Справа № 166/725/19 Провадження №11-кп/802/57/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
представника потерпілої - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене 09 квітня 2019 рокудо Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 09.04.2021 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , згідно посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 громадянин Республіки Білорусь, з загальною професійною освітою, розлученого, непрацюючого, пенсіонера за вислугу років, несудимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушнення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Зараховано до строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 період його перебування під вартою з 09.04.2019 року по 02.08.2019 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 24086 (двадцять чотири тисячі вісімдесят шість) гривень 42 копійки.
Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_10 .
Відмовлено у задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень за безпідставністю.
Вироком суду скасовано арешт майна та вирішено долю речових доказів у справі.
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_9 08.04.2019 року в період з 22 години 30 хвилин по 23 годину 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, під час конфлікту з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виник на грунті його ревнощів до дружини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий прийшов на її запрошення, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс у спальній кімнаті цього будинку не менше одного удару кулаком у життєво важливий орган тіла, в область голови ОСОБА_11 , після чого потягнув останнього за одяг у кухню, де умисно наніс більше двох ударів руками і ногами у область голови та тулубу. У подальшому, продовжуючи свої дії, спрямовані на спричинення тяжких тілесних ушкоджень він, перетягнув за одяг ОСОБА_11 у коридор, де умисно наніс не менше шести ударів дерев`яним стільцем по голові останнього, а потім за руку і ногу витягнув на вулицю, де біля вхідних дверей наніс ще один удар порожнім металевим відром в область голови та близько двадцяти одного удару палицею по голові, руках, ногах і тулубу.
Загалом ОСОБА_9 наніс ОСОБА_11 не менше сорока ударів, завдавши останньому особливого мучення, що виразилось у спричиненні нестерпного болю для потерпілого.
Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді саден та синців в ділянці обличчя,тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також у вигляді забійних ран голови (шість ран), що привели до масивної крововтрати, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, і вданому конкретному випадку викликали смерть потерпілого ОСОБА_11 (Том 3 а.с.49-57).
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вказує на те, що вирок суду в частині призначення йому покарання є незаконним і необгрунтованим та постановленим із порушенням вимог кримінального і кримінально-процесуального закону внаслідок суворості. Вказує на те, що як на досудовому слідсттві, так і під час судового розгляду свою вину він визнав повністю, зізнався у скоєному, щиро розкаявся у вчиненні даного правопорушення, неодноразово просив пробачення у потерпілої ОСОБА_10 , добровільно відшкодував їй завдані матеріальні збитки та частково відшкодував потерпілій моральну шкоду та судові витрати. Вважає, що судом не враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин, які об`єктивно підтвердженні матеріалами справи та безпідставно враховано обтяжуючу покарання обставину, а саме вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння, яка ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення. При цьому у матеріалах справи є лише дані про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння 09.04.2019 року, тобто на наступний день після вчинення правопорушення.

Вказує на те, що беручи до уваги наявність двох і більше обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; повне визнання ним вини у вчиненні злочину; його посткримінальну поведінку, зокрема активні дії, спрямовані на з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю злочину, висловлення жалю з приводу вчинених дій та вибачення перед потерпілою; конкретні обставини справи; думку потерпілої щодо призначення йому покарання відповідно до закону; даних про те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; виключно позитивну характеристику за місцем проживання та роботи до виходу на пенсію, є підстави для призначення йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, що передбачає покарання за даний злочин.

Окрім того, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують його покарання, ті обставини, що він є особою пенсійного віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проте хворіє на метатуберкульозний пневмофіброз внаслідок перенесеного і оперованого в 2007 році туберкульозу, який в умовах позбавлення волі може відновитись; колективне звернення жителів Височенської сільської ради Ратнівського району Волинської області в кількості 73 осіб щодо застосування до нього покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі; зваживши на те, що за весь час розгляду справи в суді, перебуваючи на волі без обрання щодо нього будь-якого запобіжного заходу, він не пропустив без поважних причин жодного судового засідання і ніяким чином не намагався ухилятися від суду, вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення уповноваженим органом з питань пробації контролю за його поведінкою протягом максимального іспитового строку. За таких обставин призначене йому покарання відповідатиме тяжкості злочину, не становитиме «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Просить вирок суду змінити, виключити з обвинувачення обтяжуючу обставину вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.69, 75-76 КК України, звільнивши від відбуття покарання з випробуванням (Том 3 а.с.62-68).

