Справа №577/2295/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/21/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

08 червня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 577/2295/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2021 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про обрання ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, оскільки прокурором на надано жодних доказів, які б прямо чи побічно свідчили про наявність підстав та ризиків, наведених у ст. 177 КПК, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_9 має наміри ухилятися від слідства, якимсь чином перешкоджати досудовому розслідуванню або вчиняти інші злочини.

02.08.2021 до Конотопського районного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Конотопської окружної прокуратури Сумської області, звернувся слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 09.05.2021 близько 22:30 ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_10 прибули на вул. Волочаївську м. Конотоп, де зустріли раніше незнайомого ОСОБА_11 , під час розмови з яким ОСОБА_10 наніс йому один удар в обличчя, від яких потерпілий впав на землю. Після цього ОСОБА_10 обшукував ОСОБА_11 і, виявивши грошові кошти в сумі 2500 грн, відкрито ними заволодів. В цей час ОСОБА_8 наніс потерпілому три удари в область голови та один удар у живіт. Після цього ОСОБА_8 також обшукав ОСОБА_11 та, виявивши мобільний телефон марки вартістю 264 грн, відкрито ним заволодів.

10.05.2021 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, а 30.07.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру.

Зважаючи на те, що обґрунтованість повідомленої підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, з метою запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Конотопського районного суду Сумської області від 02.08.2021 до ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 24:00 23.09.2021. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що тяжкість кримінального правопорушення в поєднанні з наведеними відомостями про особу підозрюваного, має свій раціональний зміст і свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин в період умовно-дострокового звільнення підвищує ризик того, що ОСОБА_8 може як переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так і вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів до останнього є неможливим.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду і приймаючи до уваги те, що учасники процесу в судове засідання не з`явились, та не заявляли клопотання про розгляд справи за їх участю, від прокурора ОСОБА_12 надійшла заява про розгляд справи у письмовому провадженні, то колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі сторін кримінального провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч. 4 ст. 107, ч. 4 ст. 405 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, здійснивши розгляд клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, внаслідок чого дійшов правильного висновку про необхідність застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК і не пов`язаного з позбавленням волі.

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, повторно, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6-ти років. При цьому враховано характер і ступінь суспільної небезпечності самого кримінального правопорушення, яке було вчинено у період умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.12.2014 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, тому існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_8 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, що може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення також має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_8 може ухилитися від суду, що також узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.».

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою без визначенням застави не забезпечить запобігання встановленим слідчим суддею суду першої інстанції ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу в триманні підозрюваного під вартою. При цьому, вирішуючи питання про ув`язнення, колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою на теперішній час не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти установленим слідчим суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів на підтвердження обставин, які викладені в клопотанні про обрання запобіжного заходу та недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Крім того, 27.08.2021 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області вже направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000292 від 10.05.2021 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК, де в останнє 15.04.2022 ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11.06.2022, судовий розгляд триває.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали (п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 412 КПК).

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Конотопського районного суду Сумської області від 02.08.2021 відносно підозрюваного ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4