Справа № 541/1649/22
№ провадження 1-кп/541/200/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 11 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000359 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шенгури Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою,який працює водієм у філії «Миргородський Райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:
11 червня 2022 року близько 12 год. 00 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, правомірно перебуваючи на горищі житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , помітив намети марки «Solex» та «Underprice», належні потерпілій ОСОБА_4 .

Після цього ОСОБА_5 під дією раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, скориставшись тим, що власник та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, в період воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 з 05 год. 30 хвил. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у подальшому Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хвил. 25 травня 2022 року строком на 90 діб, шляхом вільного доступу, викрав з горища житлового будинку намет марки «Solex», який був у використані та вартість якого відповідно до висновку експерта від 21 червня 2022 року № СE-19/117-22/7582-ТВ становить 1 848 грн 98 коп, а також намет марки «Underprice», який був у використані та вартість якого відповідно до висновку експерта від 24 червня 2022 року № СE-19/117-22/7581-ТВ становить 396 грн 80 коп.

В подальшому ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, викраденими майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 2 245 грн 78 коп.

Вказані дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

15 вересня 2022 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому обвинувачений в повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального злочину. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання.

Також сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.

Отримана згода обвинуваченого ОСОБА_5 на призначення запропонованого виду та розміру покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор до початку судового розгляду, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти укладення угоди про визнання винуватості між процесуальним прокурором по вказаному провадженню та ОСОБА_5 , зазначила, що матеріальна шкода їй відшкодована, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого вона не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за викладених в обвинувальному акті обставин, просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечувала, зазначила, що під час укладення даної угоди обвинуваченому були роз`яснені його права та обоі`язки.

Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67, 69 КК України з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілої, відшкодування шкоди.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Матеріальна шкода в розмірі 2 245 грн 78 коп, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодована повністю.

Цивільний позов не пред`являвся.

Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта і які документально підтверджені, в сумі 1 510 грн 24 коп. відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373,374, 475 КПК України, суд

ухвалив :
Затвердити угоду від 15 вересня 2022 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 червня 2022 року, на намети марки «Solex» та «Underprice», які належить ОСОБА_4 , скасувати.

Речові докази: намети марки «Solex» та «Underprice», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути за належністю потерпілій ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1 510 грн 24 коп.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст. 389-1 КК України.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1