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує, що вирок є незаконним і необгрунтованим, внаслідок чого має бути змінений у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного. Вказує на те, що як на досудовому слідцтві, так і під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненні даного правопорушення, неодноразово просив пробачення у потерпілої ОСОБА_10 , добровільно відшкодував їй завдані матеріальні збитки та частково відшкодував потерпілій моральну шкоду та судові витрати.

Вказує на те, що ОСОБА_9 на час вчинення кримінального правопоуршнення був тверезий, так як лише вранці того дня, тобто 08.04.2019 року, випив 0,5 л пива, після чого більше ніяких спиртних напоїв до 09.04.2019 року не вживав. Вважає, що на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, в діях обвинуваченого ОСОБА_9 наявний склад вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, зумовленого жорстоким поводженням потерпілого або таким, що принижує честь і гідність обвинуваченого, а також за навності системного характеру такого поводження, тобто злочину, передбаченого ст.116 КК України, в зв`язку з чим дії обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають перекваліфікації з ч.2 ст.121 КК України на ст.116 КК України. Просить також взяти до уваги всі наявні в даній справи пом`якшуючі покарання обставини, сукупність яких знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину та характеризує його як особу, яка здатна виправитись без ізоляції його від суспільства. Разом з тим, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст.116 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, його характер, що вчинений з непрямим умислом, а також дані про особу ОСОБА_9 , який є особою пенсійного віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, хворіє на метатуберкульозний пневмофіброз, за місцем проживання та місцем роботи до виходу на пенсію за вислугою років характеризується виключно з позитивної сторони, у тому числі кожним із допитаних свідків обвинувачення та захисту, а також громадою жителів Височенської сільської ради Ратнівського району Волинської області, які скерували до суду колективне звернення із прохонням суворо не карати винного.

Просить вирок суду змінити. Перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_13 з ч.2 ст.121 КК України на ст.116 КК України. Виключити з обвинувачення обтяжуючу обставину вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.75-76 КК України, звільнивши від відбуття покарання з випробуванням (Том 3 а.с.71-78).

В судове засідання не з`явилися обвинувачений ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_10 , які були повідомлені про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження, що підтвердили захисник та представник потерпілої в судовому засіданні. Від них на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник обвинуваченого повідомив суд про те, що ОСОБА_9 підтримує подані апеляційні скарги та не заперечує щодо розгляду провадження у його відсутності за участю його захисника.

Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання не заперечували, щодо продовження розгляду справи у відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 . Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника; думку захисника обвинуваченого, який апеляційні скарги пітримав та просив їх задовольнити; прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг заперечив та просив залишити вирок суду без змін; представника потерпілої, який вважає доводи апеляційних скарг безпідставними, а вирок суду законним та обгрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим,

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.121 КК України обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому КПК України.

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.121 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. В основу вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності.

Зі змісту вироку вбачається, що суд у його мотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнане доведеним, із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимогами ст.ст.409, 410 - 414 КПК України передбачені підстави для зміни або скасування судового рішення.

Колегією суддів Волинського апеляційного суду не встановлено будь-яких порушень вимог закону України про кримінальну відповідальність або вимог кримінального процесуального законодавства під час здійснення судового провадження відносно ОСОБА_9 , які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку суду, підстав щодо призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції у зв`язку із істотним порушенням норм процесуального права, колегією суддів також не встановлено.

