ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5604/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/157/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 08 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000624,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовлено і застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання в м. Тернопіль строком до 04.07.2022 року. Також, покладено на ОСОБА_7 на цей строк обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що посилання слідчого на неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є необґрунтованими. Слідчий суддя прийшов до висновку, що саме застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти встановленим та доведеним у судовому засіданні ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування і незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні. Такий висновок слідчого судді ґрунтується на призначенні, суті та порядку застосування вказаного запобіжного заходу, який відповідно до ст. 181 КПК України полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, виконання якого, у свою чергу, унеможливить вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень та зможе забезпечити належну поведінку останнього.

В апеляційній скарзі прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави. Свої вимоги мотивує тим, що під час оцінки в сукупності всіх обставин слідчий суддя не врахував вимоги ст. 178 КПК України, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Окрім цього, підозрюваний не працевлаштований і не має постійного джерела доходу та вчинив корисливий злочин в умовах воєнного стану, що свідчить про ризик вчинення ним нових злочинів. Також, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідка чи інших осіб у цьому кримінальному провадженні. За таких обставин прокурор вважає, що існує необхідність у застосуванні до ОСОБА_7 , більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, думку підозрюваного та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч.4 ст. 185 КК України та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, а тому не підлягають перевірці в ході апеляційного розгляду.

Аналізуючи викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора колегія суддів приходить до висновку, що вони стосуються доведеності ризиків ухилення підозрюваного від суду, продовження ним протиправної діяльності і здійснення тиску на потерпілого і свідків, однак не містять жодних доводів про недостатність застосування домашнього арешту для запобігання таким ризикам і не обґрунтовані конкретними обставинами провадження, а тому не спростовують висновків слідчого судді.

Так, згідно оскарженої ухвали, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя правильно застосував вимоги ч.4 ст.194 КПК України, відповідно до якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків згідно ст.177 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує вид застосованого слідчим суддею запобіжного заходу і просить застосувати більш суворий - у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що судом не було враховано обсяг наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та стверджує, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе їм запобігти, однак не наводить жодних конкретних обставин, на підставі яких він прийшов до такого переконання.

Натомість, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя врахував, наявні ризики і відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий і має постійне місце проживання, а тому слідчий суддя прийняв правильне рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосування якого цілодобово є необхідним і достатнім для запобігання ризикам, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 181, 184, 193, 194 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу та належним чином мотивував своє рішення.

Апеляційна скарга не містить обґрунтування того в чому полягає неправильність оцінки слідчим суддею вказаних відомостей про особу підозрюваного та інших обставин кримінального провадження. Тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

З огляду на викладене та враховуючи, що апеляційна скарга прокурора не містить вказівки на конкретні і підтверджені доказами обставини, які би обґрунтовували його твердження про незаконність оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 08 травня 2022 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді