щодо тяжкості кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до злочину, встановлені судом пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих, інші характеризуючи особу дані, суд приходить до висновку про можливе застосування до ОСОБА_1 положень ст. 75 КК України та його звільнення від реального відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_2 заявлено цивільний позов до ТДВ СК «Альфа-Гарант», якою відповідно до полісу № АР / 7470619 застраховано цивільно-правову відповідальність обвинуваченого, а саме про стягнення зі страхової завданої ДТП матеріальної шкоди здоров`ю потерпілої в розмірі 110084 грн. та до обвинуваченого ОСОБА_1 про стягнення завданої моральної шкоди в розмірі, визначеному експертним дослідженням на рівні 800000 грн. та понесені у зв`язку із залученням експерта процесуальні витрати в розмірі вартості експертизи 20000 грн.

Захисник та обвинувачений не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, визнаючи вину у вчиненні інкримінованого злочину, щодо стягнення зі страхової компанії понесених витрат у зв`язку із шкодою завданою здоров`ю не заперечували. Щодо цивільного позову в частині заявлених до обвинуваченого вимог про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_2 в сумі 800000 грн. вказали, що обвинувачений не ухилявся від надання допомоги потерпілій, визнає, що остання зазнала як матеріальної так і моральної шкоди з його вини. В той же час в обґрунтування моральної шкоди потерпіла посилається на висновок експерта № 809/12/2021, яким розмір шкоди встановлено на рівні 800000 грн., сторона захисту такий розмір вважає значно завищеним, таким, що не відповідає поняттям розумності та співмірності. Просили при визначенні розміру моральної шкоди на відшкодування потерпілій врахувати суд обставину, що потерпіла, на час ДТП перебувала у стані алкогольного сп`яніння, згідно матеріалів експертизи, долученої до цивільного позову, в обґрунтування суми моральної шкоди також вкладає і відшкодування за моральну шкоду, яку поніс її син та сестра, які були присутніми під час пригоди, та зазнали моральних страждань, у зв`язку із чим сторона захисту визнає позов частково та вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню на рівні 100000 грн.

Представник цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_9 скерувала на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого висловила заперечення щодо незаконності та необґрунтованості заявлених до компанії вимог майного характеру та просила відмовити у його задоволенні.

Питання заявленного та підтриманого потерпілою стороною цивільного позову, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.

Згідно полісу № АР / 7470619 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_1 є страхувальником у страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант», строк дії договору з 20.09.2020 до 19.09.2021, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну здоров`ю - 260000 грн., заподіяну майну - 130000 грн., розмір франшизи - 2000 грн.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, завданої життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підпунктом 22.3 передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до ст.23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеного у п. 9.3 ст.9 цього Закону.

Відповідно до ст. 23 вказаного вище Закону, під шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода) пов`язана: з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оцінюючи характер вчиненого злочину, ступінь вини обвинуваченого, глибину фізичних і моральних страждань, спричинених потерпілій ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілій спричинено фізичний біль, що призвело до розладу здоров`я, порушення нормального перебігу та якості життя, і завдало душевних та моральних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 200000 грн.

Щодо обґрунтованість вимог заявлених потерпілою до ТДВ СК «Альфа-Гарант» суд вважає, що відшкодуванню з відповідача підлягають виключно понесені на час ухвалення судового рішення матеріальні збитки, розмір яких підтверджений належним чином долученими до позову документами, а саме з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути матеріальну шкоду в розмірі 4700 грн., з огляду на те, що інша частина витрат визначена у позові як майбутні витрати, тобто такі, що не є реально здійсненими на час прийняття даного рішення та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Процесуальні витрати, які складаються із залучення експертів (висновки: №042-465-2021 у розмірі 1796,90 грн.; № СЕ-19/111-21/42556-ІТ на суму 1716,20 грн.; № СЕ-19/111-21/40618-ІТ на суму 1372,96 грн.) підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Процесуальні витрати в розмірі 20000 грн. понесені потерпілою у зв`язку із залученням екперта за договором про надання послуг від 19.10.2021 року (висновок від 03.12.2021 року № 809/12/2021), які документально підтверджені, згідно приписів положень ст. ст. 122,124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої.

Заходи забезпечення криминального провадження відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого протягом досудового та судового провадження застосовано не було, та підстави підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні криминального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік на підставі ст. 75 КК України.

Зобов`язати ОСОБА_1 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.

Стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 4700 (чотири тисячі сімсот) гривень.

В задоволенні іншої частини цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 процесуальні витрати у зв`язку із залученням екпертів (висновки: №042-465-2021 у розмірі 1796,90 грн.; № СЕ-19/111-21/42556-ІТ на суму 1716,20 грн.; № СЕ-19/111-21/40618-ІТ на суму 1372,96 грн.) в загальному розмірі 4886 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 06 коп. на користь держави та 20000 (двадцять тисяч) грн. на користь ОСОБА_2 у зв`язку із залученням екперта (висновок від 03.12.2021 року № 809/12/2021).

Речові докази компакт-диски із відеозаписом обстановки та обставин події ДТП залишити у матеріалах кримінального провадження, автомобіль «TOYOTA AURIS» н. з. НОМЕР_1 залишити у володінні ОСОБА_1 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_3