Справа № 362/1248/22
Провадження № 1-кп/362/412/22
ВИРОК

Іменем України

01.08.2022 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000015 від 10.01.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, українець, громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, без місця реєстрації, житель АДРЕСА_1 , раніше засуджений 19.07.2021 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк один місяць,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , протягом року після засудження за за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, зокрема 10.01.2022 близько 11:00 год. (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено) у АДРЕСА_2 , під деревиною, знайшов прозорий поліетиленовий пакетик на застібці з порошкоподібною речовиною білого кольору. ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що це психотропна речовина , обіг якої обмежено амфетамін, придбав зазначену речовину шляхом привласнення знайденого. Потім останній поклав знайдене до правої кишені куртки, у яку був одягнений, чим розпочав незаконно зберігати для власного вживання без мети збуту.

Цими діями ОСОБА_4 , маючи умисел на придбання психотропної речовини та усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх умисних дій, посягнув на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин, наркотичних засобів та охорону здоров`я населення всупереч положенням ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

Того ж дня, 10.01.2022, о 11:37 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по вул. Грушевського поряд з будинком № 6 ОСОБА_4 зупинили працівники поліції, затримали його у порядку ст. 298-2 КПК України та у ході проведення обшуку у останнього виявили і вилучили прозорий поліетиленовий пакетик на застібці з порошкоподібною речовиною білого кольору, зовні схожою на амфетамін, який помістили до спеціального пакету № INZ2027347.

Надана на дослідження збита у грудки порошкоподібна речовина білого кольору містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін з масою у речовині 3,398 г.

Амфетамін з вищезазначеною масою є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, та перевищує встановлені невеликі розміри (до 0,15) і не перевищує встановлені великі розміри (до 15 г.) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список № 2 психотропних речовин обіг яких обмежено» в «Таблиці» Наказу № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу».
ОСОБА_4 при допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Він повністю погодилася з кваліфікацією і фактичними обставинами цього кримінального правопорушення. Пояснив, що того дня біля дерева знайшов цей пакетик і залишив його при собі. Потім пішов розчищати сніг. Трохи пізніше його зупинили працівники поліції і виявили у нього цей пакетик. У вчиненому щиро кається, пообіцяв не вчиняти злочинів у майбутньому.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею у великих розмірах.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, офіційно не працює, без негативних характеристик за місцем проживання, має на утриманні матір похилого віку, на обліку у лікаря нарколога і у лікаря психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, а востаннє засуджений 19.07.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк один місяць, яке повністю відбув і звільнений 01.11.2021.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня тяжкості вчиненого злочину, щирого каяття ОСОБА_4 у вчиненому, особи винного, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 124, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили, що зданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 80 від 27.01.2022, - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1