Справа № 308/1171/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000255 від 20.12.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст. 361, ч.2 ст.362, ч.1 ст.200, ч.2 ст.200 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні з розгляду вказаного кримінального провадження надійшло клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 терміном на 2 місяці.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст. 361, ч.2 ст.362, ч.1 ст.200, ч.2 ст.200 Кримінального кодексу України.
На думку сторони обвинувачення, ризики, у зв`язку з якими на стадії досудового розслідування та судового розгляду відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, продовжують існувати, не зменшилися, а строк тримання його під вартою закінчується 05.05.2022 і до вказаної дати не має можливості завершити судовий розгляд даного кримінального провадження, з огляду на що є необхідність у продовженні строку обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на наступне.
Необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 викликана метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від суду, перешкодити інтересам правосуддя, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , на даний час не відпали, продовжують об`єктивно існувати, не зменшились, а тому виправдовують подальше тримання особи під вартою. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінальних правопорушень, зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція за вчинення якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.
ОСОБА_4 також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Окрім того, існують ризики і в тому, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з тим, що він раніше неодноразово судимий, на цей час у провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебувають на розгляді ще 4 кримінальні провадження щодо нього.
Таким чином, з урахуванням характеру, суспільної небезпечності та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вважаю, що продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується та виправдовує подальше тримання особи під вартою.
Саме даний запобіжний захід у виді тримання під вартою позбавить можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, перешкодити інтересам правосуддя, кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення та буде слугувати інтересам громади у демократичному суспільстві.
Тому, зважаючи на вище викладене, сторона обвинувачення приходить до висновку про те, що зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що продовження строку тримання під вартою є виправданим, що у свою чергу дає підстави вважати, що інші більш м які запобіжні заходи такі як: особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вищевказаним ризикам порівняно із триманням під вартою, а непродовження строку обраного такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства.
У судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання та просив задовольнити таке з підстав, викладених у клопотанні.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання сторони обвинувачення та просив суд відмовити у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість застосувати до його підзахисного домашній арешт.
У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання прокурора та підтримує позицію захисника.
Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, та матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд встановив наступне.
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000255 від 20.12.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст. 361, ч.2 ст.362, ч.1 ст.200, ч.2 ст.200 Кримінального кодексу України.
У межах даного провадження стороною обвинувачення подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строку дії такого. Вказане клопотання прокурор аргументує наявністю обґрунтованого обвинувачення та наявністю ризиків, визначених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому прокурор посилається на те, що ризики, у зв`язку з якими на стадії досудового розслідування та судового розгляду відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, продовжують існувати, не зменшилися, а строк тримання його під вартою закінчується 05.05.2022 і до вказаної дати не має можливості завершити судовий розгляд даного кримінального провадження, з огляду на що є необхідність у продовженні строку обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 05.05.2022.
Згідно з ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Аналізуючи за змістом наведені правові норми та встановивши фактичні обставини справи, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст. 361, ч.2 ст.362, ч.1 ст. 200, ч.2 ст.200 Кримінального кодексу України, що вже також було встановлено суддею при обранні запобіжного заходу обвинуваченому на стадії судового розгляду кримінального провадження.
Обґрунтованість підозри не спростована належними та допустимими доказами та стверджується наявними в матеріалах справи документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були в основі обрання даного виду запобіжного заходу та не відпали на даний час. При цьому оцінка наявності існування ризиків проводиться у контексті чинників, перелічених у ч.1 ст. 178 КПК. Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».
Слідчий суддя виходить з того, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Отже, вирішуючи питання доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд не знаходить підстав, які б слугували для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо продовження тримання під вартою. Відтак, оцінивши мету застосування запобіжного заходу, зокрема забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду, але не більше ніж на шістдесят днів, з можливістю внесення застави, розмір якої визначено судом при обранні вказаного запобіжного заходу.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі провадження, не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 199, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 03 липня 2022 року включно.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
Повний текст ухвали проголошено о 16 год. 00 хв. 06 травня 2022 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1