КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1218/2022 Категорія: ст. ст. 303, 304 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3
- ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_8 від 19 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001539 від 4 серпня 2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити, скасувати постанову слідчого, матеріали кримінального провадження направити для проведення досудового розслідування.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки допущено неповноту судового розгляду, слідчий не дослідив та не дав належної оцінки вказаному відео та поведінці поліцейських щодо побиття потерпілого, а слідчий суддя не дослідив та не дав оцінки відеофайлу «», знятому на бодікамеру, тривалістю 1.25 хв. Вказаний файл досліджено лише до 0.50 хв. Разом з тим, на решті відео чітко видно, що під час примусового доставлення потерпілого до патрульного автомобіля обидва поліцейських наносять потерпілому непомітні удари по ребрах.
На думку апелянта, слідчий не усунув очевидних протиріч між показаннями потерпілого, поліцейських ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , відеодоказами.
Так, як зазначається в апеляційній скарзі, потерпілий стверджує, що його одразу затримали, із застосуванням фізичного впливу запхали в машину. У відділку поліцейський невисокого зросту з темним волосся, худорлявої тілобудови періодично наносив потерпілому удари ногою у груди. Натомість, під час допиту обидва поліцейських стверджують, що вони спочатку підійшли до потерпілого, представились йому та запропонували прослідувати до відділку, заходів фізичного впливу до потерпілого не застосовували.
Проте, як вказує апелянт, з відео файлу «», знятому на бодікамеру, тривалістю 1.25 хв. вбачається, що поліцейські підійшли до потерпілого на 0.28 хв. запису, а вже за 22 секунди (на 0.50 хв. запису) його затримали.
На думку апелянта, в порушення вимог ст. 224 КПК слідчий не провів одночасного допиту вказаних осіб, не усунув протиріччя, а слідчий суддя не звернув увагу на вказане, чим і допустив неповноту судового розгляду.
Що стосується експертного дослідження, то, на переконання апелянта, експертизу проведено із грубим порушенням Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за №255/791, та за неповно зібраною слідчим медичною документацію, без опитування експертом потерпілого, що вказує на недопустимість висновку експерта, як доказу, в розумінні ст. 86 КПК України, на що також не звернув увагу слідчий суддя.
На думку адвоката, слідчий не витребував та не дослідив повного запису з бодікамер поліцейських, не перевірив надану у допиті потерпілого інформацію, не витребував та не дослідив повного запису з камер магазину «Сільпо», де відбувалось затримання потерпілого, хоча і направляв листа в магазин «Сільпо», проте, відповіді на вказаний лист не отримав, із клопотаннями про надання тимчасового доступу до вказаних записів не звертався, що також залишилось поза увагою слідчого судді.
Крім того, як вважає апелянт, слідчим не виконано вказівку начальника слідчого підрозділу щодо необхідності вжити заходів щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що також залишилось позо увагою слідчого судді.
Окрім того, як зазначає апелянт, в матеріалах провадження міститься вказівка слідчого до оперативного підрозділу, зазначено про необхідність встановити особу дівчини та її оточення, з якими у потерпілого міг бути конфлікт, отримати копію заяви, складену вказаною дівчиною щодо потерпілого, та інформацію про виклики поліції охороною магазину «Сільпо», але оперативний підрозділ не виконав цю вказівку. Слідчим відповідної інформації також не здобуто, на що також не звернув увагу слідчий суддя.
Адвокат в апеляційній скарзі посилається на те, що з листа прокуратури м. Києва від 17 лютого 2020 року №31/2-352вих20 вбачається, що слідчому у провадженні були дані письмові вказівки прокурора щодо проведення досудового розслідування, але слідчим очевидно вказані вказівки прокурора виконані не були, і навіть текст вказівок не долучений до матеріалів кримінального провадження.
