Провадження № 1/638/11/22
УХВАЛА
Іменем України

07 жовтня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
судді зі складу колегії судів ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 13, 14 ч. 2 ст. 115, п. 4, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:
У провадженні Дзержинського райсуду м. Харкова перебувають матеріали кримінальної справи у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 13, 14 ч. 2 ст. 115, п. 4, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з письмовим клопотанням, в якому посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому, зокрема особливо тяжких злочинів, наявність обставин, які свідчать про можливість переховування підсудного від суду з метою уникнення покарання за скоєння, зокрема особливо тяжких злочинів, незаконного впливу на потерпілих та свідків у зазначеній кримінальній справі, можливості вчинення іншого злочину, вважала за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підсудного ОСОБА_5 на 60 діб.
Відповідно до п. 20-5 розділу ХI Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою ст. 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.
Враховуючи, що головуючий по справі суддя ОСОБА_6 на час розгляду клопотання прокурора перебуває у відпустці, що унеможливлює його участь у розгляді клопотання, розгляд клопотання прокурора про продовження підсудному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядається одноособово іншим суддею зі складу колегії суддів.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання просила його задовольнити, з підстав зазначених в клопотанні.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти продовження строку тримання під вартою підсудного ОСОБА_5 , просила суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити, звільнивши з-під варти підсудного та обрати щодо нього міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою.
Підсудний ОСОБА_5 уповноваженими особами конвойної служби ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на вимогу суду був доставлений 07 жовтня 2022 року в приміщення Дзержинського районного суду м. Харкова, однак категорично відмовився прослідувати з конвойного приміщення до залу судового засідання для прийняття участі в розгляді зазначеного клопотання прокурора, що було зафіксовано у відповідному акті, складеному уповноваженими особами Дзержинського районного суду м. Харкова та конвойної служби ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
За таких обставин, з урахуванням думок учасників судового провадження, враховуючи, що строки тримання під вартою ОСОБА_5 спливають, наявність у судовому засіданні захисника підсудного, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання за відсутністю підсудного ОСОБА_5 , який обізнаний щодо наявності клопотання прокурора, відповідно до приписів КПК України у визначені строки отримав його копію, та категорично висловив своє небажання прийняти участь у його розгляді.
Суд вислухав пояснення прокурора, захисника та дослідивши відповідні матеріали кримінальної справи, вважає що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_4 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2022 року у відношенні підсудного ОСОБА_5 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 жовтня 2022 року.
Згідно до вимог ст. 274 КПК України ( в редакції Закону від 1960 року) під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.
Крім того, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання підсудного під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у КПК України.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Крім того, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при вірогідності можливого переховування особи від правосуддя, перешкоджанні встановленню істини або повторного вчинення злочинів.
Також, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підсудного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до пункту 1 статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду є обов`язковими для виконання.
У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 ЄСПЛ вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 ЄСПЛ вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підсудного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Статтею 148 КПК України (редакції Закону від 1960 року) передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є мета запобігти спробам підсудного ухилитися від суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Приписами ст. 150 КПК України (в редакції Закону від 1960 року) передбачено, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім обставин, зазначених у статті 148 цього Кодексу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Приписами глави 13 КПК України (в редакції Закону від 1960 року) передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням обставин зазначених у ст. 148, 150 КПК України, не може бути застосовано до підсудного.
Згідно з п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 155 КПК України (в редакції Закону від 1960 року) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Приймаючи до уваги наявність обставин та ризиків передбачених ст. 148, 150 КПК України (в редакції Закону від 1960 року), які на теперішній час не зменшились, характер вчинених злочинів, відсутність відомостей про наявність тяжких захворювань у підсудного ОСОБА_5 , які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу підсудного, а також те, що при застосування більш м`якого запобіжного заходу, підсудний буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків у зазначеній кримінальній справі, тим самим перешкоджати провадженню по кримінальній справі, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, а також можливість переховування підсудного від суду з метою уникнення покарання за скоєння, суд вважає, що вказане свідчить про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підсудного, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд також враховує, що підсудний ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 13, 14 ч. 2 ст. 115, п. 4, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення яких передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі, відповідно, на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі та від 2 до 5 років позбавлення волі, без альтернативного виду покарання, так як вказані злочини віднесені, згідно до приписів ст. 12 КК України, відповідно, до категорії особливо тяжких та середньої тяжкості злочинів.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 148, 150 КПК України (в редакції Закону від 1960 року), а продовження строку тримання під вартою на даній стадії процесу є виправданим, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, так як ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.
Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року по справі № 166/313/17, від 13 серпня 2020 року по справі № 674/1202/19, від 27 лютого 2019 року у справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.
Тому суд вважає за необхідне на час судового розгляду кримінальної справи у відношенні підсудного ОСОБА_5 продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на максимальний строк - шістдесят днів, тобто до 05 грудня 2022 року, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України (в редакції Закону від 1960 року), можуть забезпечити виконання підсудним процесуальних обов`язків, що випливають із приписів КПК України.
Таким чином, у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу у відношенні підсудного ОСОБА_5 на більш м`який.
На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 148 - 150, 155, 156, 165, 274 КПК України (в редакції Закону від 1960 року), суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити підсудному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 13, 14 ч. 2 ст. 115, п. 4, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05 грудня 2022 року
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни підсудному ОСОБА_5 запобіжного заходу відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1