Справа № 333/1320/20
Провадження № 1-кп/333/82/22
ВИРОК
Іменем України

05 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, українки, громадянки України, освіта середня, не працює, не заміжньої, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2020 року, приблизно о 00 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту «АТК» по вул. Космічній у м. Запоріжжі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження через розшук останнього, заздалегідь розподіливши між собою ролі, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого скоїли грабіж відносно потерпілого ОСОБА_7 за таких обставин.
ОСОБА_5 під приводом пригостити її цигаркою відволікла ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 в цей час непомітно підійшов позаду до останнього та наніс рукою декілька ударів в область голови потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_7 впав на землю. Після цього, ОСОБА_5 з метою подолання опору потерпілого, за допомогою обох рук нанесла йому кілька ударів по тулубу та у подальшому разом із ОСОБА_6 заволоділи чоловічою сумкою ОСОБА_7 (барсеткою), вартістю 200 грн., в якій знаходилися:
- мобільний телефон «LG Arista», вартістю 3 500 грн.;
- мобільний телефон «Samsung GTE 20», вартістю 300 грн.;
- портативний зарядний пристрій «Steal», вартістю 450 грн.;
- зарядний пристрій, вартістю 150 грн.;
- навушники зеленого кольору, вартістю 150 грн.;
- грошові кошти у сумі 200 грн.;
- водійське посвідчення і два пенсійних посвідчення на ім`я потерпілого, два ключа, полімерний пакет червоного кольору, один презерватив, дві сім-карти «Київстар», що матеріальної цінності для потерпілого не мають, а всього майна на загальну суму 4 950 грн.
Після цього, ОСОБА_5 з ОСОБА_6 разом із викраденим майном зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, чим спричинили потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні, під час роз`яснення обвинуваченій ОСОБА_5 суті обвинувачення, остання пояснила, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнає лише частково, так як удари вона не наносила потерпілому та барсетку останнього не викрадала. У подальшому, під час допиту обвинуваченої ОСОБА_5 пояснила, що вона повністю визнає свою вину у скоєному злочині.
При цьому пояснила, що в ніч з 30 січня на 31 січня 2020 року вона разом із ОСОБА_6 їхали у тролейбусі та встали на зупинці «АТК», розташованій по вул. Космічній у м. Запоріжжі. ОСОБА_6 відразу відійшов у бік, щоб справити свої потреби, а вона побачила ОСОБА_7 , у якого попрохала цигарку. Потерпілий виконав її прохання та вони почала розмовляти. ОСОБА_7 у той вечір мав при собі палицю для ходьби і повідомив, що направляється до свої дівчини.
Коли ОСОБА_6 підійшов до них з потерпілим, обвинуваченому здалося, що останній залицявся до неї. Через це ОСОБА_6 , перебуваючи позаду ОСОБА_7 , вдарив потерпілого у голову. Коли ОСОБА_7 впав на землю та почав кричати, вона почала закривати рота потерпілому своєю рукою. В цей же час ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 не більше трьох ударів по обличчю. У потерпілого через шию висіла чоловіча сумка, яку забрав ОСОБА_6 після нанесення ударів ОСОБА_7 . У цей момент вона все бачила, знаходилася поруч та продовжувала закривати рота потерпілому.
Після цього, вона з ОСОБА_6 направилися у бік вулиці Ситова. По дорозі обвинувачений їй віддав сумочку потерпілого. Коли зупинилися, розкрили сумочку, то виявили там мобільний телефон «Самсунг», зарядний пристрій (повербанк), зарядний пристрій для телефону, навушники, банківські та пенсійні картки, пакет. Сумку вона сховала за одним із гаражів по АДРЕСА_2 , а мобільний телефон, повербанк та пенсійне посвідчення потерпілого поклала собі у карман куртки.
У подальшому, ОСОБА_6 зустрів свого знайомого, який вигулював собаку та вони стояли спілкувалися. Через декілька хвилин під`їхали працівники поліції, яким вона видала викрадене майно та показала куди викинула сумочку потерпілого. У той вечір вона та ОСОБА_6 перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Незважаючи на показання обвинуваченої ОСОБА_5 , вважаю, що її вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який суду пояснив, що 31.01.2020 року, відразу після опівночі, на зупинці громадського транспорту «АТК», що знаходиться у Комунарському районі у м. Запоріжжі до нього підійшла ОСОБА_5 та попрохала у нього цигарку, назвавшись Машею. Він погодився та надав їй цигарку. ОСОБА_5 , дізнавшись куди він прямує, запропонувала направитися разом, так як їй це по дорозі.
Коли він спалив пів цигарки, це приблизно пройшло 2 хвилини, він відчув два-три, але не більше п`яти ударів позаду у потилицю та в область вуха. Після цього, його хтось смикнув за куртку таким чином, що він впав на землю, вірніше спочатку присів, і в цей момент ОСОБА_8 нанесла декілька ударів руками по його тулубу. Після цього він повністю опинився на землі і коли він вже лежав, перед собою побачив ОСОБА_6 і зрозумів, що саме останній наносив йому удари позаду та смикнув за куртку, поваливши його на землю. Він прохав ОСОБА_6 не бити його, так як являється особою з інвалідністю. На що ОСОБА_6 сказав: « ОСОБА_9 не розмовляй», після чого почав наносити удари руками та ногами по тулубу.
