Справа № 183/8208/18
№ 1-кп/183/199/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001984, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, , одруженого, не працюючого, освіта неповна середня, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и в:

29 вересня 2018 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому перебував пасажир ОСОБА_7 , рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год. по автодорозі «Харків-Сімферополь», Новомосковського району, Дніпропетровської області, зі сторони м. Новомосковська Дніпропетровської області в напрямку с. Хащове Новомосковського району, де в цей час на 188 км + 400м., діючи необережно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життю та здоров`ю громадян, з урахуванням дорожньої обстановки при виявленні на проїздній частині дороги на смузі руху автомобіля «ВАЗ 21099» пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода, змінив напрямок руху вліво виїхавши на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з зустрічним автомобілем «Citroen C4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_8 .

Своїми діями, водій ОСОБА_3 , порушив вимоги п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, щодо технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоду, пасажир ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді відкритого перелому правої стегнової кістки, забійних ран на правому стегні, правому колінному суглобі, підборідді, голові, у своїй сукупності відносяться до тяжких, як небезпечні для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визнав. При цьому обвинувачений показав, що 29 вересня 2018 року приблизно о 22.00 годині рухався на автомобілі марки ВАЗ-21099, державний номер НОМЕР_1 , по автодорозі з м.Новомосковська в напрямку с.Голубівка. В якості пасажира на передньому сидінні його автомобіля перебував ОСОБА_7 . На відрізку дороги в районі с.Хащове він рухався з допустимою швидкістю приблизно 80 км/год. В цьому місті приблизно на відставні 80-100 метрів від автомобіля, тобто в межах світла фар ближнього світла, він побачив чоловіка у чорній куртці та світлих штанях, який стояв посеред смуги руху його автомобіля. Він спочатку повернув кермо автомобіля вправо, маючи намір об`їхати пішохода, однак пішохід теж звернув вправо, внаслідок чого він різко повернув вліво, тому його автомобіль на слизькій мокрій дорозі викинуло на зустрічну смугу, де він зіткнувся з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_8 . Після цього він втратив свідомість, прийшов до тями від крику потерпілого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений сам отримав інвалідність.

Потерпілий в судовому засіданні надав показання про те, що 29 вересня 2018 року приблизно о 22.00 годині він перебував в якості пасажира автомобіля марки ВАЗ -21099, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Вони рухалися по автодорозі з м.Новомосковська в напрямку с.Голубівка. На відрізку дороги в районі с.Хащове автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год, починався мілкий дощ, було темно. В цьому місті несподівано посеред дороги з`явився чоловік внаслідок чого ОСОБА_3 спочатку хотів його об`їхати з права, однак потім повернув кермо вліво, автомобіль викинуло на зустрічну смугу, де він зіткнувся з іншим автомобілем. Потерпілий втратив свідомість, на проїзну частину вилетів через лобове скло, через деякий час прийшов до тями та відліз з дороги і знову втратив свідомість. Через деякий час чув, як свідок ОСОБА_8 викликав швидку, а пішохід, який спровокував це ДТП, постояв посеред дороги, подивився на них і пішов у невідомому напрямку, навіть не надав ніякої допомоги.

Суд, дослідивши докази в межах пред`явленого обвинувачення, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого встановленою, доведеною і підтвердженою доказами обвинувачення, які суд безпосередньо дослідив та сприймав під час судового розгляду, а саме:

-допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_8 надав показання про те, що 29.09.2018 року приблизно о 22.00 годині він керував автомобілем «Citroen C4» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », що належить його дружині. Рухався в сторону м.Новомосковська з смт.Губиниха. В цьому напрямку дорога не була завантажена, дійсно накрапав дощ, він був пристебнутий ременями безпеки. Несподівано для нього на його смугу виїхав автомобіль, відбулося зіткнення, внаслідок чого в його автомобілі спрацювали подушки безпеки та він втратив свідомість До тями прийшов та почув крики потерпілого;

-відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної пригоди, за участю автомобіля «ВАЗ 2199» та «Сітроен», що мала місце 29.09.2018 року о 22.00 годині на трасі перед с. Хащове Новомосковського району біля лікарні, внаслідок якої пасажири вказаних автомобілів отримали тілесні ушкодження, внесені 30.09.2018 року за № 0001984;

-в ході огляду місця ДТП від 29.09.2018 року складено відповідний протокол, схема до протоколу та фототаблиці до протоколу огляду, в яких зафіксовано погодні умови за проведення огляду: похмуро, дощ, температура повітря 17°С; напрямок проведення огляду: від с. Хащове Новомосковського району до м. Новомосковська Дніпропетровської області; вид події: зіткнення ТЗ; розташування місця дорожньо-транспортної пригоди: автодорога «Харків-Сімферополь» с. Хащове Новомосковського району + 1 км. 100 м. (188 км + 400м); проїзна частина: горизонтальна ділянка; вид та стан покриття (на момент ДТП та під час огляду): асфальтобетонне, зволожене чисте, дорожнє покриття загальною шириною 7,6 м., призначено для руху в двох напрямках; дорожня розмітка (назва та номер згідно з розділом 34 Правил дорожнього руху): 1,5; до проїзної частини примикають: узбіччя праворуч 0,7 м., ліворуч 0,7 м.; далі за узбіччям розташовано: праворуч лісосмуга, ліворуч лісосмуга; спосіб регулювання руху на цій ділянці: не регулюється згідно ПДР; Умови освітленості на даній ділянці шляху (вулиці, дороги): пора доби темна, ділянка шляху не освітлена; огляд транспортних засобів та локалізація пошкоджень на них: ТЗ № 1 «Citroen C4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , мав розбиту передню частину автомобіля, автомобіль ВАЗ-21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , мав деформовану передню частину. На дорожньому покритті малися плями мастила від автомобіля марки Ваз-21099;

-Вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобілі марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіль марки «Citroen C4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнані речовими доказами, автомобіль марки «Citroen C4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання власнику, автомобіль марки Ваз-21099 ОСОБА_9 ;

-14 листопада 2018 року за участю свідка ОСОБА_8 в період часу з 23.15 години до 23.30 години на місці дорожньо-транспортної пригоди був проведений слідчий експеримент, в ході якого місце розташування свого автомобіля на проїзній частині, місце появи автомобіля ВАЗ-21099, місце зіткнення автомобілів;

-14.11.2018 року в період часу з 22 години 25 хвилин по 22 годину 40 хвилин зі свідком ОСОБА_3 було проведено слідчий експеримент, в ході якого він показав напрямок руху свого автомобіля, місце знаходження пішохода на проїзній частині, місце виявлення цього пішохода, а також показав яким чином він здійснив маневр спочатку вправо для об`їзду пішохода, а потім вліво;

-14 листопада 2018 року в період часу з 22 години 40 хвилин по 23 годину 15 хвилин зі свідком ОСОБА_7 він показав механізм, при якому сталася ДТП;

-У відповідності до висновку судової авто технічної експертизи від 06.12.2018 року № 5/10.1000, у дані дорожній обстановці водій автомобіля марки ВАЗ-21099 ОСОБА_3 повинен був діяти, згідно вимог п.п. 10.1, 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля марки ВАЗ-21099 ОСОБА_3 , який з моменту появи об`єктивної можливості виявити на проїзній частині дороги на смузі руху автомобіля ВАЗ-21099 пішохода, при своєчасному застосуванні заходів екстреного гальмування автомобіля в межах займаної смуги руху, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода без виїзду автомобіля на зустрічну смугу руху, не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України. Встановлена невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. При заданих вихідних даних водій автомобіля марки ВАЗ-21099 ОСОБА_3 мав технічну можливість застосувати своєчасне екстрене гальмування автомобіля в межах займаної смуги руху та уникнути, як наїзду на пішохода, так і зіткнення з автомобілем.

-у відповідності до висновку № 637/Е судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , у останнього виявлені тілесні ушкодження у виді відкритого перелому правої стегнової кістки, забійних ран на правому стегні, правому колінному суглобі, підборідді, голови, у своїй сукупності відносяться до тяжких, як небезпечні для життя. Усі тілесні ушкодження спричинені частинами салону автотранспорту, в якому потерпілий знаходився під час дорожньо-транспортн6ої пригоди. Враховуючи дані огляду потерпілого та медичних документів, можливо стверджувати, що усі тілесні ушкодження утворилися 29.09.2018 року.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий неумисний злочин.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує, покарання, визнається щире каяття обвинуваченого.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину.

З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.2 ст. 286 КК України.

З урахуванням характеру скоєного злочину та його наслідків, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного та реального усвідомлення про наслідки скоєного кримінального правопорушення, з урахуванням думки потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, суд дійшов до переконання, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати належить покласти на обвинуваченого.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні власником автомобіля «Citroen C4» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », ОСОБА_10 було подано цивільний позов до ОСОБА_3 , в якому вона просить стягнути з винуватої особи 130301 гривень, що становить різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та спричиненими майновими збитками, визначеними відповідною експертизою. Також цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченого витрати на проведення експертизи.

Представник цивільного позивача позов підтримав.

Обвинувачений в судовому засіданні позов не визнав з двох підстав, вважає, що позов повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства та не підлягав розгляду в межах кримінального провадження. По друге, обвинувачений вважає, що він не повинен сам нести цивільну відповідальність за спричинену шкоду. Пішохід, який вийшов на проїзну частину та фактично створив аварійну ситуацію також повинен відшкодовувати спричинені збитки.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність його задоволенні виходячи з наступного.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу - автомобілем «Citroen C4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », являється позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 16).

До правовідносин, що виникли між сторонами з приводу відшкодування майнової шкоди, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як зазначено в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 за № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до висновку № 2212/18/18 автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, майнова шкода, завдана володільцю автомобіля автомобілем «Citroen C4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », становить 265542,74 грн. (а.с.21-45).

ОСОБА_11 у позові зазначає, що СК «АХА Страхування» виплатило йому суму страхового відшкодування у розмірі 100000 грн.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону Україниу «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі закон № 1961-IV) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Таким чином, поданий позивачем висновок судового експерта не викликає у суду сумнівів, з точки зору достовірності, належності та допустимості, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути спричинену майнову шкоду в розмірі 130301,91 грн., що є різницю між ринковою вартістю автомобіля до ДТП, та вартістю транспортного засобу після ДЖТП, а також страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оцінюючи позицію сторони захисту щодо неможливості розгляду позову в рамках кримінального провадження, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням задано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Як зазначив суд вище, та приймаючи позов до спільного розгляду у кримінальному провадженні, ОСОБА_10 , як власник транспортного засобу «Citroen C4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », як раз і є тією особою, якій кримінальним правопорушенням, завдано майнової шкоди.

Саме тому, виходячи з засад кримінального провадження, визначених у ст.. 7 КПК України, суд приходить до переконання про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) років без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по кримінальному провадження, а саме автомобіль марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вважати повернутим ОСОБА_3 , автомобіль марки «Citroen C4» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », вважати повернутим ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення автотехнічної експертизи № 5/10.1/100 у розмірі 1144 гривень.

Позов ОСОБА_10 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 матеріалу шкоду у розмірі 130301 гривня 91 копійка (сто тридцять тисяч триста одна гривня 91 копійка).

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1