Справа № 727/6437/22
Провадження № 1-кп/727/351/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сишурин Ріг, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не є інвалідом, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не одруженого, на утриманні дітей не має, освіта середня повна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,
потерпілі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні, заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під варту, оскільки 05.08.2022 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого.

Вказує на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296 та ч.1 ст.121 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування обрання обвинуваченому ОСОБА_3 на час судового розгляду запобіжного заходу у виді тримання під вартою сторона обвинувачення покладає наявність обставин, які свідчать про те, що існують вищевказані ризики, оскільки знаходячись на волі обвинувачений може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296 та ч.1 ст.121 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Крім цього, ОСОБА_3 є особою внутрішньо переміщеною, так як є уродженцем та жителем із зареєстрованим місцем проживання в с. Мишурин Ріг, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, а тому існує ризик, що він покине межі Чернівецької області;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив умисний тяжкий злочин із застосуванням насильства та може незаконно впливати шляхом погроз на потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також впливати на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з якими перебуває у дружніх стосунках, з метою зміни їх показань у вказаному кримінальному провадженні, шляхом застосування до них насильства або погроз такого застосування, чи інших засобів впливу;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні, так як ОСОБА_3 вчинив злочин проти громадського порядку із застосуванням насильства в стані алкогольного сп`яніння, не має постійного джерела доходу та є суспільно небезпечною особою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що ОСОБА_3 є особою, який обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства відносно потерпілих, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 не забезпечить у повній мірі виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не надасть реальної змоги запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим, підстав для обрання іншого запобіжного заходу не має.

Окрім того, ризики встановлені слідчими суддями під час обрання та продовження щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися і продовжують існувати.

Крім цього, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України та те, що інкриміновані ОСОБА_3 злочини, передбачені ч.4 ст.296 та ч.1 ст.121 КК України, вчинений із застосування насильства, просив суд не визначати розмір застави у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти заявленого прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та просив його задовольнити.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти заявленого прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та просив його задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти заявленого прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора, думку потерпілих та обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Розглядаючи питання доцільності обрання обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, суддя погоджується з прокурором у тому, що органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку судді, прокурором правильно наведені підстави вважати, що наявні ризики.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296 та ч.1 ст.121 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та санкцію інкримінованих статей, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Також, вважаю, що в даному конкретному випадку відповідно до ст. 183 КПК України не визначати розмір застави.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 197, 314-316, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 , задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор», терміном до 30 вересня 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілим та обвинуваченому для відома та направити до ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1