Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника установи виконання покарання ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№ 115) матеріали провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Угорники Коломийського району Івано-Франківської області,

громадянина України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

який засуджений вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 4 листопада 2021 року за ч.3 ст.286 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 2 серпня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 02.08.2022 у задоволенні подання начальника ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115), погодженого із спостережною комісією при Кагарлицькій районній державній адміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115) про умовно-дострокове звільнення його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком.

Засуджений зазначає, що був працевлаштований робітником в господарському обслуговуванні виправної колонії на посаді кухаря 07.03.2022 і має заохочення за добросовісне відношення до праці. Оскільки заохочення надається один раз на квартал, вважає позицію прокурора, який заперечував проти задоволення подання з огляду лише на одне заохочення, безпідставною. Також до ухвалення вироку він відшкодував деяким потерпілим моральну та матеріальну шкоду в сумі 20 000 євро, однак не має можливості надалі відшкодовувати шкоду, відбуваючи покарання в умовах ізоляції.

На думку ОСОБА_7 , мотиви, якими керувався суд, відмовляючи в задоволенні подання, не узгоджуються з положеннями ст.81 КК України, оскільки жодних підстав, які б перешкоджали застосуванню вказаної норми, ухвала не містить.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи засудженого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи представника установи виконання покарання ОСОБА_6 , який повідомив, що засуджений довів своє виправлення, та поклався на розсуд суду стосовно прийняття рішення за наслідками апеляційного розгляду; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.07.2021 ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, і йому призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 04.11.2021 ОСОБА_7 призначено покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

22.07.2022 начальник ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115) звернувся з поданням, погодженим із спостережною комісією при Обухівській районній державній адміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд мотивував своє рішення тим, що засуджений не довів своє виправлення.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до положень ст.81 КК України в редакції Закону № 1698-VII від 14.10.2014, яка була чинною на час вчинення кримінального правопорушення, до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації кримінального правопорушення за ступенем тяжкості, формою вини, тощо.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Розглядаючи подання, суд першої інстанції з достатньою повнотою перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу відбування покарання та роботу, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 з 09.07.2019 утримувався в ДУ Львівська установа виконання покарань (№ 19), з 15.11.2019 в ДУ Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12), а з 10.02.2022 відбуває покарання ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115), тобто на час звернення з поданням відбув половину строку покарання, призначеного судом.

За період відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня в установі. 07.07.2022 був заохочений подякою за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці. Дисциплінарних стягнень не має, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботу з самообслуговування, має достатні необхідні навички. По прибуттю до установи був працевлаштований в господарському обслуговуванні виправної колонії із числа засуджених кухарем до їдальні.

Вказані обставини враховані судом як і те, що ОСОБА_7 не відбув значну частину покарання, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого загинули дві людини, і після ухвалення вироку не вживав заходів для відшкодування шкоди потерпілим.

Тобто суд взяв до уваги дані про особу засудженого за весь період відбування покарання, а не лише той, що передував часу, з якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Дані про особу засудженого, на переконання колегії суддів, доводять позитивну динаміку змін в його особистості, однак з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини не дають достатніх підстав вважати, що процес виправлення ОСОБА_7 досягнув тієї стадії, яка необхідна для застосування положень ст.81 КК України. До того ж, така поведінка свідчить лише про виконання засудженим своїх обов`язків, передбачених ст.ст.9, 107 КВК України.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 2 серпня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№ 115), погодженого із спостережною комісією при Обухівській районній державній адміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання, призначеного вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 4 листопада 2021 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3