Провадження № 1-кп/686/1112/22
30 серпня 2022 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
Солдат ОСОБА_4 проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді сапера інженерно саперного відділення інженерно саперного взводу інженерно саперної роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 ЗУ « Про оборону України», ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , о 13 год. 55 хв. 22 лютого 2021 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та перебував за місцем свого тимчасового проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, по 13 год. 15 хв. 30 травня 2022 року.
Таким чином, ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 4 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив факти зазначені в обвинувальному акті.
Вказані обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюються, а тому, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши в усіх учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, судом, за згодою усіх учасників судового провадження, визнано недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин.
Сам обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального проступку досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, за повідомленням КНП «Дунаєвецька багатопрофільна лікарня» на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Тому, суд визнає його осудним та відповідальним за вчинене.
При обранні йому виду та міри покарання враховується визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, що пом`якшує йому покарання.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
Обираючи міру покарання, суд, відповідно до вимог статті 65 КК України приймає до уваги тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення,особу обвинуваченого, який раніше не судимий.
За викладених вище обставин, приймаючи до уваги ступінь тяжкості та обставини кримінального правопорушення, його наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи відношення обвинуваченого до вчиненого, який офіційно не працевлаштований, йому повинно бути призначено необхідне та достатнє покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України.
Суд прийшов до переконання, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та думку учасників процесу.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов у справі відсутній.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, на підставі якого призначити йому покарання:
-за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1