Справа № 344/2282/22
Провадження № 11-сс/4808/176/22
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8

та його представника адвоката ОСОБА_9

представника заінтересованої особи адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2022 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2022 року накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Mercedes-Benz C250», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , тип кузова седан, номер двигуна НОМЕР_3 , тип транспортного засобу легковий, який зареєстрований на ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просив частково скасувати арешт рухомого майна, який застосований на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11.02.2022 року, шляхом скасування заборони користуватись автомобілем марки «Mercedes-Benz C250», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Зобов`язати слідчого ОСОБА_11 повернути у користування власнику ОСОБА_8 вказаний автомобіль.

Вважає, що ухвала слідчого судді прийнята із недотриманням норм кримінального та кримінального процесуального законодавства.

Зазначає, що про оскаржувану ухвалу йому стало відомо 18.05.2022 року після вилучення у нього автомобіля під час проведення обшуку. Про розгляд слідчим суддею клопотання про арешт автомобіля його не повідомляли та копію ухвали не надсилали.

Зокрема вказує, що автомобілем марки «Mercedes-Benz C250», 2014 року випуску, він придбав 28.01.2022 року на законних підставах у ОСОБА_12 та зареєстрував в Снятинському територіальному сервісному центрі. З оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що у 2021 році його автомобіль був предметом злочину, вчиненого організованою групою, яка незаконно заволоділа ним шляхом вимагання. На той час автомобіль належав на праві власності ОСОБА_13 та перебував у тимчасовому користуванні ОСОБА_14 . Після ОСОБА_13 даний автомобіль перебував у власності ОСОБА_15 та ОСОБА_12 . Зазначений автомобіль 10.02.2022 року слідчим був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000558, тобто вже після купівлі ним. До вказаного кримінального провадження він жодним чином не причетний та не знав і не міг знати, що даний автомобіль є предметом злочину, а тому вважає, що він є добросовісним набувачем цього майна.

Стверджує, що відчужувати транспортний засіб наміру не мав і не має, а тим більше псувати чи пошкоджувати своє майно. Вважає, що враховуючи суб`єктність та багатоепізодність кримінального провадження, прийняття кінцевого рішення в ньому може затягнутись на тривалий час, що призведе до псування належного йому автомобіля та необґрунтованого позбавлення права користування його власністю. При цьому, будь-які відомості про обставини, які б підтверджували, що незастосування заборони користуватися транспортним засобом призведе до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, передачі майна відсутні.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор та представник заінтересованої особи - адвокат ОСОБА_10 вважали, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, зокрема, ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_8 , щодо майна якого вирішувалося питання про арешт, не був повідомлений про розгляд клопотання, в матеріалах судового провадження відсутні дані про отримання ним копії оскаржуваної ухвали, а, зі слів апелянта, про оскаржувану ухвалу йому стало відомо лише 18.05.2022 після вилучення арештованого ухвалою слідчого судді автомобіля, що підтверджується наявною в матеріалах провадження фотокопією Протоколу обшуку від 18.05.2022, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 не пропустив строк на оскарження ухвали слідчого судді про арешт майна і вказана апеляційна скарга може бути розглянута по суті апеляційною інстанцією.

Водночас, зі змісту клопотання про арешт майна вбачається, що прокурор, у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, просив розглядати дане клопотання без повідомлення власника майна ОСОБА_8 . Слідчим суддею було враховано прохання прокурора та проведено розгляд клопотання про арешт майна за відсутності ОСОБА_8 , що не позбавляло його права на звернення до суду першої інстанції з відповідним клопотанням в порядку ст. 174 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000558 від 11.10.2021 за ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України, за фактами вчиненого у 2021 році членами організованої групи ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 встановлення і поширення у суспільстві злочинного впливу, вимагання та заволодіння майном ОСОБА_13 , яке перебувало на території ТОВ «Рибгосп Бурштинський» по вул. Міцкевича, 51 у м. Бурштин Івано-Франківського району на загальну суму 1372866,00 грн., незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_13 - автомобілем марки Mercedes-Benz C250, д.н.з. НОМЕР_4 , вартість якого у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить 387255,00 грн., вимагання, викрадення та привласнення офіційного документа свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки Mercedes-Benz C250, д.н.з. НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_13 та тимчасово перебував у користуванні ОСОБА_14 , а також за фактом вимагання майна у ОСОБА_21 грошових коштів в сумі 1500 доларів США, що відповідно до даних НБУ становило 39145,00 грн.

В ході проведення досудового розслідування та оперативно-розшукових заходів було встановлено, що автомобіль марки «Mercedes», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 та яким 30.09.2021 незаконно заволоділи ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , перебуває на державних номерних знаках НОМЕР_1 (свідоцтво серії НОМЕР_6 ) та зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Після незаконного заволодіння автомобілем марки Mercedes, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_2 , даний транспортний засіб в період часу з 30.09.2021 по 28.01.2021 незаконно був перереєстрований на наступні державні номерні знаки та власників: 08.12.2021 на НОМЕР_7 (свідоцтво серії НОМЕР_8 ), власник ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в с. Старий Косів, Косівського району, Івано-Франківської області; 23.12.2021 на НОМЕР_9 (свідоцтво серії НОМЕР_10 ), власник ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в с. Вербовець, Косівського району, Івано-Франківської області.

10.02.2021 винесено постанову про визнання речовим доказом автомобіля марки Mercedes-Benz C250, 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , тип кузова седан, номер двигуна НОМЕР_3 , тип транспортного засобу легковий.

11 лютого 2022 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт зазначеного вилученого майна з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2022 року клопотання прокурора задоволено та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Mercedes-Benz C250, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , тип кузова седан, номер двигуна НОМЕР_3 , тип транспортного засобу легковий, який зареєстрований на ОСОБА_8 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до положень абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість арешту указаного транспортного засобу з огляду на те, що автомобіль, на який накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, оскільки існує сукупність підстав вважати, що він в подальшому може мати доказове значення під час досудового розслідування та може зберегти на собі сліди злочину або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що на даній стадії досудового розслідування застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження є обґрунтованим, оскільки відсутні достатні дані, які дозволяють повно та всебічно встановити обставини пов`язані з переоформленням права власності на вищевказаний транспортний засіб.

Тому, з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна, наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України, для арешту вказаного транспортного засобу.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає що доводи апелянта про те, що він є добросовісним набувачем не можуть бути визнані достатньою правовою підставою для зміни рішення суду та підлягають перевірці, оскільки, згідно даних матеріалів провадження, постановою від 10.02.2021 (а.с. 5) автомобіль марки Mercedes-Benz C250, 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , тип кузова седан, номер двигуна НОМЕР_3 , тип транспортного засобу легковий визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000558 від 09.02.2022. Крім того, в ході проведення досудового розслідування та оперативно-розшукових заходів органом досудового розслідування було встановлено, що автомобілем, який належав ОСОБА_13 . 30.09.2021 незаконно заволоділи ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , перебуває на державних номерних знаках НОМЕР_1 (свідоцтво серії НОМЕР_6 ) та зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Зокрема, вищевказані документи, що підтверджують право ОСОБА_8 користуватись відповідним транспортним засобом, теж визнані речовими доказами та підлягають дослідженню під час проведення досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні. Слідчий суддя при ухваленні рішення вірно врахував правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (вимоги ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді. Не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2022 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4