Справа № 481/890/21
Провадж.№ 1-кп/481/19/2022
В И Р О К
Іменем України

26.05.2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області
у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новий Буг кримінальне провадження №0000028 від 03.03.2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Власть труда, Рибінського району, Красноярського краю, російської федерації, росіянина, громадянина України, який має середню освіту, пенсіонера, вдівця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено та визнано доведеним, що 02.03.2021 близько 20 год. 00 хв. коли ОСОБА_3 перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , до нього додому, прийшов ОСОБА_7 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 та вони стали розпивали спиртні напої у приміщенні кухні разом. Приблизно о 20 год. 20 хв. між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відбулась сварка, в ході якої ОСОБА_3 , перебуваючи у кухні свого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , схопив з тумби ніж розкладний з коричневою рукояткою та, знаходячись в положенні сидячи на ліжку, утримуючи ніж в правій руці, в той момент, коли ОСОБА_7 перебував у положенні стоячи біля ОСОБА_3 , умисно наніс ОСОБА_7 близько трьох ударів ножем в область ребер та грудної клітини. Також, ОСОБА_3 , не припиняючи своїх злочинних дій, корпусом свого тіла повалив ОСОБА_7 на ліжко та, утримуючи ніж в правій руці, умисно наніс йому один удар ножем в область передньо-бічної поверхні шиї зліва. Також, коли ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 , перебували в положенні сидячи на зазначеному ліжку, ОСОБА_3 , утримуючи ніж в правій руці, наніс останньому не менше трьох ударів ножем в область передньої та задньої поверхонь грудної клітки.
У результаті вишевказаних злочинних дій ОСОБА_3 , а саме нанесення семи ударів ножем ОСОБА_7 , останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді поранення в області передньо-бічної поверхні шиї зліва з пошкодженням лівої верхньої щитовидної артерії, поранення грудної клітки в області VII міжреберного проміжку зліва по передньо-бокової поверхні, з пошкодженням міжреберної артерії, яке проникає в ліву плевральну порожнину та ускладнилось лівостороннім відкритим пневмотораксом, що відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя та утворилися в результаті нанесення двох ударів ножем; поранення грудної клітки зліва в області V міжреберного проміжку по передньо-паховій лінії, поранення грудної клітки зліва в області реберної дуги, парастернально, поранення грудної клітки зліва в області X міжреберного проміжку по серединно - ключичної лінії, поранення в області задньої поверхні грудної клітки справа, рани в тім`яної області, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та утворилися в результаті нанесення п`яти ударів ножем.
У цей час ОСОБА_8 , побачивши протиправні дії ОСОБА_3 , стала відтягувати останнього від потерпілого, і, зрозумівши, що вона не зможе припинити протиправні дії ОСОБА_3 відносно ОСОБА_7 , голосно закричала та швидко направилась до виходу з приміщення будинку за допомогою.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково і пояснив, що 02.03.2021 року, у вечірній час, до його домоволодіння прийшли ОСОБА_7 , який вже був у стані сп`яніння, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 та запитав про наявність у нього алкогольних напоїв. Після чого, він запросив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до свого домоволодіння і всі разом почали вживати спиртні напої. Під час застілля, ОСОБА_7 почав йому погрожувати та сказав, що зараз заріже, а після його слів «починай», ОСОБА_7 накинувся на нього та поваливши на ліжко, почав його душити. В цей час, він протягнув праву руку до тумбочки, яка стояла біля ліжка та, взявши звідти ніж, яким він до цього нарізав салат, наніс удар останньому. Потім, він відштовхнув ОСОБА_7 , однак останній вдарив його, і він впав на підлогу, ОСОБА_7 знову накинувся на нього, тому він наніс удари ножем. Скільки раз він наносив удари ножем ОСОБА_7 та куди саме, він не пам`ятає, оскільки самі удари мали захисний характер. Також він пояснив, що мотиву вбити ОСОБА_7 не мав та допомогу останньому після конфлікту не надавав, оскільки останній, разом з іншими, вийшли з будинку. Ножі не чіпав. Указує на те, що він вимушений був захищатися від протиправних дій потерпілого, а тому діяв з перевищенням меж необхідної оборони.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 02.03.2021 року, у вечірній час, сам прийшов до домоволодіння ОСОБА_3 , де отримав порізи ножем. ОСОБА_7 більше нічого не пам`ятає, оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Претензій до ОСОБА_3 немає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_7 є її співмешканцем на протязі останніх п`яти років. 02.03.2021 року, разом зі своєю дитиною та ОСОБА_7 , прийшла до домоволодіння ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_7 запропонував відвідати сусіда ОСОБА_3 , який просив зайти раніше. Прийшовши до домоволодіння ОСОБА_3 , вони ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) сидіти в нього, алкогольні напої не вживали. Що відбувалось далі, вона не пам`ятає, оскільки була в стані сп`яніння, претензій до ОСОБА_3 не має. Чому ОСОБА_7 перебував в лікарні, після вказаних подій, не знає.
Допита в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що 02.03.2021 року до неї в гості прийшов її син ОСОБА_7 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , і знайомим ОСОБА_10 , яких вона запросила за стіл. Вечеряючи, вони спиртні напої не вживали, однак ОСОБА_7 вже був в стані сп`яніння. Потім, ОСОБА_7 виявив бажання відвідати ОСОБА_3 , але вона заперечувала проти цього, так як при зустрічі вони сварились. Коли ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_8 , виходили з дому, син нічого з собою не брав. Приблизно через 30 хвилин до її домоволодіння, де на той час також перебував ОСОБА_10 , прибігла ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_3 підрізав її сина, ОСОБА_7 . Почувши це, усі разом, побігли до домоволодіння ОСОБА_3 . Там вона побачила, що ОСОБА_7 у свідомості, який сидів у коридорі на полу весь в крові та тримався за шию, а ОСОБА_3 сидів на ліжку в своїй кімнаті. ОСОБА_10 передав їй ніж зі слідами крові, який вона, вийовши до сусідки, щоб викликати швидку та поліцію, поклала біля забору свого домоволодіння, який потім віддала поліції. Також зазначила, що претензій до ОСОБА_3 вона не має, але як мати потерпілого, бажає, щоб обвинувачений поніс покарання, на яке заслуговує.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що 02.03.2021 року, у вечірній час, коли він прийшов до домоволодіння ОСОБА_7 , де були його мати ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_8 , разом сіли вечеряти та вживати спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_8 , пішли в гості до ОСОБА_3 , однак його мати була проти цього, але потерпілий її не послухав. Коли ОСОБА_7 з ОСОБА_8 пішли, в будинку залишились він та ОСОБА_9 . Приблизно через 20-30 хвилин, до домоволодіння прибігла ОСОБА_8 та повідомила, що її та ОСОБА_7 порізав ОСОБА_3 . Почувши це, всі разом пішли до домоволодіння останнього. Коли увійшли до будинку ОСОБА_3 , побачили, що останній лежав на дивані в спортивному костюмі, без слідів крові, а ОСОБА_7 сидів в коридорі, весь крові. На запитання ОСОБА_9 до ОСОБА_3 що він накоїв, той повідомив, що ОСОБА_7 накинувся на нього та він змушений був захищатися. Він( ОСОБА_10 ), побачивши на табуретці в кімнаті-кухні ніж, забрав його та віддав ОСОБА_9 .
Аналізуючи показання свідків, суд приймає їх до уваги, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду.

