ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5382/21 Номер провадження 11-кп/814/276/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

та захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду в м. Полтава кримінальне провадження, № 0000702 від 12.08.2021, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м.Полтави від 25 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Полтава, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з базовою середньою освітою, не працюючий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:
-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України 1 рік 3 місяців обмеження волі;
-за ч. 4 ст. 358 КК України - 1 рік обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 1 року 3 місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від вiдбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду зобов`язання.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано обвинуваченого:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто із ОСОБА_8 витрати на залучення експерта для проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000702 від 12.08.2021 року в сумі 3089 грн. 16 коп.
Вирішено питання речових доказів.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком суду, ОСОБА_8 , з метою отримання можливості керування транспортними засобами, перебуваючи у невстановленому досудовмим розслідуванням місці, діючи умисно, протиправно, з метою подальшого використання підробленого посвідчення водія, вступив у змову з невстановленою під час досудового розслідування особою, матеріали, щодо якої виділені в окреме провадження, та усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа ( посвідчення водія), надав невстановленій досудовим слідством особі, свої анкетні дані та фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. В подальшому вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування місці виготовила підроблений документ посвідчення водія, який надає право керувати транспортним засобом та передала ОСОБА_8 бланк посвідчення водія, серія і номер серія НОМЕР_1 , в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_8 , а останній його отримав з метою подальшого використання. У придбаному ОСОБА_8 посвідченні водія, є зміни первинного змісту, що виражені у механічному видаленні первинної фотокартки із подальшим вклеюванням на це місце фотокартки із зображенням ОСОБА_8 та з фрагментом зображення відбитка печатки та емульсійного шару фотокартки із зображенням ОСОБА_8 .
Крім того, у зазначеному посвідченні водія, зображення фрагмента відбитку круглої печатки, який розташований на емульсійному шарі фотокартки, зображення фрагмента відбитка на фотокартці, яка виявлена під емульсійним шаром, та три зображення відбитків круглих печаток, які нанесені струменевим способом друку з використанням кольорового струменевого принтера.
Епізод №2 Окрім цього, 11.08.2021 року близько о 08:00 год. ОСОБА_8 діючи умисно, під час керування автомобілем марки ГАЗ 2705 д.н.з. НОМЕР_2 по провулку Микитенка, 6 в м. Полтава, будучи зупиненим, пред`явив інспектору взводу №1 роти №2 УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_9 , завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 , використавши в такий спосіб завідомо підроблений документ.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з вироком суду, захисником ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про зміну вироку суду постановлення нового вироку, а саме призначене ОСОБА_8 покарання пом`якшити та призначити йому покаравння у виді штрафу із застосуванням положень ст.69, ст.69-1 КК України.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні покарання повинен був врахувати ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Також судом повинен враховуватись індивідуальний ступінь кримінального правопорушення, спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу обвинуваченого. Вважає, що покарання ОСОБА_8 хоча і призначено в межах санкцій ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, проте не відповідає не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, а необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде застосування покарання у вигляді штрафу.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Захисник просить розглянути провадження без участі обвинуваченого, який перебуває в ЗСУ та задовольнити апеляційну скаргу.

Прокурор вважає за можливе розглянути провадження без участі обвинуваченого та заперечив про задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень ґрунтується на доказах, перевірених судом у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та не заперечується в апеляції захисника, як і висновок про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, оскаржуваним вироком встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 вчинив в середині 2018 року.
У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України є кримінальним проступком.
Згідно з ч.1 п. 2 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Отже, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України було вчинено ОСОБА_8 в середині 2018 року, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказаним кримінальним правопорушенням, який відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить два роки - минув, підстав для зупинення чи переривання перебігу давності не встановлено, тому ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання на підставі ч. 5 ст.74 КК України.
Суд першої інстанції не застосував відносно ОСОБА_8 кримінальний закон, який підлягав до застосування відповідно до встановлених обставин провадження, а саме ч. 5 ст. 74 КК України, відтак вирок в цій частині піддлягає скасуванню, а провадження в цій частині закриттю.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Метою покарання є попередження вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Що стосується призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 358 КК України, то апеляційний суд погоджується з доводами захисника щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Метою покарання є попередження вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Однак, суд першої інстанції не дотримався вищевказаних вимог закону, які є імперативними та обов`язковими для виконання.
Як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків та призначено йому покарання за за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік із покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Тобто суд призначив найбільш суворіший вид покарання, передбачене ч.4 ст. 358 КК України, а саме обмеження волі, яке не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні.
Обираючи вид та розмір покарання, апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно статті 12 КК України є кримінальним проступком, приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, в даний час перебуває в ЗСУ на захисті незалежності України, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі.
В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст. ст. 376, 404,405,407,419 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Київського районного суду м.Полтави від 25 жовтня 2021року стосовно ОСОБА_8 в частині засудження ОСОБА_8 за ч.5 ст. 27; ч.1 ст.358 КК України скасувати.
На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 27; ч.1 ст. 358 КК України звільнити та провадження в цій частині закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
Вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК України змінити.
ОСОБА_8 призначити за ч.4 ст.358 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
Вирок в частині стягнення судових витрат та речових доказів залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .