Дата документу 22.06.2022 Справа № 331/1950/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1950/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/749/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, маюча вищу освіту, не працююча, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

3 травня 2019 року, в період часу з 18.46 години до 19.34 години, ОСОБА_7 , знаходячись у торговому залі гіпермаркету «Ашан», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1-Б, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного гіпермаркету, намагалась таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», сховавши його до себе у жіночу сумку, а саме:
- фіджет «Транспорт» (ш/к НОМЕР_1 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 82 гривні 50 копійок без урахування ПДВ;
- фіджет «Творчість» (ш/к НОМЕР_2 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 12 гривень 50 копійок без урахування ПДВ;
- іграшку «LEGO» (ш/к НОМЕР_3 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 268 гривень 36 копійок без урахування ПДВ;
- клей-олівець (ш/к НОМЕР_4 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 05 гривень 33 копійки без урахування ПДВ;
- дудки «Звездочки» 6 шт. (ш/к НОМЕР_5 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 36 гривень 67 копійок без урахування ПДВ;
- молочний шоколад «Milka» (ш/к НОМЕР_6 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 26 гривень 86 копійок без урахування ПДВ;
- молочний шоколад «Milka» (ш/к НОМЕР_6 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 26 гривень 86 копійок без урахування ПДВ;
- молочний шоколад «Milka» (ш/к НОМЕР_6 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 26 гривень 86 копійок без урахування ПДВ;
- шоколад «Millennium» (ш/к НОМЕР_7 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 17 гривень 42 копійки без урахування ПДВ;
- фарбу акрилову мистецьку (ш/к НОМЕР_8 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 40 гривень 56 копійок без урахування ПДВ;
- ковпак (ш/к НОМЕР_9 ) у кількості однієї одиниці товару, вартістю 05 гривень 83 копійки без урахування ГІДВ;
- бичок туша без шкіри х/к, вагою 0,240 кг. (ш/к НОМЕР_10 ) вартістю 36 гривень 85 копійок без урахування ПДВ;
- цукерки «Крокодили» жувальні, вагою 0,424 кг. (ш/к НОМЕР_11 ) вартістю 38 гривень 87 копійок без урахування ПДВ;
- кальмар х/к ваговий, вагою 0,238 кг. (ш/к НОМЕР_12 ) вартістю 53 гривні 41 копійка без урахування ПДВ, а всього намагалась викрасти майна на загальну суму 748 гривень 88 копійок, чим намагалась спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» на зазначену суму, але не довела злочин до кінця з причин, які не залежати від її волі, оскільки була зупинена працівниками гіпермаркету після проходження касової зони та в подальшому передана працівникам поліції.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 не погоджується з вироком суду, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона не мала умислу на вчинення крадіжки, у неї не було корисливих намірів та цілей привласнювати собі неоплачений товар, а в той момент вона знаходилась у вкрай пригніченому стані через стрес, викликаний побутовою сваркою.
Вважає, що під час судового розгляду суддя була необ`єктивною та упередженою, оскільки 23 липня 2021 року в судовому засіданні вже визначила її як людину, що скоїла крадіжку, хоча на той час ще не були досліджені докази сторони обвинувачення та не заслухані її пояснення з приводу тих подій, що відбувалися в магазині.
Крім того, з відеозапису з кімнати догляду вбачається, що вона неодноразово робила заяви про те, що не мала наміру привласнювати товар, що для неї самої було шоком та несподіванкою виявити неоплачений товар, і що вона неодноразово заявляла про бажання сплатити за товар, тим самим підтверджуючи, що вона не мала наміру скоювати крадіжку.
Разом з тим, суддя не вважала за необхідне переглянути цю частину відеоматеріалу.
У подальшому, суддя дала розпорядження не пускати у відкрите судове засідання її чоловіка, обґрунтовуючи це обмежувальними заходами карантину.
Під час допиту свідка ОСОБА_9 , який на момент виявлення неоплаченого товару знаходився у кімнаті догляду магазину та бачив обвинувачену, свідок мав намір поділитися своїми спостереженнями щодо поведінки обвинуваченої і стверджував, що можливо обвинувачена не мала корисливих намірів, проте суддя не дала закінчити думку і заявила, що суд сам буде робити висновки щодо правомірності дій обвинуваченої.
