Справа № 369/5170/22
Провадження №1-кс/369/877/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2022 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329 від 22.04.2022, за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 4, 7 ст. 111-1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області за процесуального керівництва Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000329 від 22.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 4, 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.03.2022 Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану» № 133/2022, в Україні було продовжено дію воєнного стану із 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб.

15.03.2022 набув чинності Закон України від 03.03.2022 № 2108-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність», яким в Україні передбачено кримінальну відповідальність за вчинення низки діянь, що сприяють збройній агресії на території України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , завідомо розуміючи про дію воєнного стану, а також наявність у селі Бабинці, Бучанського району Київської області збройних формувань держави-агресора, а саме збройних сил Російської Федерації, в період з 07.03.2022 по 31.03.2022, більш точної дати та часу не встановлено, вступив у тісний зв`язок із вищевказаними військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації та військових формувань « ІНФОРМАЦІЯ_2 » яким надавав матеріальні ресурси та послуги, а саме житло та продукти харчування впродовж декількох днів.

Крім того встановлено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

14.03.2022 Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану» № 133/2022, в Україні було продовжено дію воєнного стану із 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб.

15.03.2022 набув чинності Закон України від 03.03.2022 № 2108-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність», яким в Україні передбачено кримінальну відповідальність за вчинення низки діянь, що сприяють збройній агресії на території України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , завідомо розуміючи про дію воєнного стану, а також наявність у селі Бабинці Бучанського району Київської області на тимчасово окупованій території збройних формувань держави-агресора, а саме збройних сил Російської Федерації, в період з 07.03.2022 по 30.03.2022, більш точної дати та часу не встановлено, вступив у тісний зв`язок із вищевказаними військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації надавав допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або сомоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Зокрема ОСОБА_6 вказував військовим збройних сил Російської Федерації та інших військових формувань, будинки в яких проживають заможні люди, які в подальшому окупанти обкрадали, повідомляв про місця проживання патріотично налаштованих мешканців села та колишніх правоохоронців. Також ОСОБА_6 надавав інформацію та показував маршрут військово службовцям Російської Федерації до основних транспортних шляхів.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Ірпінь, Київської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

01.05.2022 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 7 ст. 111-1 КК України, тобто у передачі матеріальних ресурсів воєнізованим формуванням держави-агресора, та у наданні збройним формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або сомоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в сукупності, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Протоколами пред`явлення особи для впізнання, протоколом огляду від 26.04.2022 (перегляд відео з інтернет мережі) та іншими матеріалами в сукупності.
ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої.
На даний час у даному кримінальному провадженні виконано ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку отриманих доказів у ньому. Однак, закінчити досудове розслідування протягом двох місяців, тобто до 01.07.2022, немає можливості, так як з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження необхідно час для того, щоб отримати висновок комп`ютерно-технічної експертизи, яка призначена 10.06.2022; встановити та допитати всіх свідків та очевидців даних подій; на підставі отриманих висновків експертів вручити ОСОБА_6 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри; ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування.

Згідно ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього кодексу до трьох місяців, зокрема, керівником окружної прокуратури.

Здійснити раніше зазначені слідчі та процесуальні дії або завершити їх до цього часу не видалось можливим з об`єктивних причин, оскільки вони виконуються послідовно за результатами проведення необхідного комплексу слідчих та розшукових дій, та після встановлення слідством нових даних щодо вчинених кримінальних правопорушень або висновків експертних досліджень.

Водночас всі вище наведені слідчі та процесуальні дії мають суттєве значення для судового розгляду, встановлення істини у цьому кримінальному провадженні та притягнення до відповідальності винних осіб.

Відтак, Києво-Святошинським районним судом Київської області обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

Метою та підставами продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваного ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризикам, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в продовжені строку підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання нею перед органом досудового розслідування та судом покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може: переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , підозрюваний усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, та покарання за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко протиРосії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого нею злочину, існує реальний ризик залишення нею місця проживання в будь-який час за для уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 , може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, знаючи про фактичне місце проживання свідків та являється місцевим жителем села Бабинці, може незаконно впливати на них змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

На підставі вищевказаного слідчий просив суд продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили суд відмовити в задоволенні клопотання.

Суд, вивчивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши думку учасників процесу, дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні, зокрема, пояснення потерпілих та свідків, свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В даному випадку, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- впливати на потерпілих та свідків;

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може впливати на потерпілих, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, призначення та проведення судових-експертиз, отримання висновків експертів, встановлення всіх осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_6 перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Відповідно до статті 199 КПК України порядок продовження строку тримання під вартою.

1. Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Тому суд у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п.1 ст.5 цієї конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Соловей і Зозуля проти України»).

Враховуючи вищевикладені обставини та встановлену слідчим суддею ступінь ризиків та характеризуючих обставин, ОСОБА_6 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, до 27.07.2022 року (включно), який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та, в даному конкретному випадку, відповідає інтересам суспільства.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, оскількив матеріалах клопотання відсутні докази застосування насильства безпосередньо ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 198 480 грн., встановленої станом на 01 січня поточного року, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,186,193,199,309 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 30 діб, до 27 липня 2022 року (включно), в межах строку досудового розслідування.
Однозначно визначити розмір застави для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 80 * 2481 гривня = 198 480 гривень (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят грн..) 00 коп.
Отримувач ТУ ДСА України в Київській області, код отримувача (код ЄДРПОУ) 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок одержувача UA0018661.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на зазначений рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державна установа Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання даного підозрюваного під вартою, та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави:
-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
-утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1