У судовому засіданні у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.121 КК України визнав повністю, також ним не заперечується це в поданій апеляційній скарзі.
Як встановлено в ході судового розгляду винність ОСОБА_9 у вчиненому та за вказаних в обвинувальному акті обставин повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- показаннями потерпілої ОСОБА_10 про те, що вона є рідною сестрою покійного ОСОБА_14 . Останній в офіційному шлюбі не перебував. Брат постійно проживав у місто Луцьк, адреса його мешкання їй не відома. Також, потерпіла показала, що він приїжджав до батьківської хати у село Самари Ратнівського району Волинської області. Вона підтвердила, що під час похорон брат ОСОБА_11 був повністю побитий , зокрема голова, покалічені ноги, руки;
- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що їй близько 04 години 09.04.2019 року стало відомо про смерть ОСОБА_16 , якого знала, оскільки він заходив до них до будинку. Перед вчиненим злочином у житловому будинку обвинуваченого ОСОБА_9 розпивали спиртні напої - його дружина ОСОБА_12 , покійний ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 . Покійного ОСОБА_16 не часто бачила у селі, але зимою він проживав два тижні у ОСОБА_12 ;
- показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що до неї близько 24 години 08.04.2019 року прийшла телефонувати дружина обвинуваченого до поліції та швидкої допомоги. ОСОБА_12 повідомила їй, що її чоловік ОСОБА_9 забив ОСОБА_19 із села Самари. ОСОБА_12 після виклику вказаних служб не повернула їй телефон, а тому вона пішла за нею. Свідок показала, що біля ямок на полі лежав ОСОБА_11 . Також, свідок ствердила, що бачила як його несли на носилках до автомобіля швидкої допомоги;
- показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_12 прибігла вночі, просила куфайку накрити ОСОБА_16 , оскільки той лежить голий. Пізніше о 03 годині ночі прийшла знову ОСОБА_12 із поліцейським, щоб записати її номер мобільного телефону. Свідок показала, що бачила як покійний ОСОБА_21 палив грубку у будинку обвинуваченого ОСОБА_9 ;
- показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_22 про те, що перед вчиненням вбивства, в будинку обвинуваченого розпивали спиртні напої в компанії його дружини ОСОБА_12 , покійного ОСОБА_14 . Вони розійшлися біля 21 години. О 03 годині ночі їм стало відомо, що ОСОБА_9 забив ОСОБА_11 . Окрім цього, ОСОБА_22 додатково пояснив, що бачив у будинку сліди крові, поламаний стільчик в коридорі, у прохожій сліди крові;
- свідок ОСОБА_23 показав суду, що до нього в село Кортеліси після Благовіщення (08.04.2019 року) о 02 годині 40 хвилин прийшов однокласник - обвинувачений ОСОБА_9 . За 5 доларів США його невістка зашила йому куртку. Полівода залишив його будинок, оскільки він повідомив слова сусідки, що він забив чоловіка;
- показаннями свідка ОСОБА_24 , яка є дочкою обвинуваченого, про те, що батько їздив до брата на День народження та заїхав до неї у місто Брест 08.04.2019 року близько 12 години напідпитку. Він розповів, що мама йому зраджує. Ввечері тато дзвонив їй знервований, дуже засмучений. Свідок зазначила, що батько їй повідомив, що застав маму з чоловіком у ліжку, якого сильно побив, оскільки не зміг цього стерпіти. Зранку сестра надіслала СМС про бійку. ОСОБА_11 втратив багато крові та помер. Крім цього, вона ствердила, що тато показував їй в телефоні голого ОСОБА_11 з ножем, а збоку стояла мама. Свідок підтвердила, що обвинувачений не зловживає спиртними напоями, свідок ОСОБА_23 їй не знайомий, як однокласник;
- показаннями свідка ОСОБА_25 про те, що 07.04.2019 обвинувачений ОСОБА_9 , який є його братом, разом з ним і другом ОСОБА_26 вживали спиртні напої до 23 години. Вранці вони спиртні напої не вживали. Свідок ствердив, що до 17 років проживав у селі Кортеліси, але ОСОБА_23 , як однокласника обвинуваченого не знає. Також, він підтвердив, що обвинувачений розповідав, що дружину застав із іншим чоловіком 6-8 березня;