Звертає увагу, що прокурор у судовому засіданні повідомив неправдиві відомості з приводу нібито відсутності у неї грошей, але насправді у неї були грошові кошти для оплати товару.
Під час допиту в судовому засіданні вона повідомляла про неправомірні дії представників поліції в ході досудового розслідування, вказувала на фальсифікації у матеріалах справи з боку співробітників поліції та її захисника, а саме: в повідомленні про підозру стоїть підпис адвоката ОСОБА_10 , який на той момент не міг підписувати цей документ, оскільки ще не був залучений до розгляду кримінального провадження.
Крім того, їй не було у встановленому законом порядку надано повідомлення про завершення досудового розслідування та складання обвинувального акту.
Звертає увагу, що свідок ОСОБА_11 не пам`ятає багатьох обставин цієї справи, скільки часу вона була в кімнаті з обвинуваченою, як та була вдягнута, що саме не було оплачено, де знаходився неоплачений товар, але вона чітко запам`ятала одне що обвинувачена ОСОБА_12 відмовилася від дачі пояснень, що не є правдою, оскільки пояснення вона надавала і представникам магазину і співробітникам поліції.
Свідок ОСОБА_9 повідомив, що в таких випадках охорона зазвичай пропонує сплатити товар і інцидент мав би бути вичерпаний, але їй такого не пропонували, і навіть більше, на її багаторазові прохання щодо сплати за товар їй було відмовлено, що підтверджується відеозаписами з кімнати догляду магазину.
Також на відеозаписах добре видно, що отримавши чек від касира, вона не зробила і кількох кроків від того місця, де отримала чек, тому висновки суду про те, що вона «після отримання чеку за оплачений товар, миттєво покинула касову зону», є необґрунтованими.
Всупереч висновків суду про те, що вона «спокійно та виважено» дістала товар з сумки, з відеозапису вбачається, що вона знаходилась у вкрай пригніченому стані.
Звертає увагу, що фактично пред`явлення неоплаченого товару відбувалося за відсутності понятих, а ті особи, які представлені як поняті, були запрошені до кімнати догляду лише після цього.
Крім того, на неї здійснювався тиск органом досудового розслідування та органом дізнання, про що вона неодноразово зверталась із заявами на ім`я начальника поліції та до обласної прокуратури.
Вважає, що судом було проігноровано факт спроможності (наявність грошових коштів готівкою в розмірі 1444 грн. та коштів на банківській карті в розмірі 616 грн.) та бажання (неодноразові прохання про сплату, які зафіксовані на відеозаписі) оплатити товар, який лише з об`єктивних причин не був оплачений на касі.
Отже немає жодних доказів на підтвердження її вини у вчиненні крадіжки, а усі докази побудовані на припущеннях, хоча насправді вона на момент події перебувала в стресовому стані в результаті сімейного конфлікту.
Вважає призначене їй покарання несправедливим, тому що вона не переслідувала корисливих цілей та не мала наміру присвоїти собі неоплачений товар.
Просить вирок скасувати та ухвалити нове рішення.
22 червня 2022 року в судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав письмове клопотання про повторне дослідження відеозапису з камер відеоспостереження гіпермаркету «Ашан» від 3 травня 2019 року та про допит у якості свідка ОСОБА_13 .
Вислухавши позицію обвинуваченої та її захисника з приводу заявленого клопотання, які його підтримали, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
Так, у відповідності до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Верховний Суд у своїй постанові від 10 червня 2020 року у справі № 712/2341/15-к (провадження № 51-6364км19) зазначив, що наявність підстав для зміни вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку не зобов`язує суд досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції. У частині 2 ст. 23 КПК України зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах та документах, що не були предметом безпосереднього дослідження суду. Але якщо суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, останній не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.
Враховуючи, що повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду, то відмова в задоволенні клопотання щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.
В даному кримінальному провадженні вказаний у клопотанні відеозапис був досліджений і оцінений судом першої інстанції.
До того ж, під час проведення судового розгляду провадження сторонами обвинувачення чи захисту не заявлялись клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_13 , і суд першої інстанції, дотримуючись узгодженого із сторонами обсягу та порядку дослідження доказів у кримінальному провадженні, завершив розгляд провадження.