З витягу з ЄРДР вбачається, що 03.03.2021 року внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.121 КК України за №0000028 на підставі повідомлення лікаря ОСОБА_11 про те, що 02.03.2021 року, невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_7 , у вигляді проникаючої колотої рани шиї та проникаючої колотої рани в область 5-6 межребір`я. Вказані відомості були внесені також на підставі рапорту старшого інспектора СМ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 від 02.03.2021 року (а.п.153,154 т.1).
З протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього від 02.03.2021, вбачається, що в період часу з 21:45 до 01:15 старший слідчий СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 , у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , з дозволу та за участю власника будинку ОСОБА_3 , провела огляд місця вчинення кримінального правопорушення, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 . В ході огляду було виявлено та вилучено змив речовини бурого кольору ззовні схожої на кров з плямами на внутрішній поверхні дверей до кімнати №3; змив речовини бурого кольору ззовні схожої на кров з плями зі згустками, на підлозі в кімнаті №3 біля входу до кімнати №4; наволочку з подушки, розміром 0,8х0,8 м, білого кольору на якій виявлено множинні плями речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров та пошкодження характерне для порізу розміром 3х0,2 см; футболку чоловічу блакитно-синього кольору, на якій виявлено плями речовини бурого кольору ззовні схожі на кров; светр чоловічий чорного кольору з полосами білого кольору у передній частині та з застібкою змійкою у верхній частині (біля горловини); предмет зовні схожий на ніж, з лезом та руків`ям коричневого кольору, довжиною 19 см; два стакани-рюмки, скляні, один з яких з ребристою поверхнею, один із зображенням квітів; предмет ззовні схожий на ніж складний, з лезом та руків`ям коричневого кольору, довжиною 20 см(а.п.161-183 т.1).
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_16 від 04.03.2021 року надано дозвіл на проведення огляду домоволодіння по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №00000028 від 03.03.2021 року, з метою виявлення та вилучення вищевказаних об`єктів, фіксації слідів кримінального правопорушення та уникнення можливого знищення або приховування цих об`єктів (а.п.193-194 т.1).
З протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього від 03.03.2021, вбачається, що в період часу з 08:00 до 08:40 старший слідчий СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 , у присутності понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , провела огляд кімнати «санітарний пропускник», що розташована в приймальному відділенні КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» Новобузької міської ради по вулиці І.Огієнко,14 в м. Новий Буг Миколаївської області. В ході огляду виявлені та вилучені спортивні штани в кількості 1 шт. та одна пара гумових калош, які зняли лікарі з ОСОБА_7 під час медичного огляду останнього (а.п.211-214 т.1).
З протоколу огляду предметів з фототаблицею до нього від 03.03.2021, вбачається, що в період часу з 18:00 до 18:40 старший слідчий СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 , у присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , провела огляд вилучених за протоколом огляду місця події від 03.03.2021 року предметів, а саме спортивних штанів та одної пари гумових калош, та встановлені їх ідентифікуючі ознаки (а.п.215-218 т.1).
Відповідно до заяви ОСОБА_9 від 03.03.2021 року вбачається, що вона добровільно видає працівникам поліції спортивну кофту темно-сірого кольору, в яку її син, ОСОБА_7 був одягнений, коли ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження (а.п.221 т.1).
Згідно з протоколом огляду предмета та фототаблиці до нього від 03.03.2021 року слідчим СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 проведено огляду предмета, а саме спортивної кофти ОСОБА_7 та встановлені її ідентифікуючі особливості (а.п.222-224 т.1).
З протоколу слідчого експерименту від 04.03.2021 року проведеного старшим слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 в період часу з 17:10 до 19:12 в домоволодінні АДРЕСА_1 зі згоди власника, ОСОБА_22 , за участю понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та свідка ОСОБА_9 , вбачається, як свідок повідомила та продемонструвала, що 02.03.2021 року вона, разом з ОСОБА_10 , сином ОСОБА_7 та його співмешканкою ОСОБА_8 , перебували в її домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 . Цього ж дня, близько 19:30 год., ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_8 , пішли до її сусіда ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_1 . Приблизно через 20 хвилин, ОСОБА_8 повернулася та повідомила, що ОСОБА_3 підрізав ОСОБА_7 . Після цього, вона, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , побігли до домоволодіння ОСОБА_3 . Зайшовши до будинку вона побачила, що у коридорі на підлозі сидить її син ОСОБА_7 . В цей час, з іншої кімнати будинку ОСОБА_10 подав їй ніж, який вона, поклавши до пакету, взяла в руки та, винесши з будинку, поклала біля паркану її домоволодіння, а потім побігла до сусідки ОСОБА_11 , щоб викликати швидку медичну допомогу. Повернувшись до домоволодіння ОСОБА_3 , вона разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , підняли на ноги ОСОБА_7 та вивели з будинку (а.п.234-241 т.1).