Під курткою у нього була чоловіча сумка на ремені. Коли він впав, то куртка була розстебнута, але у процесі захисту від дій ОСОБА_6 , йому вдалося застебнути куртку. ОСОБА_6 намагався заволодіти цією сумкою, тому почав вимагати від нього її віддати. Отримавши відмову, ОСОБА_6 став ногою йому на праву руку, а потім коліном на голову, ОСОБА_5 в цей час стала ногою на його ліву руку, щоб він не здійснював супротив. У подальшому, ОСОБА_6 почав зривати сумку, на якій на ремні розігнулися застіжки, і сумка таким чином опинилася у руках ОСОБА_6 . Одразу після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 побігли з місця події.
Коли піднявся з землі, він підійшов до продавця у кіоску з метою та попрохав викликати поліцію. Через декілька хвилин приїхали поліцейські, які запитали у нього, що сталося, розпитали прикмети обвинувачених, він сів у службовий автомобіль і вони разом із працівниками поліції поїхали у той бік, куди побігли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Біля одного з будинків по вул. Ситова у м. Запоріжжі (біля РАЦС) він впізнав осіб, які відносно нього вчинили кримінальне правопорушення. У подальшому працівники поліції, вийшли з автомобіля, підійшли до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а він залишився в автомобілі.
Крім того, потерпілий пояснив, що коли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 його били, то у останньої з сумки випав жіночий гребінець та ніж, які він у подальшому підійняв та віддав слідчому.
Під час уточнених питань щодо майна потерпілого, яка знаходилося у сумці, потерпілий ОСОБА_7 підтвердив перераховане в обвинувальному акті усе майно, лише зазначив, що вартість мобільного телефону «LG Arista» складає 3 500 грн., а не 4 000 грн., як зазначено слідчим, а вартість портативного зарядного пристрою «Steal» складає 450 грн., замість 500 грн. Цивільний позов він підтримує у повному обсязі, у ньому він зазначив лише вартість того майна, яке йому не повернуто. У той вечір він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, так як з товаришем випили 250 грам коняку на двох;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який під час судового розгляду пояснив, що він працює інспектором в УПП в Запорізькій області. 31.01.2020 року разом із ОСОБА_11 перебували на чергуванні і, приблизно о 00 год. 20 хв., на планшет отримали повідомлення про скоєння грабежу на зупинці громадського транспортну «АТК» по вул. Космічній у м. Запоріжжі. Викликав поліцію продавець кіоску, який розташований поблизу вказаної зупинки. Прибувши на місце, було встановлено, що потерпілим є чоловік з тілесними ушкодженнями. Останній повідомив, що хвилин за десять до їхнього прибуття на нього напав чоловік, віком 35 років та жінка, молодша за чоловіка. Від потерпілого дізналися прикмети осіб, які скоїли кримінальне правопорушення та напрямок, куди пішли останні. Після цього вони отриману інформацію повідомили й іншими патрулям та почали на службовому автомобілі разом із потерпілим відпрацьовувати найближчий від місця подій район. Від потерпілого він чув запах алкоголю.
Через деякий час у дворі одного з будинків по вул. Ситова було виявлено осіб, схожих на опис потерпілого. У ОСОБА_5 під час поверхневого огляду було виявлено кнопковий телефон «Самсунг» та зарядний пристрій. У ОСОБА_6 на руках і одежі була кров. Коли у них спитали, що вони роблять, останні зазначили, що чекають «таксі», яке справді невдовзі приїхало, приблизно через п`ять хвилин.
З приводу грабежу зазначили, що до нього не мають відношення, але дійсно у ОСОБА_6 був конфлікт з якимось чоловіком, який залицявся до ОСОБА_5 . Остання у подальшому пояснила, що вона за гаражами викинула сумку чоловіка, з яким у ОСОБА_6 був конфлікт. Потім, за гаражами знайшли сумку з пенсійними посвідченнями та водійським посвідченням на ім`я потерпілого.
ОСОБА_7 , коли вони спілкувався з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вулиці, перебував у службовому автомобілі, який знаходився в 30 метрах від обвинувачених. У подальшому, під`їхали ще працівники УПП в Запорізькій області та слідчо-оперативна група, після чого усіх учасників різними автомобілями доставили до відділу поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який під час судового засідання надав аналогічні за змістом показанням ОСОБА_10 . Лише додатково доповнив, що на місці затримання обвинувачених, після питань саме ОСОБА_5 вказала, що у неї знаходяться речі потерпілого і сама достала з передніх карманів куртки мобільний телефон та зарядний пристрій. Де викинули сумку потерпілого за гаражами також працівникам поліції показала ОСОБА_5 ;