Отже оскільки згідно матеріалів кримінального провадження сторони не заперечували проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, то розгляд провадження без допиту свідка ОСОБА_13 не вказує на неповноту судового розгляду, а відповідно захисником не наведено переконливих доводів апеляційному суду про необхідність виклику цього свідка та його допиту в апеляційному суді.
Колегія суддів вважає, що фактів неповного або з порушеннями дослідження судом першої інстанції обставин кримінального провадження в клопотанні захисником обвинуваченої не наведено, і доводи його клопотання фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, викладеними у вироку суду щодо недоведеності вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
За таких обставин колегія суддів прийняла рішення про відмову в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої, оскільки визначених у ч. 3 ст. 404 КПК України підстав для повторного дослідження доказів в обґрунтування клопотання не зазначено.
По суті доводів апеляційної скарги обвинувачена у судовому засіданні апеляційного суду підтримала свою апеляційну скаргу без доповнень.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої, окрім доводів у частині фальсифікації підпису адвоката ОСОБА_10 , оскільки цей підпис свідчить лише про те, що він ознайомлений з повідомленням про підозру.
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що версія обвинуваченої спростовується показаннями свідків та відеозаписом. Вважав, що суд першої інстанції всі обставини дослідив повно та прийшов до вірного висновку, що обвинувачена мала умисел на вчинення крадіжки, що вбачається з відеозапису. З приводу того, що чоловік обвинуваченої не був допитаний, зазначив, що це не свідчить про неповноту судового розгляду, і сторона захисту знала про нього, але не заявляла клопотання про його допит.
Заслухавши доповідь судді по справі, обвинувачену, її захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, виклавши їх у вироку.
В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.
Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.
Так, у суді першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що перебуваючи у магазині «Ашан», у вкрай пригніченому стані через стрес перенесеного конфлікту зі своїм чоловіком, вона дійсно на касі вона забула оплатити частину товару. Отримавши чек та не відходячи від каси, вона почала звіряти товар, який вона придбала та той, який оплатила. У цей момент до неї підійшов чоловік та поцікавився, чи весь товар у неї оплачений. Почавши перевіряти, вона повідомила, що, дійсно, частину товару вона забула оплатити. Вона повідомила, що бажає оплатити товар і для неї самої було несподіванкою виявити неоплачений товар. Всі її прохання надати їй можливість оплатити товар, були проігноровані. Після чого її примусово відвели від каси та завели до кімнати, де на її чергове прохання надати можливість оплатити товар було відмовлено. В кімнаті вказаний чоловік почав проводити обшук без участі понятих, повідомивши її про те, що буде подано заяву до поліції, яка розбереться з приводу того, чому при отриманні чеку на касі частина товару не була оплачена.
Таким чином, у суді першої інстанції та в апеляційній скарзі ОСОБА_12 повністю заперечує факт вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, і позиція обвинуваченої зводиться до того, що вона випадково забула оплатити товар, умислу на викрадення неоплаченого товару не мала.
Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченої та доведення в повному обсязі її вини саме у замаху на таємне викрадення належного ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» майна, оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.
Так, представник потерпілого ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» ОСОБА_14 у суді першої інстанції показала, що 3 травня 2019 року, приблизно о 19 годині від старшого зміни безпеки їй стало відомо про те, що був зафіксований факт замаху на вчинення крадіжки майна особою жіночої статі. Свідком подій по даному кримінальному провадженню вона не була.
Свідок ОСОБА_11 , яка працює на посаді менеджера в гіпермаркеті «Ашан», у суді першої інстанції показала, що 3 травня 2019 року для проведення слідчих дій її запросили працівники поліціїу якості понятого до кімнати, де знаходилась дівчина. Дівчину було затримано у зв`язку з тим, що охорона через відеоспостереження побачила, як вона винесла із зали торгівельного центру неоплачений товар. Вона приймала участь в ході огляду місця події в кімнаті, де знаходився товар. Товари та предмети, які були виявлені та вилучені лежали на столі. У цій кімнаті у якості іншого понятого була ще одна її співробітниця ОСОБА_15 . У їх присутності працівники поліції описували викрадений товар і складали протокол, обвинувачена ОСОБА_7 відмовилась від надання будь-яких пояснень. При підписанні вказаного протоколу на неї не здійснювався тиск з боку працівників поліції. Підтвердила той факт, що вона знаходилась в приміщенні, де оглядались речі з моменту початку до самого кінця. Тільки після того, як підписала протокол, вона покинула приміщення.
Свідок ОСОБА_9 , який обіймав посаду співробітника поліції, у суді першої інстанції показав, що 3 травня 2019 року, коли він знаходився на робочому місці в гіпермаркеті «Ашан», до нього підійшов старший зміни охорони з інформацією про те що є підозри, що через касову зону із торгового залу гіпермаркету вийде жінка, з частиною несплаченого товару та звернувся до нього з проханням підійти до касової зони та почекати її там. Коли обвинувачена ОСОБА_7 вийшла з касової зони гіпермаркету, він разом зі старшим зміни охорони підійшли до неї та запропонували їй пройти до службової кімнати для огляду, з тих підстав, що у них є підозри, що у неї знаходиться несплачений товар. При огляді речей обвинуваченої, був знайдений товар, за який, згідно її касового чеку, не проведено оплату.
Підстав не довіряти показанням представника потерпілого ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченої з боку свідків.
Показання вищезазначених свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, проведення огляду місця події та виявлених у обвинуваченої неоплачених товарів, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.
Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.
Так, з рапорту працівника поліції ОСОБА_9 вбачається що 3 травня 2019 року під час несення служби по охороні публічної безпеки та порядку в гіпермаркеті «Ашан», приблизно о 19.25 годині, до нього звернувся старший зміни охорони та прямо вказав на невідому громадянку як на особу, яка пронесла за касову зону неоплачений товар. Після чого, невідома була запрошена до кімнати огляду речей, де їй було запропоновано надати фіскальний чек для звірки з придбаним товаром та добровільно викласти на стіл неоплачений товар. Невідома особа виклала на стіл неоплачений товар. У ході бесіди невідома особа не мала при собі документів, що посвідчують її особу та відмовилась надавати свої дані. Ним було здійснено виклик слідчо-оперативної груп на місце події. Зовнішній огляд не проводився. Психологічний тиск, фізична сила, спецзасоби ним не застосовувались (а.с. 41).
З протоколу огляду місця події від 3 травня 2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що в приміщенні кімнати для огляду гіпермаркету «Ашан», у присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , за участю обвинуваченої ОСОБА_7 , у останньої, окрім іншого, було виявлено та вилучено неоплачене майно та фіскальний чек на оплату товару на суму 73 грн. 56 коп. (а.с. 42-47).
З довідки-рахунку про збитки за фактом крадіжки товару гіпермаркету «Ашан» від 3 травня 2019 року вбачається, що перелік товару, яким намагалась заволодіти обвинувачена ОСОБА_17 , складається з чотирнадцяти одиниць на загальну суму 748 грн. 88 коп. (а.с. 63-64).
З протоколу огляду речі від 22 травня 2019 року вбачається, що об`єктом огляду є відеозаписи з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні гіпермаркету «Ашан» (а.с. 54, 56-62).
Так, на файлі «ПОК ІР18_44_43» знаходиться запис, на якому у час, що відповідає 18:45:55, ОСОБА_17 підходить до зони, де розташовані візки, бере один з них, після чого направляється до столу пакування особистих речей, після чого направляється до входу для покупців торгового залу гіпермаркету «Ашан».
На файлі «Островок HiFi_2019_5_3_18_45_45» знаходиться запис, на якому у час, що відповідає 18:46:49, ОСОБА_7 заходить до торгівельного приміщення гіпермаркету «Ашан».
На файлі «Весовая бакалея 2019_5_2_19_3_57» міститься запис, на якому у час, що відповідає 19:04:31, ОСОБА_7 бере товар з торгівельної полиці та кладе його до візку.
На файлі «Женское белье 1_2019_5_3_19_24_7» міститься запис, на якому ОСОБА_7 , перебуваючи у відділі канцелярії у час, що відповідає 19:24:27, 19:24:47, 19:25:09 бере з торгівельних полиць товар.