З протоколу слідчого експерименту від 18.03.2021 року проведеного старшим слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 в період часу з 11:24 до 13:38 в домоволодінні АДРЕСА_1 зі згоди власника, ОСОБА_22 , за участю понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та свідка ОСОБА_8 , вбачається, як свідок повідомила та продемонструвала, що 02.03.2021 року вона разом з ОСОБА_7 перебувала у матері останнього, за адресою: АДРЕСА_2 . Цього дня, близько 20:00 год. ОСОБА_7 повідомив, що має намір піти в гості до ОСОБА_3 , який проживає навпроти домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 . Відразу після цього, вона пішла з ОСОБА_7 до ОСОБА_3 . Прийшовши до домоволодіння останнього, вона постукала у вікно будинку, після чого ОСОБА_3 , вийшовши на вулицю, запросив їх до кімнати-кухні будинку, де на стільці стояла горілка, яку ОСОБА_3 запропонував випити. Погодившись, вони сіли біля даного стільчика та почали розмовляти з ОСОБА_3 . Приблизно через 20 хвилин ОСОБА_3 почав демонструвати свій розкладний ніж та сказав, що зараз їх поріже. На що ОСОБА_27 сказав, щоб той заспокоївся і прибрав свій ніж. В той час, коли ОСОБА_3 , перебував на ліжку, а ОСОБА_7 встав та підійшов до нього, останній, тримаючи у правій руці ніж, наніс один удар у лівий бік тулуба ОСОБА_7 . Після чого, той впав на ліжко, спиною до ОСОБА_3 , а той, знаходячись позаду ОСОБА_28 та тримаючи його ззаду, наніс ще близько 5 ударів даним ножем по тулубу, в лівий бік та один удар ножем в шию останнього. Коли вона намагалася забрати ножа у ОСОБА_3 , а саме схопила його за праву руку, перебуваючи позаду нього на ліжку, він завдав їй один удар ножем в область грудної клітки з правого боку. Потім вона вибігла з будинку, щоб покликати на допомогу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , у якого був ніж у руках, залишились у кімнаті кухні. Повернувшись, до будинку ОСОБА_3 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виявила у коридорі будинку на підлозі ОСОБА_28 в положенні сидячі у свідомості, в крові, який тримався за шию. Коли ОСОБА_10 зайшов до кімнати-кухні, де знаходився ОСОБА_3 , звідки він виніс ніж, яким той наносив удари ОСОБА_7 , та віддав його ОСОБА_9 , яка перебувала в коридорі біля сина. ОСОБА_9 , вийшовши з даним ножем з будинку, через деякий час повернулась, а потім вони разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вивели з будинку ОСОБА_28 . ОСОБА_3 в цей час продовжував перебувати у кімнаті будинку, де відбувся конфлікт(а.п.243-250 т.1).
З протоколу слідчого експерименту від 18.03.2021 року проведеного старшим слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 в період часу з 17:20 до 18:25 в домоволодінні АДРЕСА_1 зі згоди власника, ОСОБА_22 , за участю понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_23 та свідка ОСОБА_10 , вбачається, як останній повідомив та продемонстрував, що 02.03.2021 у вечірній час він перебував у гостях в ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час перебувала остання, її син, ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 . Близько 20.00 години ОСОБА_7 повідомив, що має намір піти в гості до ОСОБА_30 , який проживає по АДРЕСА_1 , що і зробив відразу. Разом з ОСОБА_7 до ОСОБА_30 пішла і ОСОБА_8 . Приблизне через 20 хвилин, додому повернулася ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_30 ножем спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження. Відразу після цього, він, разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , побігли до домоволодіння ОСОБА_30 та, зайшовши до вказаного будинку, побачили, що ОСОБА_7 , забруднений кров`ю, сидів на підлозі у коридорі будинку і похиливши голову, тримав руки перед собою в області шиї чи грудей. Коли він( ОСОБА_10 ) зайшов до кімнати-кухні будинку то виявив, що на ліжку, яке розташоване ліворуч, лежав на спині ОСОБА_30 , обличчям до входу в кімнату. На запитання він повідомив, що спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , так як захищався від нього, а також сказав, що зараз поріже всіх. В цей час, він ( ОСОБА_10 ) помітив на тумбочці, яка стояла біля ліжка, забруднений в кров ніж, який взяв та віддав ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_28 викликала медичну допомогу та повернулась, він разом з останньою та ОСОБА_8 , вивели потерпілого з будинку на вулицю, а ОСОБА_30 залишився у вищевказаному будинку (а.п.1-7 т.2).

З протоколу слідчого експерименту від 23.03.2021 року проведеного старшим слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 в період часу з 12:06 до 14:22 в домоволодінні АДРЕСА_1 зі згоди власника, ОСОБА_3 , за участю понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 вбачається, як він повідомив та продемонстрував, що 02.03.2021 року він перебував на подвір`ї домоволодіння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . В цей час до його хвіртки підійшов ОСОБА_7 , разом зі своєю співмешканкою та покликав його. Коли він підійшов, ОСОБА_7 запитав чи є у нього спиртні напої, після чого він запросив ОСОБА_28 та ОСОБА_8 до домоволодіння, де почали вживати спиртні напої. Під час застілля між ним та ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт, в ході якого останній штовхнув його на ліжко та придавив. В цей час він схопив ніж, який лежав на тумбочці біля ліжка та наніс удари даним ножем по тулубу ОСОБА_28 . Куди саме наносив удари та яку кількість, він не пам`ятає. Потім, коли він піднявся з ліжка, ОСОБА_7 наніс по одному удару кулаком в область грудної клітки та голови, а він наніс ножем удари по тулубу потерілого. Потім він та ОСОБА_7 разом впали на порозі між кімнатою-кухнею та кімнатою-коридором, де останній залишився на підлозі. В цей час, коли ОСОБА_8 попросила його відчинити вхідні двері, він піднявся та відчинив їх, а вона пішла з його домоволодіння. Потім він пішов до кімнати-кухні та сів на ліжко, а через декілька хвилин, до його будинку, зайшла ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які виявили пораненого ОСОБА_28 (а.п.8-17 т.2).