- даними, встановленими під час огляду місця події від 31.01.2020 року (проводився з 02 год. 15 хв. до 02 год. 35 хв.), згідно яких оглядом місця події є ділянка місцевості, розташована на зупинці громадського транспорту «АТК» за адрсеою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд.121. На асфальті виявлена група краплин речовини бурого кольору округлої форми;

- даними, встановленими під час огляду місця події від 31.01.2020 року (проводився з 01 год. 45 хв. до 02 год. 00 хв.), згідно яких оглядом місця події є ділянка місцевості, розташована між гаражами по вул. Ситова у м. Запоріжжі. На землі виявлена чоловіча барсетка сірого кольору. Під час огляду барстеки виявлено: два фрагменти туалетного паперу; пакет червоного кольору; прозорий пакет, в якому знаходиться сім-карта «Київстар»; 2 металевих ключа; металевий кулон округлої форми; один презерватив; одна сім-карта «Київстар»; посвідчення водія та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 ; шість банківських карток;

- даними висновку судового медичного експерта №202 від 27.02.2020 року, згідно яких:
1) рани на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч, у лівому куті рота, на нижньому повiцi лівого ока, слідом загоєння яких, стали виявлені при огляді (17.02.2020 р.) рубці; садна м`яких тканин голови, обличчя, гематома нижньої повіки лівого ока у ОСОБА_7 самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;
2) виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 утворилися від дії тупих предметів;
3) давність утворення ран у ОСОБА_7 в межах одного місяця на момент огляду та могли утворитися в строк, що вказаний у постанові слідчого та зі слів останнього;
4) виникнення виявлених ушкоджень у ОСОБА_7 можливо при будь-якому взаємному розташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень для травматичних впливів;
5) виявлений комплекс тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 утворився від не менш чотирьох травматичних впливів. Через відсутність в наданій довідці опису кількості та локалізації тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , визначити більш точну кількість травматичних впливів, експерту не видається можливим;

- даними особистого обшуку ОСОБА_5 під час її затримання у порядку ст. 208 КПК України, згідно яких у неї вилучено навушники зеленого кольору, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , мобільний телефон «Samsung», портативний зарядний пристрій, зарядний пристрій з одним дротом;

- речовими доказами: навушниками зеленого кольору, пенсійним посвідченням та посвідченням водія на ім`я ОСОБА_7 , мобільним телефоном «Samsung», портативним зарядним пристроєм, чоловічою сумкою (барсеткою) сірого кольору, двома сім-картами «Київстар», 2 металевими ключами, металевим кулоном, шістьма банківськими картками, посвідченням водія, зарядним пристроєм.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).
В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

У висунутому в обвинувальному акті обвинуваченні відносно ОСОБА_5 слідчий зазначив, що: «….. ОСОБА_5 ….. за допомогою фізичної сили вирвала з ременя на поясі барсетку світло-сірого кольору….». Водночас, під час судового розгляду не знайшов підтвердження вказаний факт. Так, потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що його барсеткою заволодів саме ОСОБА_6 , це підтвердила і обвинувачена під час свого допиту.

Враховуючи вимоги ст.337 КПК України щодо проведення судового розгляду лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а також відсутність факту зміни обвинувачення прокурором, суд вважає за необхідне виключити із висунутого обвинувачення відносно ОСОБА_5 факт заволодіння нею барсеткою потерпілого.

Також, вважаю за необхідне уточнити вартість майна, викраденого у ОСОБА_7 , а саме мобільного телефону «LG Arista» (вартістю 3 500 грн.) та портативного зарядного пристрою «Steal» (вартістю 450 грн.). Вказану вартість потерпілий зазначив саме під час судового розгляду. Уточненню підлягає також і місце скоєння кримінального правопорушення, яке було встановлено з показань потерпілого та обвинуваченої та з даних відповідного огляду місця події від 31.01.2020 року.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Під час свого допиту ОСОБА_5 зазначила, що вона щиросердно розкаюється, але щире каяття характерне тим, що воно засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через її щирий осуд, визнання вини і готовність підлягати кримінальній відповідальності. Хоча обвинувачена фактично частково і визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, водночас намагалася суду довести, що фактично умислу на грабіж у неї та у ОСОБА_6 не було, зазначаючи, що причиною конфлікту стало нібито поведінка потерпілого (залицявся до ОСОБА_5 ).