На файлі «Копчения_2019_2019_5_3_19_4_33» міститься запис, на якому ОСОБА_7 , перебуваючи у відділі морепродуктів, у час, що відповідає 19:05:36, бере два види товару з холодильної камери, зважує його на вагах та кладе у візок.
На файлі «Олия _2019_5_3_19_2_2» знаходиться запис, на якому ОСОБА_7 , перебуваючи у відділі з продажу солодощів у час, що відповідає 19:02:13, 19:02:53 бере товар з торгівельної полиці та кладе його у візок.
На файлі «Игрушки для детей _2019_5_3_19_22_5» знаходиться запис, на якому ОСОБА_7 , перебуваючи у відділі іграшок у час, що відповідає 19:22:25 бере товар з торгівельної полиці, тримає його в руках, роздивляється, потім повертає на полицю, у час, що відповідає 19:23:22 ОСОБА_7 тричі нахиляється до візка, щось з нього дістає та повертає на торгівельну полицю, після чого щось ретельно запаковує у візку.
На файлі «Линия Касс робот 19_2019_5_3_19_27_52» знаходиться запис, на якому ОСОБА_7 знаходиться в черзі у касовій зоні, у час, що відповідає 19:30:57 ОСОБА_7 перекладає з візка на касову стрічку товар, який упакований у чотири пакета та два штучні товари, у час, що відповідає 19:32:52 касир сканує товар, який ОСОБА_7 поклала на касову стрічку, після чого ОСОБА_7 розраховується готівковими коштами та отримує здачу.
На файлі «137 (03-05-19 194054)» міститься запис, на якому касир проводить через касу та сканує товар, запакований в полімерні пакети, а саме: капусту, моркву, огірки, цибулю, кетчуп та пачку сірників, які ОСОБА_7 , складає у візок, в якому знаходяться ще два полімерні пакети. Після чого ОСОБА_7 розраховується за проведений через касу товар купюрою номіналом 100 гривень, отримує здачу разом з чеком та покидає касову зону.
На файлі «Предкассовая зона робот 10_2019_5_3_19_33_44» міститься запис, на якому у час, що відповідає 19:34:10, ОСОБА_7 одразу після оплати товару, який вона поклала у візок, покидає касову зону гіпермаркету, після чого до неї підходить працівник охорони.
На файлі «Комната досмотра_2019_5_3_19_34_56» міститься запис, на якому чітко зображено, як до приміщення вказаної кімнати входить ОСОБА_7 разом з працівником поліції та працівником служби охорони. На пропозицію працівника охорони викласти на стіл із жіночої сумки, яка була при ній, неоплачений товар, ОСОБА_7 власноручно дістала зі своєї сумки чотирнадцять одиниць товару, який акуратно був розкладений на столі, при цьому ніякого тиску з боку працівників охорони відносно неї не здійснювалось.
Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку, що обвинувачена ОСОБА_17 вчинила саме замах на таємне викрадення належного ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» майна.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що визнаючи ОСОБА_17 винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд першої інстанції не врахував відсутність належних доказів на підтвердження її вини і не взяв до уваги докази її невинуватості.
Так, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_9 надали суду повністю логічні та змістовні пояснення з приводу обставин вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, їх показання повністю узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами.
Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції вірно та об`єктивно оцінивши всі фактичні обставини, в тому числі і повідомлені стороною захисту, прийшов до висновку про неспроможність позиції захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення та відкидає докази захисту.
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що свідок ОСОБА_11 не пам`ятає багатьох обставин справи (скільки часу вона була в кімнаті обвинуваченої, у що остання була вдягнута, який саме товар не оплатила, де знаходився неоплачений товар), то колегія суддів вважає, що з урахування проміжку часу, який минув з моменту вчинення злочину до моменту допиту свідків в суді першої інстанції, вказані в апеляційній скарзі обставини не є істотними та такими, що вплинули або могли вплинути на правильність висновків суду першої інстанції.
На переконання колегія суддів, версія обвинуваченої про те, що вона не намагалась викрасти товари з гіпермаркету, а випадково забула оплатити товар, не знайшла свого підтвердження з огляду на наступне.