Відповідно до висновку експерта №132/ц від 05.05.2021 року: на представленому ножі виявлена кров, видова належність якої не встановлена, тому що з усіма сироватками, що наявні у відділенні, реакція встановлення видової належності виявилась негативною. Епітеліальних клітин, придатних для цитологічного дослідження, не знайдено (а.п.50-53 т.2).
Згідно висновку експерта №231-і від 23.03.2021 року: 3.1. Кров ОСОБА_28 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (а.п.72-74 т.2).
Відповідно до висновку експерта №232-і від 23.03.2021 року: 3.1. Кров ОСОБА_3 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО (а.п.277-279 т.2).
Згідно висновку експерта №233-і від 25.03.2021 року кров ОСОБА_28 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім нагином Н ізосерологічної системи АВО. 3.2. Кров ОСОБА_3 відноситься до групи АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. 3.3. На джемпері з короткими рукавами (об.№1-3) та в`язаному джемпері (об.№6), наданих на експертизу, знайдена кров людини при серологічному досліджені якої в об. №1, 2, 6 виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Висловитись категорично про групову належність крові на підставі виявлення лише одного антигену Н, не представляється можливим. Але дані серологічного дослідження не виключають можливості походження крові від особи (осіб) групи О з ізогемаглютиніном з анти-А і анти-В. В об.№3 (джемпер з короткими рукавами) виявлені антигени А і Н з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_28 та виключається від ОСОБА_3 . В разу змішування крові її походження не виключається від осіб з групами: А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н та О ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі від ОСОБА_28 і виключається від ОСОБА_3 (а.п.62-66 т.2).
Відповідно до висновку експерта №108/ц від 23.03.2021 року кров потерпілого ОСОБА_28 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (Висновок експерта №231-і експертизи речових доказів від 23.03.2021 року, проведеної у відділенні судово-медичної імунології МОБСМЕ). Кров підозрюваного ОСОБА_3 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО (Висновок експерта №232-і експертизи речових доказів від 23.03.2021 року, проведеної у відділенні судово-медичної імунології МОБСМЕ). На двох змивах (об. 1, 2) наданих на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Епітеліальні клітини, придатні для цитологічного дослідження, не знайдені. Отже, сліди крові в змивах (об. 1, 2) могли походити від особи (осіб), в крові якої (яких) виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_28 , але не походять від підозрюваного ОСОБА_3 (а.п.81-84 т.2).
Відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/115-21/4079 від 27.04.2021 року: 1. На предметі зовні схожому на ніж (об`єкти №№1-4) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1 додаток 1). 2-3. Встановлено генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_28 (об`єкт №5), підозрюваного ОСОБА_3 (об`єкт №6), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1 додаток 1). 4. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених на предметі зовні схожому на ніж (об`єкти №№1, 3) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_28 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію ОСОБА_28 та в об`єктах №№ 1, 3, складає 2,22 х 10-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 4,50 х 1035 осіб. Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених на предметі зовні схожому на ніж (об`єкти №№ 1, 3) від підозрюваного ОСОБА_3 , виключається. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених на предметі зовні схожому на ніж (об`єкти №№ 2, 4) є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразки букального епітелію ОСОБА_28 та підозрюваного ОСОБА_3 (а.п.89-105 т.2).
Відповідно до висновку експерта №110/ц від 23.03.2021 року: 3.1 Кров потерпілого ОСОБА_28 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (Висновок експерта №231-і експертизи речових доказів від 23.03.2021 року, проведеної у відділенні судово-медичної імунології МОБСМЕ). Кров підозрюваного ОСОБА_3 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО (Висновок експерта №232-і експертизи речових доказів від 23.03.2021 року, проведеної у відділенні судово-медичної імунології МОБСМЕ). 3.2. На представленій на дослідження наволочці (об. 1-5) (нумерація обертів маркування нашої лабораторії), знайдена кров особи чоловічої генетичної статі, виявлений антиген А та ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. Сліди крові походять від особи чоловічої генетичної статі (осіб) з групою А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, у тому числі не виключаються від потерпілого ОСОБА_28 . В об. 6 знайдена кров людини, статеву належність якої встановити не представляється можливим із-за недостатньої кількості ядер клітин крові у препаратах. При серологічному дослідженні крові виявлений антиген А та ізогемаглютинін анти-В ізосерологічної системи АВО. Сліди крові походять від особи (осіб) з групою А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, у тому числі не виключаються від потерпілого ОСОБА_28 . Епітеліальних клітин, придатних для цитологічного обліку, не вичавлено. Походження виявлених слідів крові на наволочці від підозрюваного ОСОБА_3 виключається по груповій характеристиці. 3.3. На кофті, представленій для дослідження, (об. 7-9) (нумерація обертів маркування нашої лабораторії), знайдена кров людини, статеву належність якої встановити не представляється можливим із-за недостатньої кількості ядер клітин крові (об. 7) та відсутності ядер клітин крові (об. 8, 9) у препаратах. При серологічному дослідженні крові виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отже, сліди крові походять від особи (осіб) з групою А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, у тому числі від потерпілого ОСОБА_28 не виключаються. Епітеліальних клітин, придатних для цитологічного обліку, не виявлено. Походження виявлених слідів крові на кофті від підозрюваного ОСОБА_3 виключається по груповій характеристиці (а.п.111-116 т.2).
Відповідно до висновку експерта №234-і від 30.03.2021 року: 3.1 Кров ОСОБА_28 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. 3.2. Кров ОСОБА_3 відноситься до групи АВ супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. 3.3. На штанах та парі колош, наданих на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А, Н, а на колошах з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_28 і виключається від ОСОБА_3 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості зміщення крові і походження її від осіб з групами А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н і О з А з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В (а.п.120-123 т.2).
Відповідно до висновку експерта №45/22 від 12.04.2021 року: 1. (1, 2, 8) У ОСОБА_28 мались тілесні ушкодження: поранення в області передньої-бічної поверхні шиї з пошкодженням лівої верхньої щитовидної артерії; поранення грудної клітки в області VII міжреберного проміжку зліва по передньо-бічної поверхні, з пошкодженням міжреберної артерії, яке проникає зліва в ліву плевральну порожнину та ускладнилося лівостороннім відкритим пневмотораксом; поранення грудної клітки зліва в області V міжреберного проміжку по передньо-пахвової лінії; поранення грудної клітки зліва в області реберної дуги, парастернально; поранення грудної клітки зліва в області Х міжреберного проміжку по серединно-ключичної лінії; поранення в області задній поверхні грудної клітки справа; рана в тім`яної області; геморагічний шок І. В зв`язку з тим, що наявні тілесні ушкодження в медичних документах описані не повністю, встановити характер наявних тілесних ушкоджень і характер травмуючого предмету (предметів), не можливо, але в медичних документах є вказівки на те, що рани (поранення) «ножові, колото-різані, різані». Всі наявні ушкодження могли утворитись вночі 02.03.2021 року внаслідок не менш чим 7 ударів ножем (як вказано в постанові). 2. (2, 3, 10, 11) Ушкодження у вигляді поранення грудної клітки в області VІІ міжреберного проміжку зліва по передньо-бічної поверхні з пошкодженням міжреберної артерії, яке проникає в ліву плевральну порожнину та ускладнилось лівостороннім відкритим пневмотораксом утворилось внаслідок не менш, чим однієї травматичної дії (удару) і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Всі інші ушкодження утворились внаслідок не менш, чим 6 травматичних дій (ударів) і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 3. (4) Утворення наявних ушкоджень внаслідок падіння на площині не можливе. 4. (5, 6, 7) Локалізація наявних ушкоджень свідчить про те, що найбільш вірогідне, в момент їх заподіяння взаємне розташування потерпілого та нападника (нападників) змінювалось, але переважно потерпілий був повернутий до нападника (нападників) лівою передньо-бічною поверхнею тіла. Ранові канали мають різні напрямки. Встановити в якому положенні знаходився потерпілий під час спричинення йому ушкоджень (стоячи, лежачи, сидячи), не можливе (а.п.131-135 т.2).
Відповідно до висновку експерта №27-к від 05.05.2021 року: 1. У ОСОБА_28 , 1989 року народження, мались тілесні ушкодження у вигляді: поранення в області передньо-бічної поверхні шиї зліва з пошкодженням лівої верхньої щитовидної артерії, поранення грудної клітки в області VII міжреберного проміжку зліва по передньо-бокової поверхні, з пошкодженням міжреберної артерії, яке проникає в ліву плевральну порожнину та ускладнилось лівостороннім відкритим пневмотораксом, поранення грудної клітки зліва в області V міжреберного проміжку по серединно-ключичної лінії, поранення в області задньої поверхні грудної клітки справа, рани в тім`яної області. 2. Всі тілесні ушкодження у ОСОБА_28 утворились незадовго до моменту звернення за медичною допомогою, не виключено їх утворення 02.03.2021 року. Тілесні ушкодження у вигляді поранення в області передньо-бічної поверхні шиї зліва з пошкодженням лівої верхньої щитовидної артерії, поранення грудної клітки в області VII міжреберного проміжку зліва по передньо-бічної поверхні, з пошкодженням міжреберної артерії, яке проникає в ліву плевральну порожнину та ускладнилось лівостороннім відкритим пневмотораксом, поранення грудної клітки зліва в області V міжреберного проміжку по передньо-пахвової лінії, поранення грудної клітки зліва в області реберної дуги, парастернально, поранення грудної клітки зліва в області X міжреберного проміжку по серединно-ключичної лінії, поранення в області задній поверхні грудної клітки справа, рани тім`яної ділянки могли утворитись від дії колючо-ріжучого предмету, не виключно клинка ножа, наявні тілесні ушкодження в мед. документах описані не повністю встановити характер наявних ушкоджень і характер травмуючого предмету(предметів) не надалось можливим, але в мед. документах є вказівки на те, що рани(поранення) - «ножові, колото-різані, різані». Всі наявні ушкодження могли утворитись вночі 02.03.2021 року внаслідок не менш чим 7 ударів ножем (як вказано в постанові та медичних документах). 3. Ушкодження у вигляді - поранення в області передньо-бічної поверхні шиї зліва з пошкодженням лівої верхньої щитовидної артерії, поранення грудної клітки в області VII міжреберного проміжку зліва по передньо-бічної поверхні, з пошкодженням міжреберної артерії, яке проникає в ліву плевральну порожнину та ускладнилось лівостороннім відкритим пневмотораксом відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя (п.2.1.2 «Правила судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року); тілесні ушкодження у вигляді - поранення грудної клітки зліва в області V міжреберного проміжку по передньо-пахвової лінії, поранення грудної клітки зліва в області реберної дуги, парастернально, поранення грудної клітки зліва в області X міжреберного проміжку по серединно-ключичної лінії, поранення в області задній поверхні грудної клітки справа, рани в тім`яної області відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.1 а «Правила судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року). 4. Не виключається заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 в разі нанесень ударів ножем. Всього ОСОБА_7 було спричинено 7 впливів, про свідчить така ж саме кількість ран на тілі. 5. Два тілесних ушкодження носять ознаки тяжких, тому саме два удари спричинили тяжкі тілесні ушкодження, інші (п`ять) тілесні ушкодження носять ознаки легких, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та виникли саме від п`яти ударів. 