ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000365 від 30.05.2014 року за апеляційними скаргами першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_6 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 12 січня 2022 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернівці, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого:

1) 22.05.2008 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185, 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

2) 24.09.2008 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

3) 28.01.2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

4) 13.12.2012 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, звільненого по відбуттю строку - 13.09.2013;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 12 січня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців.

Провадження №11-кп822//91/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ч.2 ст.185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .
На підставі ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання приєднано ОСОБА_6 невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, яке постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2013 року замінено на громадські роботи на строк 200 годин, перевівши покарання у виді громадських робіт у позбавлення волі, з розрахунку 8 годинам громадських робіт відповідає один день позбавлення волі, що складає 25 днів позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців.

Залишено обраний ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

На вказаний вирок суду І інстанції заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст.ст.71, 72 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців 20 днів.

Свої вимоги сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що суд 1 інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків, всупереч положенням ст.71 КК України, а також роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим при складенні покарань, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Адвокат ОСОБА_7 , діюча в інтересах ОСОБА_6 просить вирок районного суду щодо її підзахисного змінити, пом`якшивши йому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд 1 інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, не в повній мірі врахував всі наявні у справі обставини, призначивши йому несправедливе та суворе покарання, яке не відповідає тяжкості скоєного злочину та його особі. Зокрема, судом не було у повній мірі взято до уваги, що ОСОБА_6 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, під час досудового розслідування активно сприяв слідству у розкритті злочинів, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно. Дані обставини у своїй сукупності, на думку апелянта, дають підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання і застосування до нього вимог ст.69 КК України.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку прокурора, яка підтримала подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а апеляційну скаргу сторони захисту, просив залишити без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити їх апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено вироком суду першої інстанції та перевірено у апеляційному суді, обвинувачений ОСОБА_6 20.05.2014, близько 08 год. 15 хв., перебуваючи на території ринку «Добрубут», що за адресою: м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-Б, переслідуючи раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з магазині № 8, який розташований в 3 торгівельному ряді, переконавшись в тому, що за його діями не спостерігають, таємно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу з торгівельної вітрини викрав бензопилу марки, «STIHL-MS261», вартістю 8 100 грн. 00 коп., яка належить ОСОБА_11 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 , матеріальної шкоди на загальну суму 8 100 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , 22.06.2014 близько 13 год. 00 хв., під час перебування в приміщенні магазину «ПП ОСОБА_12 », що за адресою: м. Герца, вул. Центральна, 22, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись необачністю продавця, з торгівельної вітрини, таємно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Lenovo А369 Black» вартістю 1 055 грн. 00 коп. та планшету марки «Tablet РС» вартістю 1 780 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_13 , після чого з викраденими речами з місця скоєного злочину зник, розпорядившись ними на власний розсуд, чим своїми протиправними діями завдав матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 2 835 грн. 00 коп.

Крім цього, ОСОБА_6 , 01.07.2014 близько 10 год. 30 хв., під час перебування в приміщенні магазину «ПП ОСОБА_12 », що за адресою: м. Герца, вул. Центральна, 22, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись необачністю продавця, з торгівельної вітрини, таємно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Sony Хреrіа Е» вартістю 1 760 грн. 00 коп., який належать ОСОБА_13 , після чого з викраденими речами з місця скоєного злочину зник, розпорядившись ними на власний розсуд, чим своїми протиправними діями завдав матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 1 760 грн. 00 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , 26.09.2021, близько 10 год. 20 хв., перебуваючи на території МТК «Калинівський ринок», що за адресою м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-А, а саме в 1 секторі, 2 торгівельний ряд, реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігають з торгівельної вітрини, таємно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу викрав накидний ключ марки «TOPTUL», вартістю 780 грн. 00 коп. та рукоятку зелено-чорного кольору вартістю 280 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_14 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_14 . матеріальну шкоду на загальну суму 1060,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України і учасниками судового провадження не оспорюється.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, судимість за які не погашена, вчинив злочин в період непогашеної судимості за попередні злочини, офіційно не працевлаштований, після вчинення злочину переховувався від органів досудового розслідування, внаслідок чого досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено із 08.01.2015 року по 26.09.2021 року, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Також суд врахував і наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання останньому та призначив покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає необґрунтованими апеляційні доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано пом`якшуючі покарання обставини, а також дані про особу обвинуваченого, які на його думку є підставами для застосування положень ст. 69 КК України.

А тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для призначення ОСОБА_6 основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленого в санкції статті, що йому інкримінується. Крім того, самим апелянтом в своїй апеляційній скарзі не було наведено таких обставин, які окрім того, щоб пом`якшували покарання обвинуваченого, ще й істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

В той же час, згідно ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог п. п. 25, 26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При визначенні покарання за правилами ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченого ОСОБА_6 13.12.2012 року було засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі. Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2013 року ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання із заміною його на громадські роботи на строк 200 годин. На даний час, ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт не відбуто (Т.2 а.к.п.135).
Відповідно до ст.72 КК України, 200 годинам громадських робіт відповідає 25 днів позбавлення волі.
Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 12 січня 2022 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців.

Однак в супереч вищезазначеним положенням Закону, судом першої інстанції призначаючи остаточне покарання ОСОБА_6 на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, застосовано принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, таким чином визначивши його у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців, тобто остаточне покарання за сукупністю вироків не є більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин.

А тому на думку колегії суддів, районний суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначив покарання з порушенням вимог ст.71 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання з винесенням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 12 січня 2022 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення йому покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.12.2012 року за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, яке постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2013 року замінено на громадські роботи на строк 200 годин, перевівши покарання у виді громадських робіт у позбавлення волі, з розрахунку 8 годинам громадських робіт відповідає один день позбавлення волі, що складає 25 днів позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5(п`ять) місяців 20 (двадцять) днів.
В решті вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 12 січня 2022 року стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3