Так, з огляду на зміст показань обвинуваченої (яка не спростовувала факт несплати на касі значно більшої частини товару, проте заперечувала наявність умислу на крадіжку) та свідків, а також зазначені вище документи і відеозаписи з камер спостереження, суд першої інстанції з`ясував спрямованість умислу ОСОБА_7 і, зіставивши всі отримані фактичні дані, встановив, що вона діяла з прямим умислом на крадіжку, але не довела його до кінця з причин затримання охоронцем, у зв`язку із чим дії ОСОБА_7 кваліфіковані як закінчений замах на крадіжку.
Наведена позиція суду першої інстанції є обґрунтованою, оскільки підтверджується характером та послідовністю дій ОСОБА_7 , яка протягом більш ніж 45 хвилин пересувалась по території гіпермаркету, переходячи з одного торговельного ряду в інший, та складала у візок різноманітний товар.
Причому, основну частину товару вона складала безпосередньо у свою жіночу сумку (яка знаходилась у візку), а іншу частину товару (капусту, огірки, моркву, цибулю, кетчуп та пачку сірників) складала у полімерні пакети та зберігала поряд зі своєю сумкою у візку.
На переконанням колегії суддів, показання обвинуваченої у частині того, що вона завжди здійснює покупки на ринку, тому весь товар складає до сумки, є нелогічними, оскільки незрозуміло, чому в такому випадку вона складала у свою сумку лише частину товарів, проте не поклала до своєї сумки виключно ті товари, за які в подальшому розрахувалась на касі.
Із фактичних обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю уваги з боку працівників магазину ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» та тим, що за її діями ніхто не спостерігає, підходила до полиць з товаром, з яких взяла чуже майно, що належить товариству, після чого заховала до своєї сумки, і, тримаючи товар при собі, пройшла через касову зону на вихід з магазину, маючи намір розраховуватись лише за товар, який знаходився в полімерних пакетах, а в подальшому була зупинена працівниками служби охорони магазину за межами розрахункових кас.
Допитані в суді першої інстанції свідки не пояснювали, щоб ОСОБА_7 приймала будь-які заходи, щоб повернутися та сплатити гроші за товар, а зупинили її через те, що була підозра на приховання товару, за який вона не сплатила.
Крім того, дослідженим відеозаписом спростовано версію ОСОБА_7 про те, що вона, отримавши чек, не відходячи від каси, одразу почала звіряти оплачений товар з фактично придбаним.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_7 , яка перебувала в торговому залі і заволоділа товарами, доступ до яких був вільний, на касі розрахувалась виключно за дешевий товар на загальну суму 73 грн. 56 коп., але при цьому не виклала на касі для оплати інші товари у значно більшій кількості та сукупній вартості, які знаходились у неї в сумці,подолала з ними касову зону та відразу після цього була затримана працівниками охорони торгового закладу, повністю доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні замаху на крадіжку, яка діяла обдумано та цілеспрямовано з метою досягнення реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна.
Отже, характер, послідовність дій та поведінка ОСОБА_7 до, під час і після вчинення кримінального правопорушення збігаються з ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, і свідчать про те, що вона діяла з прямим умислом на вчинення крадіжки та вчинила для цього всі необхідні дії, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками служби охорони магазину за межами розрахункових кас.
Посилання обвинуваченої про те, що у неї були гроші на оплату цього товару, що на її переконання доводить її невинуватість, є неприйнятними, оскільки характер та послідовність її дій доводить, що вони були спрямовані на скоєння крадіжки.
Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на допустимих доказах, отриманих у передбачений процесуальним законом спосіб, а заперечення своєї провини та відсутністю умислу на крадіжку обвинуваченою колегія суддів розцінює як бажання ОСОБА_7 уникнути відповідальності за скоєне.
Доводи обвинуваченої про те, що співробітники гіпермаркету та поліцейські здійснювали на неї тиск, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказана позиція обвинуваченої є лише припущенням та її суб`єктивним відношенням до цього, жодних доказів на підтвердження цього стороною захисту надано не було.
До того ж, з показань свідків та відеозапису з камер спостереження вбачається, що на пропозицію працівника охорони викласти неоплачений товар на стіл, ОСОБА_7 зробила це добровільно та власноруч, без будь-якого тиску на неї.