6. Утворення всіх тілесних ушкоджень у ОСОБА_28 як разом так і окремо у разі одноразового самовільного падіння з положення стоячи на площину виключається. 7. Всі тілесні ушкодження виникли із впливом та силою, достатньою для їх виникнення, тобто достатньою для подолання супротиву шкіри, м`яких тканин. В ділянці шиї раньовий канал іде справа наліво знизу догори; на грудній клітці раньовий канал ушкодження у 5-ому міжреберрі сзаду наперед зверху донизу; на грудній клітці парастернально раньовий канал йде зверху донизу, зліва направо; на грудній клітці в проекції 10-ого ребра раньовий канал іде зверху донизу та медіально. 8. На момент спричинення тілесних ушкоджень взаєморозташування потерпілого та нападника змінювалось, про що свідчить розташування тілесних ушкоджень - рани розташовані з різних сторін по різним анатомічним лініям та в різних анатомічних ділянках. 9. Тілесні ушкодження могли утворитись у потерпілого за умов знаходження в положення стоячи, сидячи, малоймовірно лежачи. 10. Предмет, яким наносились тілесні ушкодження мав ріжучий край, більше характеристик вказати не надалось можливим із-за відсутності детального опису ран в медичних документах. 11. Тілесні ушкодження у ОСОБА_28 розташовані в зоні доступній для спричинення їх власною рукою, але малоймовірно їх спричинення власноруч (в розпорядження судово-медичних експертів не надані матеріали, які б свідчили про схильність ОСОБА_28 до суїциду або спричинення самому собі ушкоджень). 12. Ушкодження у вигляді поранення в області передньо-бічної поверхні шиї зліва з пошкодженням лівої верхньої щитовидної артерії, поранення грудної клітки в області VII міжреберного проміжку зліва по передньо-бічної поверхні, з пошкодженням міжреберної артерії, яке проникає в ліву плевральну порожнину та ускладнилося лівостороннім відкритим пневмотораксом відноситься до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя (п.2.1.2 «Правила судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року). Категорія особливо важливі органи тіла в судово-медичній практиці та правилах визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не мається (а.п.140-150 т.2).
Відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/115-21/6962-ХЗ від 28.05.2021 року: 1. Відповісти на питання: «Чи є пошкодження на наволочці (пакет №3), на кофті, а саме на її передній частині з лівого боку та на задній частині ближче до правого рукава (пакет №1) та на штанах, а саме на лівій половині передньої поверхні (спецпакет № SUD 3043066)? Якщо так, то які дані пошкодження, яка їх локалізація та механізм спричинення?» не є можливим через причини, зазначені у дослідницькій частині. 2. Відповісти на питання: «Чи могли бути спричиненні пошкодження на наволочні (пакет №3), на кофті, а саме на її передній частині з лівого боку та на задній частині ближче до правого рукава (пакет №1) та на штанах, а саме на лівій половині передньої поверхні (спецпакет №SUD 3043066), від дії предмету схожого на ніж (спецпакет №SUD 3046432), а саме його клинком?» не є можливим через причини, зазначені у дослідницькій частині. 3. Наданий на експертизу предмет, вилучений в період часу з 02.03.2021 по 03.03.2021 за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , до холодної зброї не належить. Відповісти на питання «Якщо так, то до якого типу, виду він відноситься?» не є можливим через причини, зазначені у дослідницькій частині. 4. Ніж виготовлено промисловим способом (а.п.156-159 т.2).
Відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/115-21/6962-ТР від 27.05.2021 року: 1. На поверхні спортивних штанів ОСОБА_28 , вилучених 03.03.2021 в приміщенні Новобузької багатопрофільної лікарні, а саме, на зовнішній передній поверхні лівої штанини, відступивши на 290 мм від поясу штанів донизу наявне механічне пошкодження, форми ламаної лінії, розміром 1,7х25,6 мм, яке являється колото-різаним пошкодженням; на поверхні спортивної кофти, добровільно виданої 03.03.2021 року свідком ОСОБА_9 , а саме, з лівого боку, відступивши на 326 мм від вільного нижнього краю догори та на задній частині ближче до правого рукава, відступивши на 470 мм від вільного нижнього краю догори, наявні два механічні пошкодження Г-подібної форми та форми ламаної лінії, розмірами 1,7х14,5 мм та 2,4х21 мм, які являються колото-різаними пошкодженнями. На поверхні наволочки, вилученої 03.03.2021 року за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, відступивши на 265 мм від вільного нижнього краю (шву) наявне одне механічне пошкодження форми ламаної лінії, розміром 2х29,2 мм та на інші її стороні, відступивши на 46 мм від вільного нижнього краю догори наявне одне механічне пошкодження форми ламаної лінії, розміром 1х20 мм, які являються колото-різаними пошкодженнями. 2. Пошкодження з розмірами 1,7х25,6 мм, 1,7х14,5 мм, 2,4х21 мм, 2х29,2 мм та 1,20 мм, які було виявлено та поверхнях спортивних штанів, спортивної кофти та наволочки залишені предметом, аналогічним по формі, розміром та характеру утворення клинку (п`яті) ножа, вилученого 03.03.2021 за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповісти на питання: «Чи могли бути спричиненні пошкодження на наволочці (пакет №3), на кофті, а саме на її передній частині з лівого боку та на задній частині ближче до правого рукава (пакет №1) та на штанах, а саме на лівій половині передньої поверхні (спецпакет №SUD 3043066) від дії предмету схожого на ніж (спецпакет №SUD 3046432), а саме його клинком?», не можливо, у зв`язку з тим, що у виявлених пошкодженнях не виявлено сталого комплексу ідентифікаційних ознак, які б характеризували конкретний предмет, яким було їх утворено. 3. Відповісти на питання: «Чи є наданий на експертизу предмет (спецпакет №SUD 3046432) холодною зброєю? Якщо так, то до якого типу, виду він відноситься?», не можливо, так як дане питання виходить за межі компетенції експерта-трасолога. 4. Відповісти на питання: «Який спосіб виготовлення наданого на експертизу предмету (спецпакет №SUD 3046432)?», не можливо, так як дане питання виходить за межі компетенції експерта-трасолога (а.п.161-171 т.2).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №225 від 07.05.2021 року: За результатами проведеного амбулаторного судово-психіатричного дослідження експертна комісія дійшла висновків: підозрюваний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, на хронічне, психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, виявляв клінічні ознаки «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежність» (що відповідає діагностичними критеріям рубрики F10.2 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності не досягли психотичного рівня, та не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. З пояснень самого підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до часу скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, він знаходився в стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння. Однак його дії не були обумовлені будь-якими переживаннями психотичного рівня (марення, галюцинації), якісно порушеною свідомістю, тому він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час підозрюваний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки, виявляє клінічні ознаки «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності» (що відповідає діагностичними критеріям рубрики F10.2 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності не досягли психотичного рівня, та не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом. За своїм психічним станом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п.181-186 т.2).
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/115-21/4022-Д від 29.03.2021 року: 1. На поверхнях об`єктів слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено, у зв`язку з чим дати відповідь на другу частину запитання «… Якщо так, то чи придатні вони до ідентифікації особи?» не можливо. 2. Запитання «Чи належать сліди папілярних узорів пальців рук залишені на наданих на дослідження предметах ззовні схожому на ніж, стакані з ребристою поверхнею, стакані із зображенням квітів підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?» не вирішувалось у зв`язку з відсутністю слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено. 3. Запитання: «Чи належать сліди папілярних узорів пальців рук залишені на наданих на дослідження предмети ззовні схожому на ніж, стакані з ребристою поверхнею, стакані із зображенням квітів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?» не вирішувалось у зв`язку з відсутністю слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено (а.п.187-195 т.2).
Відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/115-21/4079 від 30.03.2021 року: 1. Запитання: «Чи маються на наданому на дослідження предметі, ззовні схожому на ніж, кров людини, клітини з ядрами, якщо маються, то чи можливо встановити їх генетичні ознаки?» у межах дактилоскопічного дослідження не вирішувалося з причин, наведених у дослідницькій частині висновку. 2. Запитання: «Встановити генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .» у межах дактилоскопічного дослідження не вирішувалося з причин, наведених у дослідницькій частині висновку. 3. Запитання: «Встановити генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .» у межах дактилоскопічного дослідження не вирішувалося з причин, наведених у дослідницькій частині висновку. 4. Запитання: «Чи збігаються генетичні ознаки крові людини і клітин з ядрами виявлених на предметі, ззовні схожому на ніж, з генетичними ознаками букального епітелію ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та з генетичними ознаками букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або належать іншій особі?» у межах дактилоскопічного дослідження не вирішувалося з причин, наведених у дослідницькій частині висновку. 5. На поверхнях об`єктів слідів папілярних узорів пальців рук (слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено, у зв`язку з чим дати відповідь на другу частину запитання: «… Якщо так, то чи придатні вони до ідентифікації особи?» не можливо. 6. Запитання: «Чи належать сліди папілярних узорів пальців рук залишені на наданому на дослідження предметі ззовні схожому на ніж, підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?» не вирішувалося у зв`язку з відсутністю слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонних поверхонь) (а.п.198-204 т.2).
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання, складеного старшим слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 30.04.2021 року свідок ОСОБА_9 впізнала під номером 1, предмет ззовні схожий на ніж, складний, з лезом та руків`ям коричневого кольору, що виявлений та вилучений під час огляду місця події, а саме домоволодіння по АДРЕСА_1 , в період часу з 02.03.2021 року по 03.03.2021 року та який ОСОБА_9 винесла 02.03.2021 року з вказаного будинку (а.п.205-210 т.2).
Постановою старшого слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 від 03.03.2021 року змінена правова кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000028 від 03.03.2021 року з ч.1 ст.121 КК України на ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України (а.п.204-206 т.1).
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Кваліфікацію дій ОСОБА_3 органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті інший людині, суд вважає неправильною, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст.115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно з частиною 1 статті 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Частина 3 статті 15 КК України передбачає, що замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Згідно частини 2 статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Тобто замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Таким чином, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство. У випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо допускає настання будь-яких наслідків, у тому числі й смерті, вона також не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 22 Постанови № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. При дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

На необхідності врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій неодноразово звертав увагу Верховний Суд у своїх постановах від 09 жовтня 2018 року у справі № 760/4968/15-к, від 18 жовтня 2018 року у справі № 348/1153/17, від 08 листопада 2018 року у справі № 360/718/16-к, від 18 грудня 2018 року у справі № 569/2944/16-к тощо.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Оскільки суб`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення передбачає прямий умисел на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання, якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали.

Як вбачається з матеріалів провадження, в зазначений день, час та місці ОСОБА_3 ножем завдав не менше семи ударів ОСОБА_7 , два з яких, за ознакою небезпеки для життя, відносяться до категорії тяжких. Такі удари обвинувачений наносив потерпілому у присутності свідка ОСОБА_8 хаотично, в різні частини тіла та продовжував їх наносити, навіть за її втручання, у вигляді спроб відтягнути руку ОСОБА_3 , у якій знаходився ніж. Таких ударів, у її присутності, він наніс не менше 7. Зрозумівши, що самостійно не може справитись, ОСОБА_8 пішла гукати на допомогу, при цьому залишила обвинуваченого з потерпілим наодинці. Повернувшись, свідок ОСОБА_8 та, прийшовши на допомогу свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що підтверджено їх показами, виявили, потерпілого в коридорі будинку у свідомості, але з явними тілесними ушкодженням, а обвинуваченого, який лежав на ліжку та відпочивав, в кімнаті-кухні, тобто в різних місцях.

