Справа № 307/3974/21
Провадження № 1-кп/307/394/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальні провадження за № 0000360 та № 0000360, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, із повною середньою освітою, заміжню, непрацюючу, раніше не судиму, у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України,
В С Т А Н О В И В:
06 жовтня 2021 року, о 17.00 год., перебуваючи в міжнародному пункті пропуску через держаний кордон України для автомобільного сполучення «Солотвино», під час проходження прикордонного контролю на в`їзд в Україну, з метою звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції задля запобігання поширенню хвороби COVID-19, ОСОБА_5 , знаючи, що вона не проходила у встановленому порядку процедуру отримання такого документу, умисно, пред`явила підроблене свідоцтво про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19, видане на її ім`я, посвідчене нібито лікарем загальної практики КНП «Ужгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Ужгородської районної ради», № 1231 від 05.09.2021 року.
Своїми діями ОСОБА_5 винила кримінальний проступок передбачений ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документу.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку визнала повністю. Пояснила, що на початку серпня 2021 року, коли вона знаходилася на території Румунії, до неї підійшла незнайома жінка і сказала, що може за оплату виготовити їй сертифікат про проходження вакцинації від COVID-19. Вона погодилася, та жінка сфотографувала телефоном її паспорт і через деякий час принесла сертифікат у якому було вказано її прізвище. При перетині кордону на територію України вона пред`явила цей сертифікат прикордонникові для того щоб не знаходитися на самоізоляції. Однак прикордонник помітив, що сертифікат підроблений. Вакцинацію вона не проходила.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України доведена повністю. Це стверджується наступними доказами.
Із протоколу огляду місця події від 06.10.2021 вбачається, що об`єктом огляду являється територія в АДРЕСА_2 , а саме, приміщення кабінету «старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску» де на робочому столі лежить міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19, на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за № 1231 від 05.09.2021 р., видане лікарем-терапевтом ОСОБА_6 .
Відповідно до листа головного лікаря КНП «Ужгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Ужгородської районної ради» ОСОБА_7 , № 876/01-09 від 20.10.2021, у даному медичному закладі, вакцинація ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від коронавірусної хвороби COVID-19 не проводилася, міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику не видавалося.
З міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була вакцинована або одержала засіб профілактики проти коронавірусної хвороби (COVID-19). Свідоцтво дійсне з 05.09.2021 по 04.09.2022 року.
Таким чином, оцінивши у сукупності всі зібрані по справі докази, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальний проступок передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.
Крім цього кримінального проступку сторона обвинувачення обвинувачує ОСОБА_5 ще й у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 358 КК України.
Згідно обвинувального акту в серпні 2021 року, точну дату та час слідством не встановлено, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою, а саме, виготовленні завідомо підробленого міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19, видане на її ім`я, яке посвідчене лікарем загальної практики КНП «Ужгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Ужгородської районної ради» ОСОБА_6 , перебуваючи у місті Сігету-Мармацієй Республіки Румунія, відшукала невстановлену особу жіночої статі, стосовно якої відомості виділені в окреме кримінальне провадження, яка, за грошову винагороду обіцяла їй виготовити завідомо підроблене свідоцтво про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19, тому, з метою досягнення обумовленої домовленості, ОСОБА_5 , надала невстанбвленій досудовим розслідуванням особі жіночої статі для фотографування особистий закордонний паспорт зі своїм фотознімком та своїми анкетними даними, які було використано для виготовлення завідомо підробленого міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19, видане на її ім`я. В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа жіночої статі, знаходячись в смт. Солотвино перебуваючи неподалік міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Солотвино», передала ОСОБА_5 підроблений офіційний документ, який не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, та виготовлений не підприємством, що здійснює випуск даної продукції, міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19, видане на її ім`я, яке посвідчене лікарем загальної практики КНП «Ужгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Ужгородської районної ради» ОСОБА_6 , з наданням права для забезпечення її особистих потреб, за що остання сплатила грошові кошти в сумі 1300 гривень. (Основний зміст та пунктуація обвинувального акту збережені).
Розглянувши матеріали кримінального провадження в цій частині обвинувачення, оцінивши досліджені по справі докази з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності, суд приходить до висновку про відсутність у діях обвинуваченої Опріш події та складу кримінального проступку передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України виходячи з наступного.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
За чч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Частинами 1, 2 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно до вимог чч. 2-4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
З частини 1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно до вимог чч. 1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Згідно до вимог чч. 1, 3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до частин другої та третьої ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Частиною 1 ст. 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку, чи є підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру, чи вчинив обвинувачений кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності, чи є підстави для застосування до обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності, примусового заходу медичного характеру, передбаченого частиною другою статті 94 Кримінального кодексу України, чи слід у випадках, передбачених статтею 96 Кримінального кодексу України, застосувати до обвинуваченого примусове лікування, чи необхідно призначити неповнолітньому громадського вихователя, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Частиною 5 ст. 27 КК України визначено, що пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину.
Суд вважає, що надання невстановленій особі своїх анкетних даних, які були використані під час виготовлення завідомо підробленого міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19, видане на її ім`я, не може кваліфікуватися як пособництво у сенсі ч. 5 ст. 27 КК України, так як Опріш не вчинила жодної дії зазначеної у вказаній нормі Закону.
Надання особі, яка має намір виготовити завідомо підроблений документ, своїх анкетних даних вказаною нормою не вважається пособництвом.
Орган дізнання в обвинувальному акті не зазначив яку саме дію вказану у ч. 5 ст. 27 КК України вчинила обвинувачена ОСОБА_8 .
Таким чином, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами обвинувачення та захисту в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про подію та склад злочину у діях обвинуваченої під час надання особі, яка повинна була виготовити підроблене свідоцтво своїх анкетних даних.
Обираючи обвинуваченій покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, по місцю проживання характеризується позитивно, є особою похилого віку; обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставини, особу обвинуваченої, суд вважає за можливе призначити їй покарання у виді штрафу.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Тому керуючись стст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
Визнати невинуватою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України та виправдати її за відсутністю у її діях події та складу кримінального проступку.
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ копію міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1