Всупереч доводів апеляційної скарги, огляд місця події проводився у присутності двох понятих, що підтверджується як змістом протоколу відповідної слідчої (розшукової) дії, так і показаннями свідка ОСОБА_11 .
Доводи апеляційної скарги в частині того, що працівник охорони провів обшук ОСОБА_7 без участі понятих, є аналогічними тим, які були перевірені судом першої інстанції, який проаналізувавши їх, прийшов до обґрунтованого висновку про їх неспроможність з викладенням мотивів, з якими колегія суддів повністю погоджується.
Доводи апеляційної скарги про те, що у ході проведення слідчих дій були допущені порушення вимог КПК України є необґрунтованими, оскільки на думку колегії суддів, у ході даного кримінального провадження не було допущено таких порушень кримінального процесуального закону які би давали підстави стверджувати про недопустимість доказів, указувати на незаконність проведених процесуальних дій чи ухвалених рішень.
Не вбачає колегія суддів і жодної фальсифікації з огляду на наявність підпису адвоката ОСОБА_10 у повідомленні про підозру, оскільки цей підпис свідчить лише про факт ознайомлення захисника зі змістом повідомлення про підозру.
Крім того, в апеляційній скарзі не вказано, у чому саме полягали процесуальні порушення під час повідомлення про завершення досудового розслідування та складання обвинуваченого акту, і колегія суддів таких порушень не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.
Доводи апеляційної скарги про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання вбачається, що впродовж судового розгляду були ретельно досліджені докази, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченої.
Доводам обвинуваченої у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, захисником обвинуваченої було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Обвинувачена категорично заперечувала проти розгляду вказаного клопотання, наполягала на продовженні розгляду провадження в загальному порядку.
Разом з тим колегія суддів вважає необхідним оцінити такі обставини, оскільки з часу вчинення злочину і на час вирішення апеляційної скарги пройшло більше трьох років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили, минуло три роки.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 тричі оголошувалась у розшук у зв`язку з численними неявками на виклики та неможливістю встановити її місцезнаходження у період з 11.06.2019 р. по 10.07.2019 р. (а.с. 67-68), з 23.07.2019 р. по 24.09.2020 р. (а.с. 69, 72) та у період з 26.09.2020 р. по 30.03.2021 р. (а.с. 76, 80).
На переконання колегії, суддів вказані процесуальні рішення органу досудового розслідування були викликані об`єктивними обставинами, які виникали під час досудового розслідування, та вони не є формальними.
Відповідно до рапорту працівника СКП відділу ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 01.02.2021 року під час здійснення розшукових заходів в ОРС категорії «Рошук», з метою розшукання ОСОБА_17 працівником поліції було здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_17 , двері відчинив її чоловік, за яким стояла ОСОБА_17 , коли вона почула, що перебуває у розшуку та їй необхідно проїхати до відділу поліції, вона зачинила двері. В під`їзді залишився чоловік. Він повідомив що його дружина їхати до відділу поліції не буде, після чого зайшов до квартири та більше двері не відчиняв (а.с. 175).
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року було надано дозвіл на проведення обшуку квартири ОСОБА_7 з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної особи ОСОБА_7 (а.с.78-79).
Відповідно до протоколу обшуку та доданого до нього безперервного відеозапису ОСОБА_7 31 березня 2021 року було виявлено в квартирі за місцем її проживання, але двері у квартиру було відчинено лише після того, як були розпочати заходи з демонтажу вхідної двері (а.с. 85-89).
Безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена вказала, що брати участь у проведенні процесуальних та слідчих дій у даному кримінальному провадженні бажання не мала.
Наведене в сукупності свідчить про те, що обвинувачена вдалась дій, направлених на ухилення від участі у кримінальному провадженні, а тому у органу досудового розслідування були обґрунтовані підстави для оголошення її розшуку та зупинення досудового розслідування.
За таких обставин, у даному кримінальному провадженні строк давності, визначений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, неодноразово зупинявся, а тому станом на 22 червня 2022 року не сплинув і підставі для звільнення ОСОБА_7 як від кримінальної відповідальності так і від покарання у зв`язку із закінченням строків давності відсутні.
Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою можливо з призначенням їй покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, і підстави для призначення їй більш м`якого покарання відсутні.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4