Аналізуючи висновки судово-медичної експертизи, в частині кількості та локалізації ран, що виявлені у потерпілого, зі змістом пояснень ОСОБА_8 в суді та на досудовому розслідуванні, суд приходить до переконання, що після того, як свідок пішла кликати на допомогу, залишивши ОСОБА_28 та ОСОБА_3 самих, останній бачивши, що потерпілий після нанесених ударів ножем у свідомості, тобто живий, маючи реальну можливість продовжити заподіяння йому ударів у життєво-важливі органи, більше ударів йому не наносив, не переховувався, а знаходився вдома. Така поведінка обвинуваченого беззаперечно вказує на відсутність у нього умислу на заподіяння смерті потерпілому.

Характер і локалізація завданих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у поєднанні з обстановкою вчинення злочину свідчать про те, що засуджений свідомо завдав потерпілому удари ножем, але при цьому не мав чіткого уявлення про те, якою буде завдана шкода.

Крім того, аналізуючи поведінку обвинуваченого, що передувала вчиненню ним злочину, а саме те, що він запросив до свого домоволодіння потерпілого та свідка і спільно з ними вживав алкогольні напої, суд також вважає відсутнім мотив у обвинуваченого на вчинення вбивства потерпілого.

Наявність у формулюванні обвинувачення посилання, на те, що сварка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин і такі відносини стали причиною бажання настання смерті потерпілого, не знайшла свого підтвердження належними доказами.

Ретельний допит потерпілого в суді для повного та об`єктивного встановлення всіх обставин та усунення певних протиріч у його показаннях та у показаннях обвинуваченого ОСОБА_3 не виявився можливим, оскільки ОСОБА_7 в судове засідання з`явився один раз, під час допиту в основному відмовлявся від давання показань, вказуючи що сам заподіяв собі тілесні ушкодження, претензій до ОСОБА_3 не має, а тому суд виходить із фактичних обставин кримінального провадження, які об`єктивно узгоджуються з наявними доказами, а також поясненнями свідка ОСОБА_8 та даних слідчого експерименту з нею на досудовому розслідуванні.

Також, суд не вбачає ознак незакінченого замаху на вчинення злочину (ч.3 ст.15 КК України), тобто не доведення злочину до кінця, а саме не вчинення усіх дій, які особа вважала необхідними вчинити, з причин, що не залежали від його волі, оскільки, як видно з встановлених обставин, дії свідка ОСОБА_8 , яка активно намагалась зупинити обвинуваченого, не перешкоджали останньому продовжувати наносити удари в її присутності, тобто припинити протиправні дії. Натомість її крики та дії з пошуку допомоги, за версією сторони обвинувачення, завадили засудженому довести свій умисел на вбивство до кінця. Зазначене формулювання обвинувачення є нелогічним та не може вказувати на наявність непереборної перешкоди для ОСОБА_3 по вчиненню протиправих дій відносно ОСОБА_28 . Тому кваліфікація органом досудового розслідування дій щодо незакінченого замаху на умисне вбивство є помилковою.

Надані стороною обвинувачення докази, приводять суд до висновку, що спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, поведінка, що передувала події злочину, та після такого злочину, як обвинуваченого, так і потерпілого, свідчать про відсутність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство потерпілого, навіть за наявності двох тяжких тілесних укоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та про наявність непрямого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень і необережну форму вини щодо суспільно небезпечних наслідків, оскільки ОСОБА_3 не бажав, але свідомо допускав їх настання, тобто діяв з неконкретизованим умислом.

Інших доказів, які б спростовували такі висновки суду, в ході розгляду кримінального провадження, не здобуто.

Виходячи з недоведеності стороною обвинувачення наявності у обвинуваченого умислу на заподіяння смерті потерпілому, дії ОСОБА_3 , з урахуванням висновків судово-медичних експертиз, щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали, тобто за ч. 1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Посилання сторони обвинувачення, як на наявність умислу на заподіяння потерпілому смерті, на погрози «порізати всіх», що звучали від ОСОБА_3 в адресу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , коли ті прийшли до його домоволодіння, покликані ОСОБА_8 , суд не приймає та розцінює такі погрози, як наявність у обвинуваченого саме невизначено умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, а не смерті особам, у тому числі потерпілому.

Що стосується доводів обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_3 захищався від потерпілого, а тому його дії необхідно перекваліфікувати на ст.124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони, то вони є необгрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Стаття 124 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

При цьому, відповідно до вимог ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Згідно роз`яснень, які містяться у абзацах 2, 3 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» судам слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Крім того, суд відмічає, що особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання.

Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у випадку необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. У тому випадку, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Як видно з пояснень обвинуваченого, його дії по нанесенню ударів ножем потерпілому були спровоковані діями останнього, пов`язаними зі здушуванням шиї, погрозами розправитись та нанесенням удару в грудну клітину, при цьому стороною захисту не надано суду доказів наявності у ОСОБА_3 яких-небудь тілесних ушкоджень після конфлікта з ОСОБА_7 , а кров, яка виявлена на одязі, підлозі, дверях та взутті, не обвинуваченого, а потерпілого.

З інших матеріалів кримінального провадження та пояснень свідка ОСОБА_8 не вбачається, що з боку потерпілого вчинялись які-небудь насильницькі дії відносно обвинуваченого.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 на момент вчинення інкримінованого правопорушення він в будь-якому хворобливому стані психіки не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що суспільно небезпечного посягання, яке б загрожувало життю чи здоров`ю обвинуваченого та підлягало негайному відверненню чи припиненню, зі сторони потерпілого не було, оскільки відсутні будь-які об`єктивні дані щодо перебування ОСОБА_3 у стані необхідної оборони. Зокрема не встановлено обставин, за яких він міг би вбачати реальну загрозу з боку потерпілого, тобто певної підстави (юридичного факту), наявність якої б вказувало на обгрунтованість виникнення у нього правомірного захисту. Потерпілий не вчиняв дій, що свідчили б про наявність дійсного, реального і об`єктивного суспільно небезпечного посягання, які за своїм характером і ступенем небезпеки могли заподіяти або створити загрозу заподіяння шкоди обвинуваченому, та зумовили б останнього вдатись до оборони, що вказує на безпідставність посилань обвинуваченого та його захисника.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною, яка, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст.19 КК України, вчинив тяжкий злочин .

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, те, що він є пенсіонером та людиною похилого віку, має задовільний стан здоров`я, негативну характеристику за місцем проживання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, незважаючи на позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має зі своїх суб`єктивних причин, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, за відсутності обставин, що пом`якшують та наявності обставини, яка обтяжує покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, стану здоров`я та віку, виходячи з положень ст.63 КК України, суд вважає можливим призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі строком на шість років, яке є пропорційним, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування ст.71 КК України, виходячи з того, злочин за цим вироком він вчинив 02.03.2021, тобто після закінчення іспитового строку, визначеного за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 03.02.2020 року, за яким він був засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік. Звільнення ОСОБА_3 від покарання за цим вироком ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 01.04.2021 року, хоча й після вчинення ним злочину за розглядуваною справою, є підставою вважати його таким, що не має судимості, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 89 КК України.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню до набрання цим вироком законної сили, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, з метою попередження ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Арешт накладений за ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_16 від 04.03.2021 року на майно, вилучене під час огляду місця події домоволодіння по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 (а.п.195-196 т.1), на підставі ч.4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню .

Цивільний позов не заявлявся.

В кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати на проведення експертиз № СЕ-19/115-21/4022-Д від 29.03.2021 року 1144 грн.15 коп; КСЕ-19/115-21/4079 від 30.03.2021 року 817 грн.25 коп; КСЕ-19/115-21/4079 від 27.04.2021 року 6305 грн.48 коп.; КСЕ-19/115-21/6969-ТР від 27.05.2021 року- 2745 грн.92 коп.; КСЕ-19/115-21/6969-ХЗ від 28.05.2021 року- 686 грн.48 коп., які здійснені у зв`язку з його розслідуванням на загальну суму 11699 гривні 28 копійок, які відповідно до ст.124 КПК України, підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого .

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до приписів п. 4 ч. 9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368-371, 373-374, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, а саме з 02 березня 2021 року, зарахувавши до строку відбування покарання строк, на який застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно засудженого ОСОБА_3 , до набрання цим вироком законної сили, залишити без змін.
Арешт накладений за ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_16 від 04.03.2021 року на майно, вилучене під час огляду місця події домоволодіння по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме на змив речовини бурого кольору ззовні схожої на кров з плямами виявленими на внутрішній поверхні дверей до кімнати №3; змив речовини бурого кольору ззовні схожої на кров з плями зі згустками, на підлозі в кімнаті №3 біля входу до кімнати №4; наволочку з подушки, розміром 0,8х0,8 м; футболку чоловічу блакитно-синього кольору; светр чоловічий чорного кольору з полосами білого кольору у передній частині та з застібкою змійкою у верхній частині (біля горловини); предмет зовні схожий на ніж, з лезом та руків`ям коричневого кольору, довжиною 19 см; два стакани-рюмки, скляні, один з яких з ребристою поверхнею, один із зображенням квітів; предмет ззовні схожий на ніж складний, з лезом та руків`ям коричневого кольору, довжиною 20 см, скасувати .

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати в сумі 11699 (одинадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 28 копійок .

Речові докази: змив речовини бурого кольору (пакет № 1), змив речовини бурого кольору (пакет № 2); футболку чоловічу блакитно-синього кольору, светр чоловічий чорного кольору (спецпакет № SUD3046435); два скляні стакани-рюмки (спецпакет № SUD1108872); предмет ззовні схожий на ніж складний ( спецпакет № SUD3046432); предмет зовні схожий на ніж (спецпакет № SUD1108873); спортивні штани, спортивну кофту, наволочку з подушки ( пакет з пломбою НДКЦ 87377008); пару гумових калош (спецпакет № SUD3043068); зразок крові ОСОБА_28 (паперовий конверт МОБ СМЕ); зразок крові ОСОБА_3 (паперовий конверт МОБ СМЕ); зразки букального епітелію ОСОБА_28 та ОСОБА_3 ( спец пакет № 3591828), які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Баштанського РВП ГУПН України в Миколаївській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою , у той же строк з часу вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1