Номер провадження: 11-сс/813/966/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.07.2022, якою в межах кримінального провадження №0000150 від 22.02.2022, відносно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, працюючого директором ТОВ «ІНТЕР-СТРОЙ ОДЕСА», неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та був застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладення на нього обов`язків, строком до 27.07.2022:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог КПК України з огляду на наступне:
- заявлені стороною обвинувачення ризики доведенні та обумовлені тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватими, суспільною небезпечністю інкримінованого злочину, об`єктом якого є особиста власність, життя і здоров`я людей та попереднє вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яке він поніс покарання у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення;
- під час обшуків, які були проведені за місцем проживання ОСОБА_11 був вилучений пістолет, який був придбаний у незаконний спосіб, за вказаним фактом зареєстроване кримінальне провадження, та вказаний пістолет потерпілий впізнав як пістолет, з використанням якого його життю погрожував підозрюваний ОСОБА_9 ;
- слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого, не вказала про те, наявність яких саме обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України не була доведена прокурором.
За таких обставин, прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 08.07.2022 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, думку підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону частково виконав та врахував їх при постановленні ухвали, однак, дійшовши обґрунтованого висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, на переконання апеляційного суду, не мотивував належним чином своє рішення про обрання підозрюваному саме запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а також взагалі не обґрунтував визначений строк застосування такого запобіжного заходу.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, підозра ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України не є на теперішній час предметом оскарження в апеляційному порядку, на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та полягає у тому, що він, вступивши у попередню злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ще однією невстановленою слідством особою кавказької національності, реалізуючи спільний умисел на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 шляхом залякування, вчинення на нього морального та психологічного тиску, 20.02.2022 примусив останнього написати розписку про те, що той заборгував ОСОБА_11 10 тисяч грн. та зобов`язується їх повернути через два дні, на що, ОСОБА_13 , перебуваючи під постійним тиском, будучи наляканим, побоюючись за своє життя і здоров`я, вимушено погодився, написавши вказану розписку, яку передав ОСОБА_11 , після чого останні утримували ОСОБА_13 в підвальному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , де той, будучи наляканим, безкоштовно виконував ремонтні роботи протягом дня, не маючи можливості відмовитися від виконання вказаної роботи та покинути зазначене приміщення, перебуваючи під постійним контролем, а також змусили потерпілого передати їм в якості «застави» для гарантування отримання грошових коштів в розмірі 30 тисяч грн., які вони вимагали та вільного виходу останнього із зазначеного підвального приміщення планшет «Apple Ipad mini 3», належний неповнолітнім дітям ОСОБА_13 .

Зазначена підозра підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого та наявними в матеріалах кримінального провадження, окрім того стороною захисту не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність органом досудового розслідування існування в даному кримінальному провадженні ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_9 на потерпілого, обумовлені тим, що останній обізнаний про місце проживання потерпілого та має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами провадження та, як наслідок, показаннями потерпілого, який підлягає безпосередньому допиту судом 1-ої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Водночас, слідчий суддя критично ставиться до висновку слідчого судді про відсутність в зазначеному кримінальному провадженні ризику можливого переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду, натомість, на наявність зазначеного ризику вказує той факт, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, поєднаного із вимаганням чужого майна, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 7-ми років.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Проте, з огляду на позицію, неодноразово висловлену ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах «Латальє проти Франції», «Прокопенко проти України», «Хайредінов проти України» та «Москаленко проти України», одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не можуть бути єдиною підставою для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Що стосується тверджень сторони обвинувачення про те, що органом досудового розслідування доведені всі заявлені ризики, колегія суддів такі доводи вважає голослівними та наголошує на тому, що прокурором не було надано жодних доказів існування в зазначеному провадженні ризиків можливого перешкоджання підозрюваним ОСОБА_9 кримінальному провадженню, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, натомість, не було конкретизовано, яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню та не було надано даних, які б свідчили про намір останнього вчинити інший злочин або інформації щодо наявності інших кримінальних проваджень стосовно нього.

Окрім того, надаючи оцінку доводам прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, апеляційний суд приймає їх до уваги, проте зауважує на тому, що останній за своїм правовим статусом вважається особою, яка в силу вимог ст. 89 КК України не має судимостей.

Водночас, апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді проте, що підозрюваний ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується (а.с. 93-94), малолітню дитину 2016 р.н. на утриманні, яка проживає разом із ним (а.с. 86), працевлаштований та позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 88).
Що стосується посилань прокурора на вилучення в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 предмету, ззовні схожого на пістолет марки «CARRERA GT-50», колегія суддів такі доводи приймає до уваги, проте зауважує на тому, що за даним фактом до ЄРДР 29.06.2022 внесені окремі відомості за №0000445 та на теперішній час підозра ОСОБА_11 у незаконному поводженні зі зброєю або бойовими припасами не оголошено.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя обґрунтовано зазначила в ухвалі, що сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Водночас, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя обрала підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який на переконання колегії суддів є занадто м`яким, з огляду на встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення й доведені органом досудового розслідування ризиків, та не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 .
Окрім того, застосовуючи стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя жодним чином не обґрунтувала строк покладання на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Так, приписи ст. 179 КПК України визначають поняття та наслідки невиконання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, яке полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
При цьому, ч. 6 ст. 194 КПК України визначає, що обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.
Апеляційним судом встановлено, що строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні спливає 28.08.2002.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя необґрунтовано та без належних на те правових підстав визначила строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_9 на 20 днів.
Підсумовуючи викладене, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведених ризиків, а також характеристику особи підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого та загалом вірного висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, проте обраний останньому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є занадто м`яким, не здатний буде забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 та виконання покладених на нього обов`язків.
Таким чином в даному випадку слідчий суддя допустив невідповідність своїх висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які є підставами для скасування вказаного судового рішення.
Натомість, ч. 1 ст. 181 КПК України встановлює, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відтак, скасовуючи оскаржувану ухвалу, приймаючи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність в кримінальному провадженні доведених ризиків, характеристику особи підозрюваного, колегія суддів доходить висновку про існування підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, в межах строку досудового розслідування, тобто, до 28.08.2022, із покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, якого буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали, якою необхідно застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, в межах строку досудового розслідування, з покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.07.2022, якою в межах кримінального провадження № 0000150 від 22.02.2022, відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 27.07.2022 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .
Застосувати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 20 год. по 07 год. наступної доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за викликом;
- не відлучатися з Одеської обл. без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон (за його наявності) та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали апеляційного суду до 28.08.2022.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4