ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні дві неповнолітні дитини, не працюючого, особи з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Київського районного суду м. Полтави від 12.08.2021 за ч.1 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
15.02.2021 близько 15 год. 08 хв. ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні магазину «Аврора», розташованому по вул. Чураївни, 3/2 у м. Полтаві, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу до торгівельних полиць з промисловими товарами, таємно викрав електричну машинку для стрижки волосся «Greemi», вартістю 299 грн.
Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 299 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб і місці викрав з магазину, розташованому у мікрорайоні «Левада» машинку для стрижки, яку продав, а гроші витратив на ліки.
Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом таємного викрадення чужого майна, об`єм викраденого та його вартість не заперечував, у вчиненому розкаявся.
Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи за її відсутності. У наданій на адресу суду заяві потерпіла особа ствердила про відсутність претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру, зазначила, що шкода їй відшкодована, у вирішенні питання про призначення покарання поклалась на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю ІІ групи, за місцем проживання характеризується посередньо, під спостереженням у психоневрологічній поліклініці не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття.
Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, стан його здоров`я, тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, відсутність тяжких наслідків і ставлення до вчиненого, беручи до уваги позицію прокурора, який вважав можливим призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
На підставі ч.4 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання суд вважає необхідним врахувати покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Київського районного суду м.Полтави від 12.08.2021 за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі з випробуванням на 1 рік.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов до обвинуваченого заявлено не було. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались і з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Питання про речові докази судом вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.373, 374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за вироком Київського районного суду м. Полтави від 12.08.2021 у виді 01 року обмеження волі, більш суворим призначеним за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 01 (одного) позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у справі: DVD-диск з записами камер відеоспостереження залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Полтави.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя
Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1