КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

18 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року,
за участю
особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 25 травня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 залишила без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Своє рішення про залишення без задоволення поданої скарги слідчий суддя, крім посилань вимоги, передбачені ст. 214 КПК України, обґрунтувала тим, що скаржник не надав жодного належного та допустимого доказу його звернення до Офісу Генерального прокурора із заявою про вчинення дій, що містять ознаки злочину, а саме відсутня копія такого звернення з відміткою про її реєстрацію в канцелярії органу або вручення посадовій особі із зазначенням дати вручення, а відтак слідчий суддя була позбавлена можливості перевірити чи дійсно скаржником подавалась така заява до Офісу Генерального прокурора та інші обставини, зазначені у скарзі, в тому числі на предмет дотримання строків оскарження допущеної бездіяльності.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року у справі № 757/8778/22-к та зобов`язати уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт, посилаючись на положення ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а також на обставини подання та зміст заяви про вчинення злочину, з якою він звернувся до Генерального прокурора України, зазначає про те, що слідчий суддя в порушення зазначених вимог закону, формально підійшов до розгляду скарги та не провів належну перевірку аргументів та доказів, позбавив підозрювану реальної можливості захистити свої інтереси, оскільки таке право гарантується Конституцією України.

Враховуючи ці та інші обставини, адвокат ОСОБА_5 вважає, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2022 року у справі № 757/8778/22-к, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення адвоката ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 16.02.2022 року та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, колегія суддів погоджується з посиланнями в апеляційній скарзі на те, що, відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий або прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таки відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР, а також на те, що, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може бути оскаржена на досудовому провадженні до слідчого судді.

Разом з тим, саме по собі посилання на положення зазначених вище норм кримінального процесуального закону та на їх порушення слідчим суддею під час розгляду скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, не може служити безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на таке.

По-перше, незважаючи на те, що у скарзі до слідчого судді заявником було зазначено про те, що його заява про вчинення злочину була отримана канцелярією Генеральної прокуратури України 15.02.2022 р., а 16.02.2022 р., ним було отримано відповідь про реєстрацію за № 36913-22 від 16.02.2022 р., колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що адвокат ОСОБА_5 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження його звернення з відповідною заявою до Офісу Генерального прокурора, в тому числі електронною поштою, так само як і доказів, які підтверджують реєстрацію такої заяви в цьому органі, оскільки такі докази в матеріалах судового провадження відсутні.

По-друге, відповідно до вимог п. 2 глави 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять у собі достатні фактичні дані про обставини, що можуть об`єктивно свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена законом України про кримінальну відповідальність. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть визнаватися такими, що підлягають обов`язковому внесенню до ЄРДР.

Такий висновок узгоджується з положеннями, закріпленими у ст. 2 КПК України, в якій зазначається про те, що завданнями кримінального провадження є не лише захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а й забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з матеріалів судового провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 , зокрема з копії його заяви про вчинення злочину від 14.02.2022 року, яка була адресована Генеральному прокурору України, в ній йде мова про те, що із обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000010 від 23.02.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 та інших у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, випливає, що ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 200 000 доларів США (з яких 100 доларів США належні ОСОБА_8 та імітаційні засоби у вигляді грошових коштів 199 900 доларів США).

Разом з тим, у протоколі допиту свідка ОСОБА_8 , останній зазначає, що ним було передано ОСОБА_9 200 000 доларів США та вважає себе потерпілим, якому завдано шкоди на 200 000 доларів США, хоча слідством встановлено, що завдана йому шкода складає лише 100 доларів США.

Отже, як вважає адвокат ОСОБА_5 , ОСОБА_8 дав органу, що здійснює досудове розслідування та суду завідомо неправдиві показання свідка, за що, відповідно до ст. 384 КК України, передбачена кримінальна відповідальність.

Не вдаючись у правову оцінку змісту заяви адвоката ОСОБА_5 про вчинення злочину, колегія суддів констатує, що вказана заява не містить у собі викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема передбаченого ст. 384 КК України, оскільки, як зазначається у самій заяві, з посиланням на зміст обвинувального акта, ОСОБА_9 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , одержав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 200 000 доларів США (з яких 100 доларів США належні ОСОБА_8 та імітаційні засоби у вигляді грошових коштів 199 900 доларів США), який діяв під контролем правоохоронних органів.

Тобто, ще до передачі коштів у сумі 200 000 доларів США в якості неправомірної вигоди, правоохоронному органу, який здійснював досудове розслідування, було відомо про те, що ОСОБА_11 належить лише 100 доларів США, а решта коштів є імітаційними засобами.

За таких обставин, навіть якщо припустити, що ОСОБА_8 давав показання, про які зазначає у заяві про вчинення злочину адвокат ОСОБА_5 , вони не можуть свідчити про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України, оскільки такими показаннями останній не міг ввести в оману орган, який здійснював досудове розслідування, а тим більше суд під час судового розгляду, з огляду на відсутність у матеріалах судового провадження та апеляційній скарзі будь-яких даних про те, що ОСОБА_12 допитувався у судовому засіданні в якості свідка або потерпілого.
З огляду на вищенаведені обставини та вимоги кримінального процесуального закону, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що рішення слідчого судді є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування норм процесуального права, зокрема вимог ч. 1 ст. 214 та ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таким чином, колегією суддів не встановлено будь-яких об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про наявність законних підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року, прийняти рішення, яким залишити зазначену ухвалу без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року, відповідно до якої залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 757/8778/22-к

Номер провадження : 11-сс/824/2688/2022

Категорія ч. 2 ст. 309 КПК України

Слідчий суддя у 1-й інстанції ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1