Посилаючись на положення ст. 284, ч. 2 ст. 9 КПК України, адвокат зазначає про те, що слідчим не виконано процесуальний обов`язок щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, а слідчий суддя безпідставно не звернув увагу на вказане, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не може вважатися об`єктивним, незалежним, неупередженим і повним, слідчим суддею допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник посилається на те, що до ЄРДР були внесені відомості лише щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а відомості щодо правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127 та ч. 1 ст. 371 КК України, без будь-яких на те правових підстав, всупереч вимог ухвали слідчого судді, до ЄРДР внесені не були, а тому, здійснюючи досудове розслідування у кримінальному провадженні, слідчий безпідставно звузив перелік обставин, що підлягають доказуванню у відповідності до ст. 91 КК України, а, виносячи постанову про закриття кримінального провадження, оцінку дій працівників поліції на предмет наявності в їх діях ознак складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. І ст. 127 та ч. 1 ст. 371 КК України, безпідставно не здійснив, не встановив підстави затримання ОСОБА_7 та застосування до нього спеціального засобу - кайданок. Проте, як зазначає апелянт, жодних інших доказів, окрім показань з чужих слів (охоронців супермаркету «Сільпо»), на підтвердження неадекватної поведінки ОСОБА_7 та його перебування у магазині «Сільпо» у стані алкогольного сп`яніння, слідчий не зібрав та до матеріалів кримінального провадження не долучив. Пояснення поліцейських про можливість ОСОБА_7 , нанести своїми діями шкоди собі та оточуючим, на переконання адвоката, є надуманими та такими, що не підтверджуються іншими доказами.
Окрім того, апелянт посилається на те, що протокол затримання ОСОБА_7 та постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності (незалежно від наявності або відсутності факту їх оскарження ОСОБА_11 ) не є доказами, які підтверджують правомірність затримання ОСОБА_7 та застосування до нього спеціального засобу кайданок.
Апелянт переконаний, що відеозаписи з нагрудної камери поліцейського є доказом, що підтверджує факт незаконного затримання ОСОБА_7 (ч. 1 ст. 371 КК України), а також факт незаконного застосування до нього спеціального засобу кайданок (ч. 2 ст. 365 КК України).
Проте, як зазначає апелянт, слідчий без будь-яких на те правових підстав оцінив вказаний доказ як такий, що підтверджує перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння та його неадекватну поведінку, що підтверджується протоколом огляду речей.
Окремо адвокат звертає увагу на те, що наявний у матеріалах кримінального провадження висновок судово-медичного експерта № 042-134-2021 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки експертне дослідження проведено з грубим порушення Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки експертом не було проведене медичне обстеження потерпілого. Експертиза проводилась виключно на підставі даних, що містились у медичній документації потерпілого, експерту не вдалось встановити характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_7 , на підставі наявних в нього медичних документів, а відтак експерт не мав правових підстав для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень без проведення медичного огляду потерпілого, не зважаючи на те, що медична документація ОСОБА_7 вказує на наявність у нього діагнозу множинні переломи ребер.
Щодо висновку службового розслідування від 26 січня 2021 року, на який посилається слідчий у постанові про закриття кримінального провадження, то апелянт зазначає, що вказаний висновок взагалі не є належним доказом в розумінні частини першої статті 85 КПК України, оскільки він не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів у даному кримінальному провадженні. На думку адвоката, вказаний документ лише відображає надану в межах повноважень службовими особами, які проводили службове розслідування, оцінку діям поліцейських на предмет наявності в них складу дисциплінарного проступку, та жодним чином не вказує та не може вказувати па наявність або відсутність в діях поліцейських складу злочину, а, окрім того, таке розслідування не може бути визнано об`єктивним, незалежним (неупередженим) і повним, оскільки службове розслідування дій поліцейських проведене службовими особами поліції, та не може вважатися об`єктивним, незалежним (неупередженим) і повним.