- показаннями свідка ОСОБА_27 про те, що як медичний працівник виїжджав на виклик. Під час цього виклику в полі виявили ОСОБА_11 , який був у джинсах та до пояса без одягу. Він лежав обличчям до землі в піску, руки під себе, без свідомості в тяжкому стані з розсіченою головою. Свідок зазначив, що посередині затилку в останнього була найбільша рана. Також, свідок показав, що у ОСОБА_11 спостерігалися синяки на спині від ударів довгої палиці. Останній помер у кареті швидкої допомоги за селом Вижично. Ствердив, що його зустріла збуджена жінка, яка повідомила, що ОСОБА_11 побили без конкретизації обставин отримання останнім тілесних ушкоджень;
- протоколом огляду місця події від 09.04.2018 року з фототаблицями до нього автомобіля марки «OPEL VIVARO» р.н. НОМЕР_2 , в якому знаходиться труп ОСОБА_11 (Том 1 а.с.81-83);
- протоколом огляду місця події домогосподарства ОСОБА_12 від 09.04.2019 року з схемою та фототаблицями до нього за адресою АДРЕСА_2 (Том 1 а.с.84-72);
- протокол огляду трупа від 09.04.2019 року з фототаблицею до нього (Том 1 а.с.75-77);
- висновком судово-медичної експертизи № 53 від 28.05.2018 року відповідно до якого у трупа ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження, кількість контактів (ударів) не менше сорока (Том 1 а.с.79-82);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2019 року із долученим компакт-диском з відеозаписом, з участю обвинуваченого ОСОБА_9 (Том 1 а.с.87-89);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2019 із долученим компакт-диском з відеозаписом, з участю свідка ОСОБА_12 (Том 1 а.с.90, 91-94);
- висновком судової імунологічної експертизи № 39 від 03.05.2019 ,яким встановлено , що кров потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 відноситься до групи А (11) з ізогемаглютиніном анти В системи АВ0 ( а. с.106-112 т.1)
- висновком комплексної судової імунологічної та дактилоскопічної експертизи № 134 від 15.05.2019 року (Том 1 а.с.114-132);
- висновком судової медико-криміналістичної експертизи № 28-мк від 28.05.19 року (Том 1 а.с.133-137);
- протоколом огляду від 21.05.2019 року та постановою про зберігання речових доказів від 21.05.2019 року (Том 1 а.с.138-140, 141, 142);
- постановою про зберігання речових доказів від 29.05.2019 року, протоколом огляду від 29.05.2019 року речових доказів (Том 1 а.с.142-147);
- висновком біологічної експертизи № 40 від 14.05.2019 року (Том 1 а.с.164-176);
- висновком біологічної експертизи № 41 від 08.05.2019 року (Том 1 а.с.177-186);
- висновком біологічної експертизи № 44 від 16.05.2019 року (Том 1 а.с.187-204);
- висновком судової імунологічної експертизи № 42 від 16.05.2019 року (Том 1 а.с.205-225);
- висновком біологічної експертизи № 43 від 20.05.2019 року (Том 1 а.с.226-238);
- постановами про визнання та зберігання речових доказів від 09.04.2019 року, ухвалою суду від 10.04.2019 про накладення арешту майна (Том 1 а.с.78, Том 2 а.с.128-129);
-актом № 180 наркологічної експертизи від 24.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_9 має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Зловживання зі шкідливими наслідками. ОСОБА_9 алкоголізмом не страждає, примусового протиалкогольного лікування не потребує (Том 1 а.с.105);
-протоком № 10 від 09.04.2019 року медичного огляду для встановлення факту стану сп`яніння згідно якого 09.04.2019 року ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння (Том 1 а.с.153).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до обвинувального акта дії ОСОБА_9 були вірно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. При кваліфікації дій за ч.2 ст.121 КК України у особи має місце умисел по відношенню до заподіяння тілесного ушкодження і необережність щодо смерті потерпілого.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 категорично заперечував наявність у нього умислу на вбивство потерпілого та він не передбачав настання його смерті.

Норма, передбачена ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (кваліфікований вид складу злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.

Склад злочину, передбачений ч.2 ст.121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.

Даним обставинам судом першої інстанції надано оцінку та наведено у вироку належне обґрунтування свого висновку щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_9 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вчинене способом, що має характер особливого мучення та спричинило смерть потерпілого. У вироку суду наведено обґрунтовані обставини, мотиви і докази, за яких він дійшов такого висновку.

Також, матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження дій обвинуваченого, спрямованих на умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, як того вимагає диспозиція ст.116 КК України. Таким чином, вирок суду, яким ОСОБА_9 визнано винним за ч.2 ст.121 КК України є вмотивованим та законним, а тому відсутні належні та достатні підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого зі ст.121 КК України на ст.116 КК України, як того просить захисник обвинуваченого у поданій апеляційній скарзі і цьому надана також вірна правова оцінка у вироком суду.

Разом з тим є безпідставними та не підлягають задоволенню доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, про виключення з обвинуваченя обтяжуючу покарання обставину «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння».
Судом першої інстанції у вироку суду вірно зазначено та критично оцінено показання обвинуваченого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_23 про те, що вони вранці 08.04.2019 року вживали спиртні напої після вчинення обвинуваченим кримінального злочину, оскільки сам обвинувачений під час проведення слідчого експерименту ствердив, що вранці вживав 1 літру пива. Окрім того, свідок ОСОБА_24 , яка є дочкою обвинуваченого ОСОБА_9 показала, що він заїхав до неї у місто Брест 08.04.2019 року близько 12 години напідпитку.
Даний висновок суд підтверджується протоколом слідчого експерименту (Том 1 а.с.87-89); актом № 180 наркологічної експертизи від 24.04.2019 року про психічні та поведінкові розлади ОСОБА_9 внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (Том 1 а.с.105); показаннями свідка ОСОБА_24 .
Вказані докази свідчать про те, що вчиняючи кримінальне правопорушення, обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.
Що стосується доводів обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах про те, що призначене покарання ОСОБА_9 є надто суворим та про наявність підстав для застосування ст.69, ст.ст.75-76 КК України, то вони на думку суду апеляційної інстанції, також не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
В той же час згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Тобто, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.
Вищевказані вимоги матеріального права при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання були повністю дотримані судом першої інстанції.
Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставину, яка пом`якшує покарання для обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до норми ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття.
До обтяжуючих покарання обставин для обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до норм ст.67 КК України суд першої інстанції відніс вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим враховано, що обвинуваченим ОСОБА_9 вчинено тяжкий злочин, особу винного: раніше несудимий (Том 1 а.с.154), проте раніше обвинувачувся у вчиненні злочину проти здоров`я особи за ч.1 ст.125 КК України, але відповідно до ухвали Ратнівського районного суду Волинської області від 15.02.2018 року кримінальне провадження закрито в зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_12 від обвинувачення (Том 1 а.с.163), виключно позитивної характеристики за місцем проживання та роботи (Том 1 а.с.155, 156, 157, 162), його сімейного стану - розлучений, матеріального стану пенсіонер по віку за вислугу років (Том 1 а.с.161), непрацюючий, стану здоров`я на диспансерному обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (Том 1 а.с.158), проте хворіє, відшкодування потерпілій ОСОБА_10 коштів, витрачених на похорон потерпілого ОСОБА_11 , думку потерпілої та її представника про призначення покарання відповідно до закону, колективне звернення жителів Височненської сільської ради про застосування до нього покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі (Том 1 а.с.69-72), інші обставини вчинення злочину в період вчинення злочину виявляв ознаки психічного розладу у формі гострої афективної реакції на стрес, внаслідок чого міг усвідомлювати свої дії, однак повною мірою не міг керувати ними, перебував у стані вираженої фрустрації, кількість нанесених ударів потерпілому, відшкодування моральної шкоди потерпілій, часткове відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів.
Врахувавши зазначені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства і призначив ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, яке буде необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
Так при призначенні покарання суд першої інстанції взяв до уваги всі ті обставини на які вказує обвинувачений та його захисник в поданих апеляційних скаргах, оскільки обрано мінімальний розмір покарання, передбаченого санкцією відповідної статті Кримінального закону, що свідчить про їх врахування в повній мірі судом першої інстанції при визначенні виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_9 .
Апеляційний суд вважає, що позитивна характеристика, наявність міцних соціальних зв`язків, відшкодування шкоди потерпілій, стан його здоров`я не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування до ОСОБА_9 положень ст.75 КК України або ст.69 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання, як цього просять обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання з мотивів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченим.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого залишити без задоволення.
Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді