Провадження № 1-кс/686/9080/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Хмельницької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених службових осіб Хмельницької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги вказує, що 05.10.2022 ним було подано до Хмельницької обласної прокуратури заяву про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 194, 356 КК України депутатом Красилівської міської ради

ОСОБА_4 , що він мав намір оформити знахідку. А тому направив 04.10.2022 заяву до НПУ ГУНП у Хмельницькій області, ВП № 2 Хмельницького РУП про те, що знайшов майно: гідротехнічні споруди № 1 і № 2.

Уважає, що допоки не буде вирішене питання по оформленню речових прав на зазначене майно, воно належить йому на правах знахідки.

Депутат Красилівської міської ради ОСОБА_4 , з метою перешкоджання ОСОБА_3 в законному порядку оформити та отримати знайдене ним майно, почав його руйнувати, без правових підстав поклав на оголовок гідротехнічної споруди залізобетонну плиту, повідривав шандори, вода почала розмивати гідротехнічну споруду № 1 та руйнувати її.

Кримінальну справу слід негайно розслідувати, оскільки знищується знахідка ОСОБА_3

Хмельницька обласна прокуратура, всупереч ст. 214 КПК України, бездіяла.

Просить: визнати бездіяльність посадової особи Хмельницької обласної прокуратури, яка була відповідальна за внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язати посадову особу Хмельницької обласної прокуратури, невідкладно внести відомості про вчинення злочину депутатом Красилівської міської ради ОСОБА_4 , який вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 194, 356 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі звернення ОСОБА_3 від 05.10.2022 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився. У скарзі зазначив, що просить проводити розгляд у його відсутності у зв`язку із введеним на території України воєнним станом.

Представник органу досудового розслідування, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Зважаючи на наведені обставини, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги як за відсутності скаржника, так і уповноваженої особи органу досудового розслідування.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у її задоволенні з таких підстав.

Із наданих матеріалів слідує, що 05.10.2022 ОСОБА_3 звернувся до Хмельницької обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 194, 356 КК України депутатом Красилівської міської ради ОСОБА_4 .

Убачав можливе вчинення злочину в тому, що 04.10.2022 він направив до ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області повідомлення про знахідку. Проте, як тільки депутат Красилівської міської ради ОСОБА_4 дізнався про те, що ОСОБА_3 має намір написати 04.10.2022 заяву до правоохоронних органів про знахідку, то вирішив покласти на оголовок гідротехнічної споруди №1 залізобетонну плиту. Депутат Красилівської міської ради ОСОБА_4 хотів незаконно заволодіти нерухомим майном: гідротехнічною спорудою №1 та гідротехнічною спорудою №2.

Та оскільки депутат Красилівської міської ради ОСОБА_4 зрозумів, що не може заволодіти знахідкою ОСОБА_3 , він вирішив її зруйнувати.

З метою перешкодити ОСОБА_3 оформити та отримати знайде ним майно, почав його руйнувати, поклав на оголовок гідротехнічної споруди залізобетонну плиту, повідривав шандори, вода почала розмивати гідротехнічну споруду №1 та руйнувати її.

Уважав, що своїми діями депутат Красилівської міської ради ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ст.ст. 194, 356 КК України.

Зазначав, що допоки не буде вирішене питання по оформленню речового права на гідротехнічну споруду №1 та гідротехнічну споруду №2, вони належать йому на правах знахідки.

Заява ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень була отримана Хмельницькою обласною прокуратурою 06.10.2022 за вх. № 22745-22 та листом № 09/1/1/6356ВИХ-22 від 06.10.2022 направлена до Хмельницької окружної прокуратури для розгляду по суті.

У подальшому, з Хмельницької окружної прокуратури заяву ОСОБА_3 було направлено до Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області для розгляду, що підтверджується листом № 50-5866ВИХ-22-46р від 13.10.2022.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положеннями частини 1ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Диспозицією статті 194 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах.

Об`єктивна сторона цього злочину полягає у знищенні або пошкодженні чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах.

Юридичний аналіз ч. 1 ст. 194 КК України свідчить про те, що законодавець указав на дві ознаки об`єктивної сторони складу злочину: суспільно небезпечне діяння («знищення або пошкодження чужого майна») та суспільно небезпечні наслідки («шкода у великих розмірах»). За конструкцією об`єктивної сторони склад злочину, передбачений ч.1 ст.194 КК України, є матеріальним, оскільки передбачає наслідки як обов`язковий елемент його об`єктивної сторони (причинний зв`язок між діяннями та наслідками).

Статтею 356 КК України передбачена відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

3 об`єктивної сторони самоправство, характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою.

Злочин вважається закінченим з моменту настання наслідків - значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам або інтересам власника.

Подаючи заяву, ОСОБА_3 вказує, що депутат Красилівської міської ради ОСОБА_4 , зрозумівши, що не зможе заволодіти знахідною ОСОБА_3 (гідротехнічними спорудами), вирішив їх зруйнувати, поклавши на оголовок залізобетонну плиту, повідривавши шандори, внаслідок чого вода почала розмивати гідротехнічну споруду № 1, тим самим вчинив самоправство та умисно знищив (пошкодив) майно.

При цьому гідротехнічні споруди є чужими для ОСОБА_3 , однак останній вважає, шо на них поширюється правовий режим знахідки, що слідує із змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Проаналізувавши зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення, приходжу до висновку, що вона не містить об`єктивних даних, які б указували як на незаконні та самовільні дії саме з чужим для ОСОБА_4 (особою, на яку указує заявник) майном, так і на наявність умислу у діях винної, на думку заявника, особи.

Не зазначає cкаржник і обставин, які дають ОСОБА_3 підстави вважати, що саме депутат Красилівської міської ради ОСОБА_4 причетний до поміщення плити на гідротехнічну споруду.

Мотивуючи своє повідомлення, ОСОБА_3 ґрунтує своє твердження виключно на сформованих ним припущеннях про намір депутата Красилівської міської ради ОСОБА_4 перешкодити ОСОБА_3 у оформленні прав на майно, яке він уважає своєю знахідкою, шляхом здійснення руйнуючого на нього впливу та вчинення ним самоправних дій.

Слід звернути увагу і на те, що із заявою про виявлення знахідки ОСОБА_3 звернувся до правоохоронних органів 04.10.2022, тоді як про руйнування депутатом Красилівської міської ради ОСОБА_4 майна заявляє уже 05.10.2022, що об`єктивно унеможливлює руйнування нерухомого майна шляхом його розмивання, та як наслідок - настання значної шкоди чи-то шкоди у великих розмірах за такий незначний проміжок часу (фактично протягом доби) та є необхідною ознакою складів злочинів, передбачених ст.ст. 194, 356 КК України.

Посилання ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінального правопорушення на постанову ВС у справі №536/621/16-к від 05.11.2020 слідча суддя до уваги не бере з наступних мотивів. Так, у вказаному судовому рішенні йдеться про те, що при кваліфікації випадків умисного знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом (ч. 2 ст.194 КК України) розмір спричиненої майнової шкоди не має правового значення. Указано також, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, характеризується діями, які полягають у знищенні чи пошкодженні майна, наслідками у вигляді шкоди у великих розмірах і причинно-наслідковим зв`язком між вказаними діями і наслідками.

Про знищення чи пошкодження майна загальнонебезпечним способом, або інші кваліфікуючі ознаки діяння ОСОБА_3 не повідомляє, а тому настання шкоди у великих розмірах є наслідком, який виступає криміноутворюючою ознакою для ч. 1 ст. 194 КК України. У зв`язку із цим, посилання скаржника на те, що наслідки не є обов`язковою ознакою умисного знищення майна, є неспроможними.

За таких обставин, вважаю, що заява ОСОБА_3 не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за відповідними статтями Кримінального кодексу України. У тексті заяви не зазначено відомостей, які б вказували на їх злочинний характер, а тому неможливо зробити висновок про те, що у цій заяві містилось повідомлення про вчинення злочину.

З огляду на викладене, приходжу висновку, що підстав для задоволення скарги та внесення відомостей до ЄРДР немає.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Хмельницької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення повного тексту рішення.

Слідчий суддя