Справа № 359/6961/19
Провадження № 1-кп/359/92/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

23 лютого 2022 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000941, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.06.2019, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.03.2018 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що будучи засудженим вироком Бориспільського районного суду Київської області від 15.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн., які сплатив 18.05.2018, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та в силу ч. 3 ст. 32, примітки 1 до ст. 185 КК України, повторно вчинив умисний корисливий злочини за наступних обставин:
Так, 07.04.2019 близько 03 год. 30 хв., ОСОБА_12 , знаходився поблизу розважального закладу «Тополька», що розташований за адресою: вул. Київський Шлях, 69, м. Бориспіль, Київська область, де на бетонному парапеті, напроти вказаного закладу помітив чорну жіночу сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Nokia XL» та сіру сумку для ноутбуку, в середині якої знаходився ноутбук марки HP модель Pavilion dv6, що належать ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_12 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаних сумок з мобільним телефоном «Nokia XL» та ноутбуком марки HP модель Pavilion dv6.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_12 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, взяв з бетонного парапету, що розташований за вищевказаною адресою, жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки «Nokia XL» вартістю 800 грн. та сумку для ноутбуку, в середині якої знаходився ноутбук марки HP модель Pavilion dv6 вартістю 4000 грн.
Після чого ОСОБА_12 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд.
Своїми злочинними діями ОСОБА_12 спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4800 грн.
Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинененому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Також, ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що після вчинення крадіжки, повторно вчинив грабіж за наступних обставин.
05.06.2019, близько 14 год. 20 хв., ОСОБА_12 , знаходився по вул. Київський Шлях, 90 в м. Борисполі, Київської області поруч з ОСОБА_14 , де побачив, що у останнього при собі є значна сума грошових коштів та вирішив відкрито викрасти належні ОСОБА_14 грошові кошти.
У цей час ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, підійшов до ОСОБА_14 та застосовуючи до останнього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, почав утримувати рукою ОСОБА_14 з силою за тулуб притискав до себе, а іншою рукою витяг з задньої лівої кишені брюк потерпілого грошові кошти в сумі 3000 грн.
Одразу після цього ОСОБА_12 втік з місця вчинення злочину з викраденими грошима в сумі 3000 грн., якими розпорядився на власний розсуд.
Своїми злочинними діями ОСОБА_12 спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальні збитки в сумі 3000 грн.
Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні, після зміни обвинувачення прокурором, обвинувачений вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що 07.04.2019 близько в нічний час знаходився поблизу розважального закладу «Тополька» в м. Бориспіль. На бетонному парапеті, напроти вказаного закладу, помітив чорну жіночу сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Nokia» та сіру сумку для ноутбуку, в середині якої знаходився ноутбук марки HP та поряд нікого не було. Він забрав вказані речі з собою на пішов звідти.
Щодо грабежу все було так: 05.06.2019, він знаходився по вул. Київський Шлях, 90 в м. Борисполі, Київської області разом з ОСОБА_14 . Він помітив, що у нього при собі є значна сума грошових коштів. Вирішив її викрасти, тому підійшов до ОСОБА_14 та почав його утримувати рукою, а іншою рукою витяг з задньої лівої кишені брюк потерпілого грошові кошти в сумі 3000 грн., які в подальшому використав на власні потреби.
У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин і обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Таким чином, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно; за ч. 2 ст. 186 КК України, як умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинені повторно.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_12 суд вважає правильною.
Майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_12 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалося обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка та має закінчений склад злочину.

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_12 заволодів майном потерпілого ОСОБА_14 протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим в присутності потерпілого, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я. За цією ознакою воно є відкритим, поєднаним з насильством та визначається як грабіж. Викрадання цього майна здійснювалось усупереч волі потерпілого, але незважаючи на це, ОСОБА_12 бажав ним заволодіти. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнули обернути чуже майно на свою користь. Унаслідок цих діянь, він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном, тоді як потерпілий такої можливості був позбавлений. Таким чином, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, є закінченим. Його дії характеризуються прямим умислом та корисливою метою.
Разом з цим, обвинувачений повторно вчинив злочини проти власності. Тому враховуючи все зазначене, в діяннях ОСОБА_12 містяться ознаки повторності.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_12 суд вважає його щире каяття та те, що своїми послідовними показами сприяв судовому слідству.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Аналіз даних при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_12 вказує на те, що він раніше судимий вироком Бориспільського районного суду Київської області від 15.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн., які сплатив 18.05.2018. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілими цивільний позов до обвинуваченого не пред`явлено, у потерпілих відсутні претензії до обвинуваченого морального чи матеріального характеру.
Разом з тим, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки незаконно заволодівши майном потерпілих він розпорядитися на власний розсуд.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_12 суд враховує конкретні обставини вчинення злочинів, суспільну небезпеку скоєного, правову позицію учасників судового процесу, дані про особу обвинуваченого, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому належить призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, строком 1 рік; за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_12 , покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Разом з тим, суд враховує фактичну тяжкість вчинених ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, та характеризують поведінку останнього після їх вчинення, індивідуальних особливостей обвинуваченого, суд враховує правові позиції учасників судового процесу, приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_12 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на два роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, ст. 75-76, ч. 2 ст. 186 КК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених:

- ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід на день ухвалення вироку втратив свою чинність, підстав для обрання запобіжного заходу відсутні.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні відсутні
Цивільний позов у справі не заявлявся. Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Засудженим, в той же строк та в такому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1