Також апелянт зазначає, що у постанові про закриття кримінального провадження слідчий також послався на показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які є аналогічними за своїм змістом (про що вказує слідчий і в постанові про закриття кримінального провадження). Проте, вказані показання свідків фактично являють собою показання з чужих слів, оскільки поліцейські вказують, що по їх приїзду на виклик ОСОБА_7 до супермаркету «Сільпо» (м. Київ, вул. Підлісна, буд. 1) охорона вказаного супермаркету, нібито, повідомила, що невідомий молодий чоловік, нібито, забіг до приміщення магазину у нетверезому стані та почав розкидати з полиць товар, нічого не пояснюючи, та кричав, що його, нібито, хтось намагається побити. У подальшому працівниками поліції, нібито, було встановлено, що вказаний громадянин є ОСОБА_7 , який, на їх думку, перебував у стані алкогольного сп`яніння, після чого останньому роз`яснено підстави адміністративного затримання та доставлення до відділу поліції у зв`язку із його перебуванням у громадському місці у стані алкогольного сп`яніння. Після чого, у зв`язку з, нібито, агресивною та неадекватною поведінкою ОСОБА_7 працівниками поліції прийняте рішення про застосування до нього спеціального засобу кайданок та доставлення до відділу поліції. У подальшому відносно ОСОБА_7 складено протокол затримання та винесено постанову за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Також свідки повідомили, що до ОСОБА_7 ніхто з правоохоронців не застосовував фізичну силу.
Адвокат зазначає, що слідчий дійшов висновку про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення (що відповідно до показань свідків - поліцейських, нібито, було підставою його затримання) та про його агресивну та неадекватну поведінку в супермаркеті (яка із показань свідків поліцейських, нібито, стала підставою застосування до нього спеціального засобу кайданок) лише на підставі показань з чужих слів, а саме, з показань, нібито, охоронців супермаркету «Сільпо», які не були зафіксовані ні самими поліцейськими при оформленні адміністративних матеріалів, ні слідчим вже під час досудового розслідування у кримінальному провадженні. При чому, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних охоронців. Апелянт вважає, що показання зі слів охоронців супермаркету «Сільпо» про, нібито, неадекватну поведінку ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння без допиту вказаних осіб є недопустимими доказами.
Окремо апелянт звертає увагу на те, що слідчий не падав відповіді на поставлені у заяві про вчинення кримінального правопорушення № Ц/02/1 від 16 липня 2020 року питання щодо наявності в діях поліцейських складів злочинів, передбачених ч. 1 ст. 127 та ч. 1 ст. 367 КК України, та закрив кримінальне провадження виключно через відсутність, на думку слідчого, у діях поліцейських складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
На переконання апелянта, вказані обставини свідчать про необхідність скасування постанови про закриття кримінальної о провадження, встановлення осіб охоронців супермаркету «Сільпо» та проведення їх допиту в рамках досудового розслідування, проведення експертного дослідження тощо.
Проте, як зазначає апелянт, слідчий суддя під час розгляду скарги не долучив до матеріалів справи доповнення до скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 20 грудня 2021 року, які були направлені на адресу суду оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим листом № 808, та вручені 28 грудня 2021 року, а тому не взяв до уваги викладені у вказаному документі аргументи представника потерпілого та безпідставно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. Одночасно в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя без будь-яких на те правових підстав зазначив, що невнесення слідчим до ЄРДР інших статей кримінального закону (ст. ст. 127, 371 КК України) і не проведення досудового розслідування по ним не є предметом кримінального провадження, оскільки передбачає окремий порядок оскарження згідно зі ст. 303 К1ІК України.

Адвокат ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_12 , представник ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, належним чином повідомлені про день та час апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких клопотань або заяв не подавали.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, матеріали закритого кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону не у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів закритого кримінального провадження № 001539 встановлено, що 21 липня 2020 року до ДБР надійшла заява з додатками адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення (ас. 7-37).

4 серпня 2020 року на підставі заяви ОСОБА_6 від 29 липня 2020 року до ЄРДР внесені відомості про те, що 24 червня 2020 року близько 3 год. працівники Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП НПУ під час виконання ними службових обов`язків, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Кольцова, 22а, застосувавши фізичну силу та спеціальні засоби, заподіяли ОСОБА_7 тілесні ушкодження, чим вчинили дії, які виходять за межі наданих їм повноважень, кваліфікація ч. 2 ст. 365 КК України (ас. 1).

За результатами досудового розслідування 19 серпня 2021 року слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320 від 4 серпня 2020 року, у звьязку з відсутністю в діях службових осіб УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (ас. 278-282).
Як зазначено у вказаній постанові, досудове розслідування розпочато на підставі заяви адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , що надійшла з Державного бюро розслідувань від 29 липня 2020 року за вх.№ 0-8027 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників УПП у м. Києві ДПП НП України.
Відповідно до вказаної заяви 24 червня .2020 року близько 02 год. ночі ОСОБА_7 перебував у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та грався з дворовою собакою. У цей час до нього підійшли незнайомі дівчина та двоє чоловіків, які спровокували конфлікт, збили з ОСОБА_7 окуляри, забрали їх та почали ображати останнього словесно. У подальшому ОСОБА_7 почав тікати від незнайомих осіб та зайшов до магазину «Сільпо» за адресою: АДРЕСА_1 , де зі свого мобільного телефону викликав працівників поліції, зателефонувавши за номером «102». Близько 03 год. за вказаною ОСОБА_7 адресою під`їхав наряд поліції у складі двох працівників УПП у м. Києві ДПП НП України, які, не представившись, одразу почали затримувати ОСОБА_7 з використанням фізичної сили та спецзасобів (кайданок). Після чого вказані працівники поліції доставили ОСОБА_7 проти його волі до ВП № 2 Святошинського УП ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Кольцова, 22а, де без будь-яких підстав утримували його приблизно до 05 год.
Крім того, як зазначає заявник, один із поліцейських, перебуваючи у вказаному відділі поліції, завдав ОСОБА_7 декілька ударів ногою в область грудної клітини та почав провокувати останнього на конфлікт та нанесення ударів у відповідь. Після чого поліцейські надали ОСОБА_7 на підпис декілька документів, не давши йому з ними ознайомитися та викласти свої зауваження.
Заявник зазначає, що після того, як ОСОБА_7 вийшов з приміщення ВП № 2 Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, він викликав швидку медичну допомогу та в результаті численних медичних обстежень у останнього виявлено множинні переломи ребер з обох боків та інші тілесні ушкодження. Разом з тим, уповноваженими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві, на підставі аналогічної заяви адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників УПП у м. Києві ДПП НП України, яка надійшла Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві, за вх.№ 0-7283 від 8 липня 2021 року внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001577 від 7 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Постановою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_13 від 9 березня 2021 року матеріали кримінальних проваджень № 0001539 та № 0001577 об`єднано в одне провадження.
Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що під час досудового розслідування допитаний як свідок ОСОБА_7 ; оглянутий оптичний носій інформації; проведено службове розслідування, за результатами якого факт порушення вказаними працівниками УПП у м. Києві ДПП НП України службової дисципліни не знайшов свого підтвердження; допитані як свідки працівники УПП ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , призначено та проведено судово-медичну експертизу.
Як зазначено у постанові, проведеними необхідними слідчими (розшуковими) діями з врахуванням матеріалів досудового розслідування встановлено, що відомості про наявність у діях службових осіб УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, не знайшли свого підтвердження. Будь які інші відомості, які б підтверджували наявність в діях службових осіб УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суспільно-небезпечних діянь, які містять склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 365 КК України, в матеріалах кримінального провадження № 0001539 від 4 серпня 2020 року, відсутні.
Оскільки в ході проведення досудового розслідування не здобуто достатніх доказів, які б підтверджували наявність в діях службових осіб УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суспільно-небезпечних діянь, які містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, тому кримінальне провадження № 0001539, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 4 серпня 2020 року, підлягає закриттю у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні зазначених службових осіб складу кримінального правопорушення.

