Справа № 243/444/21
Провадження № 1-кп/243/225/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2022 року № 6 та до наказу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області «Про впровадження дистанційної роботи на період воєнного стану» № 29-к від 10 травня 2022 року, за згодою учасників судового процесу, проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ст. 126-1, ч. 2 ст. 342 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ст. 126-1, ч. 2 ст. 342 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на шістдесят днів, оскільки ризики, які існували на момент обрання відносно обвинуваченого такого запобіжного заходу, продовжують існувати, є ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, оскільки він достовірно обізнаний про тяжкість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання винним в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких. Крім цього, ОСОБА_6 може вчинити будь-яке інше кримінальне правопорушення, оскільки виявляє схильність до скоєння кримінальних правопорушень, зокрема насильницьких, оскільки він вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та у цьому кримінальному провадженні він обвинувачується за ч. 2 ст. 125, ст. 129 КК України. Однак, інкриміновані звинувачення щодо ОСОБА_6 не стримують його протиправної поведінки, останній, будучи раніше судимим, продовжує свою протиправну поведінку, яка виражається у вчиненні насильницьких дій. Також існує ризик, що обвинувачений буде фізично або психологічно впливати на потерпілих або свідків, щоб примусити змінити раніше надані свідчення на його користь. Прокурор звертає увагу суду, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений був ознайомлений з клопотанням прокурора про продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак, від підпису відмовився, а також відмовився від отримання копії вказаного клопотання, про що представником ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» зазначено у бланку розписки від 16.06.2022 року № 8/4174. У зв`язку з викладеним суд вважає, що вказане не є порушенням права обвинуваченого на захист.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснив, що доводи прокурора та ризики не обґрунтовані, обвинувачений не має наміру переховуватись від суду або органів досудового розслідування та прокуратури, він не має наміру та жодним чином не зможе здійснювати будь-який вплив на потерпілих та свідків, оскільки він знаходиться в м. Житомирі, що значно віддалено від місця мешкання потерпілих та свідків, та крім цього, він не знає, де знаходяться потерпілі та свідки по кримінальному провадженню. Просив обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, щоб він мав можливість бути корисним своїй Батьківщині в такий тяжкий час.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, пояснив, що прокурором не доведені заявлені ризики, просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який, зокрема, особисте зобов`язання або домашній арешт, обґрунтовуючи свої доводи тим, що обвинувачений буде більш корисним вдома.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні участь не брала, надіслала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі.

Представник потерпілої ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 були повідомлені належним чином про час проведення судового засідання, однак, у зв`язку з відсутністю технічної можливості, не приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку. Це означає, що на суд, який здійснює судове провадження, покладаються функції контролю за обґрунтованістю обрання обвинуваченому запобіжного заходу та доцільністю його збереження. Пунктом 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 6 ст. 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Тобто, у разі неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому КПК України порядку під час дії воєнного стану, запобіжний захід у виді тримання під вартою вважається продовженим на підставі кримінального процесуального Закону, що чітко окреслено в ч. 6 ст. 615 КПК України. Прокурор в такому випадку має повноваження самостійно інформувати керівників місць попереднього ув`язнення, в яких утримуються обвинувачені, про застосування положень ст. 615 КПК України.

Попередньою ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.03.2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.05.2022 року включно. Та розпорядженням в. о. голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 4 від 19.04.2022 року, розпорядженням голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.05.2022 року № 5, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022 року, на підставі рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 4 від 30.03.2022 року, з метою забезпечення безпеки, збереження життя та здоров`я суддів, працівників суду та громадян відвідувачів суду, приймалися рішення тимчасово зупинити здійснення судочинства Слов`янським міськрайонним судом Донецької області спочатку на період часу з 20.04.2022 року до 24.04.2022 року, а потім з 25.04.2022 року до 05.05.2022 року.

Отже, станом на 01.05.2022 року, коли сплив строк дії ухвали суду від 03.03.2022 року, якою було продовжено ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судочинство Слов`янським міськрайонним судом Донецької області не здійснювалося, тобто суд не мав можливості розглядати питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку, внаслідок чого вказаний запобіжний захід був автоматично продовжений на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України до двох місяців.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів (ч. 2 ст. 194 КК України), та тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною, разом з іншими, для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Що стосується клопотання обвинуваченого про обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки він має бажання стати на захист Батьківщини до лав Збройних Сил України, суд дійшов наступних висновків.

Законом України від 15.03.2022 року № 2125-IX внесені зміни до КПК України, доповнено Кодекс статтею 616 щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав.

Так, за приписами ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Слідчий суддя або суд, який розглядає кримінальне провадження, розглядає клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період невідкладно. За наявності достатніх підстав слідчий суддя або суд має право скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження підозрюваним, обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Підозрюваний, обвинувачений, стосовно якого скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має невідкладно, не пізніше 24годин, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації. У разі нез`явлення такої особи у зазначений в абзаці першому цієї частини строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації прокурор подає клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Контроль за виконанням ухвали слідчого судді або суду про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період покладається на прокурора.

Таким чином, вказаною нормою Закону визначено конкретний механізм для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в період воєнного стану як на стадії досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, заявлене в судовому засіданні, не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню.

Відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_6 звертався до прокурора з клопотанням про застосування до нього вимог ст. 616 КПК України, стороною захисту суду не надано. Разом з тим, саме на прокурора покладено функцію звернення з відповідним клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, однак, прокурор з таким клопотанням до суду не звертався.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту суду не надано.

Враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою та свідчили б, що стан здоров`я останнього виключає можливість його перебування в установі виконання покарань, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, за найтяжчий з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, суд вважає реальними ризики, визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може фізично або психологічно впливати на потерпілих або свідків кримінального правопорушення з метою змінити їх свідчення на свою користь, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 вже вчиняв насильницькі дії по відношенню до потерпілої ОСОБА_4 , та може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, в тому числі насильницькі, оскільки виявляє схильність до такого.

Підсумовуючи вказане вище, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання, а також з огляду на тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, один з яких відносить до категорії тяжких, суд дійшов висновку, що доводи сторони захисту та клопотання про призначення ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашній арешт або особисте зобов`язання, не обґрунтовані, та суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним вище ризикам - недостатньо, а отже, є законні підстави для продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 315, 331, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ст. 126-1, ч. 2 ст. 342 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», строком на 60 днів, тобто до 21 серпня 2022 року включно.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику та начальнику державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)».

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 23.06.2022 року о 16-00 год.

Суддя ОСОБА_1