Справа № 752/4667/22
Провадження №: 1-кп/752/1383/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.05.2022 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000737 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, з вищою освітою, працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
встановив:
ОСОБА_3 16.04.2022 року приблизно о 09 год. 40 хв. знаходився за адресою: м. Київ, вул. Велика Кільцева, буд. 1-Б, неподалік магазину з продажу будівельних матеріалів «Епіцентр». У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Епіцентр К». Реалізуючи свій злочинний умисел 16.04.2022 року о 09 год. 45 хв., ОСОБА_3 впевнившись, що за його діями не спостерігають, поклав до свого рюкзака: шкарпетки «Найк», вартістю 357 грн., без урахування ПДВ; клей «Супер Момент», вартістю 36,50 грн., без урахування ПДВ; клей «Супер клей», вартістю 23,28 грн., без урахування ПДВ.

У подальшому, скориставшись тим, що касир знаходився за касовою стійкою, не розрахувавшись за товар та не відреагувавши на прохання охоронця зупинитися та показати вміст рюкзака, в якому зберігалися вищезазначені речі, поспіхом вийшов з приміщення магазину і діючи вже відкрито направився в бік проїжджої частини АДРЕСА_2 , тобто виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте з причин, які не залежали від його волі, не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки був затриманий з викраденими речами .

Своїми злочинними діями, ОСОБА_3 намагався завдати потерпілому ТОВ «Епіцентр К» матеріальну шкоду на суму 416 грн. 78 коп. (без ПДВ).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, а саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив, що дійсно 16.04.2022 року приблизно о 09 год. 45 хв. зайшов до приміщення гіпермаркету «Епіцентр К», де впевнився що за його діями ніхто не спостерігає, таємно поклав до свого рюкзака шкарпетки та клей. В подальшому пройшов касову зону, не відреагував на прохання охоронця показати вміст рюкзака та поспіхом покинув територію гіпермаркету, але на вулиці був затриманий з викраденими речами. У вчиненому щиро кається, зазначав, що в цей період роботи та грошей в нього не було, батьки знаходились в окупації, його психологічний стан був тяжким. Шкодує про вчинене, обіцяє стати на шлях виправлення, просить суворо не карати. Алкоголь в той день не вживав. Різновид та вартість викраденого не оспорює. На сьогодні працює, просить не позбавляти його волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, незначний розмір майна, яке намагався викрасти обвинувачений, відсутність претензій з боку представника потерпілого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації, має вищу освіту, має батьків похилого віку, ветеранів війни, офіційно працює, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, активне сприяння в розкритті злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

При визначенні строку покарання суд вважає за необхідне та доцільне застосувати вимоги ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, тому беручи до уваги викладене вище, а також те, що представник потерпілого не має претензій матеріального характеру, те, що майно повернуте, розмір майна, що було об"єктом посягання, надзвичайно малий, дані про особу підсудного, який раніше не судимий, працює офіційно, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких матеріальних та психологчних обставин, його вік, те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, характеризується за місцем проживання та попереднього навчання виключно позитивно, ряд обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, його щире каяття, яке проявилось в осуді вчиненого, визнання вини, та активне сприяння в розкритті злочину.

З огляду на викладене, враховуючи принцип індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, вважаю, що строк, призначеного судом підсудному покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.

Крім того, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що злочин ним вчинено вперше, раніше не судимий, дані про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, його вік, те, що він працює, має постійне місце реєстрації та проживання в м. Києві, міцні соціальні зв"язки, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових проступків та злочинів.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні: шкарпетки «Найк» в кількості 1 шт., клей «Супер Момент» в кількості 1 шт., клей «Супер клей» в кількості 1 шт., які передані на зберігання представнику потерпілого ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1