Номер провадження: 11-сс/813/904/22
Справа № 522/8105/22 1-кс/522/4060/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 01.07.2022, якою в межах кримінального провадження № 0000451 від 29.06.2022, відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенськ Миколаївської обл., громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 28.08.2022
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання ст. слідчого СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та був застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України строком до 28.08.2022.
Мотивуючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя вказував на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та у вказаному провадженні існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків, разом з тим, прокурором не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 вказує на те, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на такі обставини:
- ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, його вина підтверджується комплектом зібраних у кримінальному провадженні доказів;
- підозрюваний після вчинення інкримінованого злочину залишив місце події, не має утриманців, офіційно не працевлаштований, джерело його доходів невідоме, обізнаний про анкетні дані свідків та потерпілого, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України;
- приймаючи до уваги насильницький характер інкримінованого злочину, менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного;
За таких обставин, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді від 01.07.2022 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість, захисник та підорюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування підозра його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається з висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи незаконно впливати на свідків.
Існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, його обізнаністю про анкетні даті свідків та потерпілого, даними про особу підозрюваного, який не одружений, офіційно не працевлаштований.
Однак, колегія суддів зауважує, що застосований щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваний не порушувався, з`явився до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора, окрім того, доказів, що він вчинив дії, які перелічені у ст. 177 КПК України, прокурор суду не надав.

Водночас, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Отже, оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та є доведеними ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду та незаконного впливу на свідків, разом з тим, колегія суддів вважає що рішення слідчого судді про застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в нічний час доби, є обґрунтованим, а застосований запобіжний захід здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Твердження прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Окрім того, апеляційний суд практику ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
При цьому істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судове рішення є законним і обґрунтованим, а підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не встановлено.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 01.07.2022, якою в межах кримінального провадження № 0000451 від 29.06.2022, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 28.08.2022 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4