Провадження № 11-сс/811/48/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

заявника: ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 20211 року про відмову у задоволенні скарги,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 від 09.09.2021 року про закриття кримінального провадження №0000329 від 29.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що з урахуванням недоліків законодавчого регулювання розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які в аналогічних ситуаціях унеможливлюють дотримання встановленої КПК процедури, а також з огляду на відсутність єдиної та сталої судової практики з цього питання, слідчий суддя приходить до переконання, що неодноразова неявка в судове засідання заявника без повідомлення поважності причин такої неявки, без подання клопотання про відкладення розгляду скарги чи без подання заяви про розгляд такої у його відсутності, свідчить про не підтримання поданої скарги особою, яка її подала ОСОБА_6 , у зв`язку з чим в задоволені такої слід відмовити.

На дану ухвалу ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, скасувати дану ухвалу, скасувати постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000329 від 07.12.2018 та 29.10.2018 року; зобов`язати слідчого надати постанови ДБР повторно звернутись про поновлення терміну досудового розслідування та видати постанову про визнання її потерпілою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_8 перебувало кримінальне провадження № 0000329 від07 грудня 2018 року та 29.10.2018 року. Постановою від 28 січня 2021 року провадження було закрито. З постановою не погоджується, оскільки вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на її думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на її думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення, не вчинено належної перевірки отриманих доказів.

Заслухавши доповідача, виступ заявника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, оскільки такий пропущено з поважних причин, а апеляційну скаргу задоволити частково, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Частина 1 ст.24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
На переконання колегії суддів, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доводів апеляційної скарги та матеріалів провадження, ухвала слідчого судді зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернулася 20.09.2021 до Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого ДБР від 09.09.2021 про незаконне закриття кримінального провадження №0000329 від 29.10.2018.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_6 . Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, неодноразова неявка заявниці ОСОБА_6 свідчить про не підтримання нею поданої скарги, тому у задоволенні такої скарги слід відмовити.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_6 , неодноразово подаючи заяви про відвід слідчому судді, повідомляла суд, що не може прибути в судове засідання за станом здоров`я й на підтвердження таких обставин долучала копії відповідних медичних документів.

З огляду на це, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про непідтримання заявницею своєї скарги, оскільки, виходячи з аналізу матеріалів справи, належних підстав для такого висновку слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

У відповідності до ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно із п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни або скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Колегія суддів вважає, що всупереч вимогам п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя не здійснив належних заходів на захист прав та інтересів заявника у даному провадженні, скаргу по сутті не розглянув та прийняв безпідставне рішення, яке не ґрунтується на нормах кримінального процесуального законодавства.
В даному випадку слідчий суддя повинен був розглянути скаргу по суті та постановити ухвалу відповідно до вимог ст.307 КПК України.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу суду та приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді слід скасувати та направити матеріали скарги ОСОБА_6 до Личаківського районного суду м.Львова для її розгляду по суті у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 310, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 скасувати та скерувати матеріали провадження на новий судовий розгляд в порядку Глави 26 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4