Проте, з таким висновком слідчого не можна погодитися, оскільки в порушення положень ст.ст. 2, 284 КПК України, де закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, слідчий всебічно, повно та об`єктивно не дослідив всі обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання,які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Однак, перевіркою матеріалів закритого кримінального провадження встановлено, що слідчим не у повному обсязі дотримані вимоги закону.

Так, з матеріалів закритого кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування:
- належним чином не перевірені обставини затримання ОСОБА_7 та застосування до нього спеціальних засобів;
- за наявності запиту на надання відеозапису з магазину «Сільпо», відсутність будь-якої відповіді;
- не встановлені, крім працівників поліції, інші свідки подій, які відбувались в магазині «Сільпо», - охоронники, касири, інші особи, і в цій частині не виконані вказівки, зазначені у дорученні про проведення слідчих (розшукових) дій (ас. 153-154, 223-226);
- за наявності суперечностей у медичній документації, відповідно до якої у ОСОБА_7 виявлені переломи ребер, та висновку експерта, у підсумках якого взагалі не зазначена наявність або відсутність тілесних ушкоджень і яких саме, а вказано лише про те, що відсутність медичної документації, в тому числі результатів додаткових досліджень, не дозволяє судити про характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень,
не усунув наявну неповноту, у т.ч., серед іншого, шляхом допиту експерта або призначення та проведення іншої експертизи на предмет наявності або відсутності у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень; не перевірив, чи могли виявлені у ОСОБА_7 переломи ребер, про які зазначено у медичній документації, бути заподіяні останньому пізніше, ніж він зазначає, з урахуванням поведінки ОСОБА_7 , зафіксованій на наявному у матеріалах кримінального провадження відеозапису подій, тощо.

Більш того, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставини не у повній мірі були перевірені під час досудового розслідування, у зв`язку з чим не знайшли свого відображення у постанові слідчого про закриття кримінального провадження.

Таким чином, обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, свідчать про неповноту досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, на що обґрунтовано послався апелянт.

З огляду на викладене, постанова слідчого не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних у кримінальному провадженні, а, відтак, постанова про закриття кримінального провадження підлягає до скасування, як винесена передчасно.

Відмовляючи у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , слідчий суддя обґрунтував прийняте рішення тим, що висновок органу досудового розслідування в особі слідчого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_8 від 19 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001539 від 4 серпня 2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, встановленим в ході досудового розслідування, та ґрунтується на нормах діючого законодавства, а незгода адвокатів з прийнятими слідчим ОСОБА_8 рішеннями про закриття кримінального провадження фактично містить їх власну оцінку фактичним обставинам справи, що, на думку суду, є безпідставним і не має судової перспективи
При цьому, слідчий суддя дійшов висновку, що посилання адвоката ОСОБА_6 у скарзі та адвоката ОСОБА_12 в судовому засіданні, в інтересах ОСОБА_7 на неповноту досудового розслідування, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не містять переліку необхідних слідчих дій, які б, у разі їх проведення, могли б суттєво вплинути на результат рішення слідчого.
Щодо невнесення слідчим до ЄРДР інших статей кримінального закону (267, 371 КК України) і не проведення досудового розслідування по ним, то слідчий суддя зазначив, що вказане не може бути предметом оцінки слідчим суддею при здійсненні розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки передбачає окремий порядок оскарження згідно ст. 303 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді, оскільки встановлені під час апеляційного розгляду обставини свідчать про неповноту досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що залишилось поза увагою слідчого судді.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку з неповнотою судового розгляду, з прийняттям нової ухвали про задоволення скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого ОСОБА_8 від 19 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001539 від 4 серпня 2020 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та скасування вказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення досудового розслідування, під час якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій у порядку, передбаченому КПК України, та прийняти за результатами проведеного досудового розслідування законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_15 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 від 19 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001539 від 4 серпня 2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 від 19 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001539 від 4 серпня 2020 року, - задовольнити.

Постанову слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 від 19 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001539 від 4 серпня 2020 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3