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, її суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченої (на обліках у лікаря психіатра не перебуває. Перебуває на обліку у лікаря-нарколога із діагнозом: «Вживання алкоголю та опіоїдів зі шкідливими наслідками»), характеризуючі особистість обвинуваченої обставини має постійне місце проживання та реєстрації, на утриманні мається малолітня дитина (двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5 влаштували до Дитячого православного будинку «Надія» на повне державне забезпечення), не працює, раніше не судима.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Враховуючи особистість обвинуваченої, конкретні обставини кримінального провадження, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вимог ст.75 КК України, суд дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та звільнення її від покарання з випробуванням. При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 після звільнення її з-під варти по цьому кримінальному провадженню фактично не порушила своїх процесуальних обов`язків як учасник судового процесу, на цей час виховує малолітню дитину та проживає за постійною адресою. За таких обставин вважаю, що ОСОБА_5 на теперішній час соціально адаптована та зробила для себе відповідні позитивні висновки щодо своєї подальшої поведінки.
На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так й іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).
Викрадене майно у ОСОБА_7 , яке під час досудового розслідування було визнано речовими доказами та повернуто потерпілому, необхідно залишити ОСОБА_7 .
Майно, яке було вилучене у ОСОБА_5 (сумка чорного кольору), підлягає поверненню останній.
Арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2020 року та від 05.02.2020 року на вказані речові докази необхідно скасувати відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 5 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленим КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Враховуючи, що потерпілому повернуті майже усі викрадені речі, крім мобільного телефону «LG Arista», вартістю 3 500 грн. та грошових коштів у сумі 200 грн., то саме на таку суму, на думку суду, необхідно задовольнити цивільний позов в частині майнової шкоди.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на думку суду, повністю доведена.

Обґрунтовуючи свій цивільний позов, потерпілий ОСОБА_7 вказав, що він є особою з інвалідністю 3 групи, до злочину переніс інсульт, пересувається за допомогою палиці та має вади мови через перенесений інсульт. Згідно рекомендацій лікарів, йому не можна хвилюватися, враховуючи його хворобу. Тому, своїми діями обвинувачені спричинили йому як фізичні так і моральні страждання.
Суд вважає, що вказані обставини не викликають сумнівів. Оцінуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з характеру й обсягу страждань, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , зміни нормального ритму життя потерпілого, необхідності певний період часу витрачати на лікування та відновлення здоров`я, а також факт інвалідності у ОСОБА_7 . Виходячи із засад виваженості та справедливості, відповідно до вимог ст.1167 Цивільного кодексу України, суд вважає позовні вимоги потерпілого щодо стягнення моральної шкоди необхідно задовольнити повністю у сумі 5 000 грн.

Згідно вимог ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Враховуючи такі вимоги, вважаю за необхідне цивільний позов ОСОБА_7 у даному випадку задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_5 суму майнової шкоду у розмірі 1 850 грн. та моральної шкоди у сумі 2 500 грн.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту відсутні, запобіжні заходи до ОСОБА_5 на цей час не застосовані.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно з вимогами ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк її попереднього ув`язнення з 31.01.2020 року по 21.04.2020 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази:
- барсетку сірого кольору; прозорий пакет, в якому знаходиться сім-карта «Київстар»; 2 металевих ключа; металевий кулон округлої форми; одну сім-карту «Київстар»; посвідчення водія та два пенсійних посвідчення на ім`я ОСОБА_7 ; шість банківських карток, навушники зеленого кольору; портативний зарядний пристрій; мобільний телефон «Samsung»; зарядний пристрій з одним дротом, що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 залишити останньому;
- сумку чорного кольору, в якій знаходяться косметика та предмети особистої гігієни; шапку сірого кольору; кепку чорного кольору; гребінець, складний ніж, що зберігаються у камері речових доказів ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція №7108) повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у разі відмови від отримання вказаних предметів знищити їх.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. та моральної шкоди у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 1 850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят) грн. та моральну шкоду у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.
Скасувати арешт на: барсетку сірого кольору; прозорий пакет, в якому знаходиться сім-карта «Київстар»; 2 металевих ключа; металевий кулон округлої форми; одну сім-карту «Київстар»; посвідчення водія та два пенсійних посвідчення на ім`я ОСОБА_7 ; шість банківських карток, навушники зеленого кольору; портативний зарядний пристрій; мобільний телефон «Samsung»; зарядний пристрій з одним дротом; сумку чорного кольору, в якій знаходяться косметика та предмети особистої гігієни; шапку сірого кольору; кепку чорного кольору; гребінець, складний ніж, накладені ухвалами слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 та 05 лютого 2020 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1