Справа № 752/4585/22
Провадження №: 1-кс/752/1447/22
У Х В А Л А
Іменем України
28.04.2022 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши, клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_2 , про застосування до підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000037 від 19 січня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у проваджені СУ ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 19 січня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені час, день та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин та, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60-95-ВР (в редакції Закону №530-У від 28.12.2015), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів з метою особистого збагачення, вчинив кримінальне правопорушення з наступних обставин.

З метою реалізації злочинного умислу, направленого на вчинення незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, ОСОБА_4 у невстановлений спосіб придбав вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб шляхом отримання в поштоматі АДРЕСА_3 , отримувачем якого зазначено « ОСОБА_6 , НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , Кривий Ріг- Бровари», особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс.

Необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

А тому, з урахуванням викладених вище обставин кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри та доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий, за погодженням із прокурором, просив слідчого суддю, з урахуванням уточнення, оголошеного прокурором в судовому засіданні, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, однак зазначив, що прохальна частина клопотання містить технічну помилку в частині визначення розміру застави, зокрема, правильним розміром застави вважати 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Сторона захисту в судовому засіданні проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, вказуючи, перш за все на те, що підозрюваний визначився із своєю процесуальною позицією, яка полягає у визнанні інкримінованого кримінального правопорушення і співпраці із органом досудового розслідування, що виключає ризики, наведені прокурором, як наслідок дана процесуальна поведінка підозрюваного виключає ризик переховуватись від слідства. Ризик, наведений прокурором у вигляді, знищення доказів, що мають значення для подальшого досудового розслідування, також не обґрунтований, так як підозрюваний самостійно видав слідчим всі речі, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, адвокат просив врахувати слідчого суддю, що підозрюваний фінансово допомагає своїм діду та бабі, які зараз в умовах воєнного стану потребують в його догляді більше. З урахуванням наданих пояснень, захисник просив у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаних із тримання під вартою, або визначити розмір застави для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного у мінімально визначеному законодавчому рівні розмірі 20 мінімальних прожиткових мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав позицію свого захисника, наголошував на тому, що вину визнає, має на меті співпрацювати із слідством.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За клопотанням слідчого та доданих матеріалів встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

26.04.2022 о 18:30 год. за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, та під час особистого обшуку останнього вилучено 3 фасованих вакуумованих пакети із рослиною речовиною зеленого кольору.

28.04.2022 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Обгрунтованість підозри підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 26.04.2022 року; протоколом обшуку від 26.04.2022 року; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України від 26.04.2022 року; протоколом огляду мобільного телефону від 27.04.2022 року; висновком за результатами проведення експертизи матеріалів речовин та виробів № СЕ-19/111-22/11828-НЗПРАП від 27.04.2022 року; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Крім того, під час судового засідання встановлено, що стороною захисту висунута органом досудового розслідування підозра не заперечується.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суд з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» під терміном «обґрунтована підозра» необхідно розуміти, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У рішенні №14310/88 від 23.10.1994 року по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя зазначає наступне.

Аналізуючи ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що він маловірогідний і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Таким чином, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин, ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

Водночас, тлумачення Листа ВС № 1/0/2 2022 від 03.03. 2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» дає підстави стверджувати, що запровадження воєнного стану одночасно із проявами збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, також по суті є ризиками, які в разі будь-яких непередбачуваних дії на території України, під час яких контроль органів досудового розслідування чи процесуального керівництва може бути зменшений, як, наслідок, вказані обставини будуть сприяти підозрюваному у спробах ухилитись від суду та/або прокуратури, а тому мають бути враховані при вирішенні питання про застосування запобіжних заходів.

Відтак слідчий суддя вважає, що даний ризик є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення ризик, зазначений у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про можливе вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного доходу, не працює, суспільно-корисною працею не займається, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові умисні корисливі кримінальні правопорушення, а саме збут наркотичних засобів та психотропних речовин.

Аналізуючи наведений органом досудового розслідування ризик знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя вважає, що останній достатньо імовірний та допустимий, оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, зможе знищити, сховати предмети злочину, здійснить повідомлення спільникам, які, наразі, не встановлені, що сильно ускладнить здійснення подальшого досудового розслідування. Під час огляду мобільного телефону ОСОБА_4 було встановлено, що він здійснював відправку наркотичних засобів та психотропних речовин іншим особам, зв`язок з якими підтримував за допомогою месенджера «Телеграм». Таким чином, перебуваючи на свободі ОСОБА_4 , може повідомити вказаних осіб про факт свого затримання та вилучення в нього мобільного телефону, що ускладнить здійснення подальшого досудового розслідування.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що в даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор у повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з ч. 1 чт. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Розмір застави у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 слід визначити заставу у співставленні з існуючими ризиками, даними про особу підозрюваного та обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема кількості відшуканих за місцем проживання підозрюваного наркотичних засобів та психотропних речовин, у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні ризиками і в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже, на даному етапі лише такий вид запобіжного заходу зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором, з визначенням застави саме такого розміру, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, що виключає собою можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 177, 178, 181, 183, 194, 369-372, 532 КПК України,
УХВАЛИВ:
1. Клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, в межах досудового розслідування, тобто до 24 червня 2022 року до 18 год. 30 хв. включно.

Початком відліку строку дії запобіжного заходу вважати з моменту фактичного затримання, тобто з 26 квітня 2022 року о 18 год. 30 хв.

3. Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 200 (чотириста дев`яносто шість тисяч двісті) грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду міста Києва за наступними реквізитами:

Отримувач коштів ТУ ДСАУ в м. Києві
Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059
МФО 820172
Банк отримувача Державна казначейська служба України м. Києва
Рахунок отримувача UA1012089
Призначення платежу застава за … (П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від… (дата ухвали) по справі № …, внесені....(П.І.Б. особи, що вносить заставу).
4. Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

5. На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

прибувати до слідчого та/або прокурора, суду, із встановленою періодичністю;

повідомляти слідчого та/або прокурора про зміну свого місця проживання; не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого та/або прокурора;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити в межах строків досудового розслідування, тобто до 25 червня 2022 року включно.

6. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій особі місця попереднього утримування.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа місця попереднього утримування негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово слідчого та/або прокурора, а також слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

7. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

8. Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

9. Повний текст ухвали слідчого судді буде складено та оголошено в приміщенні суду протягом 5 діб.

10. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1