Справа № 206/2371/22
Провадження № 1-кс/206/220/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , користувача майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000170, внесеному до ЄРДР 11.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Дізнавач СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області звернулась із клопотанням погодженим прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000170, внесеному до ЄРДР 11.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що СД ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 11.08.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000170, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. 10.08.2022 до ЧЧ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від судового експерта ТСЦ1241 розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 130 про те, що 10.08.2022 під час дослідження транспортного засобу, а саме вантажного автомобілю марки «ЗИЛ-ММЗ4502СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, виявлено, що номер шасі « НОМЕР_2 » транспортного засобу марки "ЗИЛ-ММЗ4502СПГ", номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, піддавався змінам, шляхом перезакріплення таблички з номером шасі не в умовах заводу - виробника. На рамі автомобіля заводом - виробником номер шасі не наносився. 10.08.2022 слідчим СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 проведено огляд місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського 130, в ході якого виявлено та вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ4502СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, ключі від транспортного засобу марки «ЗИЛ-ММЗ4502СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗИЛ-ММЗ4502СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору серії « НОМЕР_3 » від 12.09.2006, виданого на ім`я ОСОБА_4 . Метою арешту є збереження вказаного автомобіля, як речового доказу та його подальше експертне дослідження з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщений на території ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 4. В ході проведення досудового розслідування виникає необхідність у проведенні експертизи з метою перевірки чи піддавався змінам номер шасі транспортного засобу, для дослідження експерту необхідно надати вказаний транспортний засіб. Враховуючи викладене, дізнавач просила накласти арешт у вигляді заборони на розпорядження, користування та відчуження майном, вилученим в ході проведення огляду місця події 10.08.2022, а саме на транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ4502СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, ключ від транспортного засобу марки «ЗИЛ-ММЗ4502СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗИЛ-ММЗ4502СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, серії « НОМЕР_2 » від 12.09.2006, видане на ім`я ОСОБА_4 .

Дізнавач у судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

Власник майна у судовому засіданні зазначив, що вказаний транспортний засіб він купував абсолютно новим. Він його вже реєстрував в тому самому МРЕО, в якому і виникла дана ситуація. Жодних проблем не було. Транспортним засобом користувався його тесть, на якого він і хотів перереєструвати автомобіль. З технічної точки зору у моделі вказаного автомобіля табличка з номером шасі не кріпиться на спеціальне кріплення, а кріпиться на звичайні болти. Крім того, зазначив, що він не збирався продавати транспортний засіб, а лише перереєструвати на свого родича, що взагалі свідчить про відсутність будь-якої обґрунтованості клопотання. Проти задоволення клопотання категорично заперечував.

Користувач майна у судовому засіданні повідомив, що він є тестем власника майна та він вже дуже багато років їздить на цьому автомобілі. Придбався транспортний засіб абсолютно новим. Він весь час був водієм зазначеного транспортного засобу та завжди за ним слідкував. Єдине, що робилось з ремонтних робіт фарбування автомобіля. Тому знімались номери. Однак на автомобілі нічим не передбачене спеціальне кріплення таблички з номером шасі, вона вільно знімається. Проти задоволення клопотання повністю заперечував.

Представник власника майна у судовому засіданні зазначив, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 2 п. 4 ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 3 ст. 132 КПК України передбачено, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 5 ст. 132 КПК України, передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, в обґрунтування необхідності арешту дізнавачем ОСОБА_3 лише зазначено, що накладення на майно арешту є необхідним тому, що не застосування заборони розпорядження, використання та відчуження вказаного майна може привести до його зникнення, втрати, пошкодження або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Проте, такі доводи дізнавача, на думку слідчого судді, є лише цитуванням норм КПК України, та ґрунтуються лише на її припущеннях, що в свою чергу жодним чином не підтверджує необхідності накладення арешту та наявності ризиків, оскільки не доводить існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не доводить, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні та те, що може бути виконане завдання, для виконання якого ОСОБА_3 звертається із клопотанням.

Окрім цього, ОСОБА_3 не було долучено до клопотання жодного доказу, який би доводив необхідність накладення арешту та наявність ризиків.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до долученого до клопотання висновку експертного дослідження № 04/1241/10Д від 10.08.2022 зазначено, що номер шасі « НОМЕР_2 » автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 4502 СПГ», синього кольору, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , піддавався змінам шляхом перезакріплення таблички з номером шасі не в умовах завода-виробника. На рамі автомобіля заводом-виробником номер шасі не наносився. Слідів стороннього втручання в літеро-цифрове позначення номера двигуна « НОМЕР_4 » на момент дослідження не встановлено. Бланк наданого на дослідження свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

Таким чином, в матеріалах кримінального провадження вже наявний висновок експерта, який вказує на відсутність будь-яких слідів стороннього втручання на рахунок таблички, слідчий суддя, вважає. що власник майна та користувач майна підтвердили та обґрунтували, що за характеристиками даного автомобіля кріплення таблички не було передбачено виробником та вона дійсно знімалась після фарбування транспортного засобу.

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що у даному кримінальному провадженні є обґрунтовані підстави проведення повторного експертного дослідження матеріали справи не містять.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла, кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

З огляду на це слід зазначити, що арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано про те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра, що в даному випадку зроблено стороною обвинувачення.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб та умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Крім того, не доведено слідчому судді, що саме позбавлення власника чи володільця майна права користуватись, розпоряджатись та відчужувати майно призведе до збереження автомобіля, який визнано речовим доказом, та незастосування такого крайнього заходу, як арешт майна, призведе до його знищення чи приховування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що дізнавачем не доведено необхідність накладення арешту, та за таких обставин, законних підстав для задоволення клопотання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 131-132, 170-174, 369, 371, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000170, внесеному до ЄРДР 11.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України відмовити повністю.

Негайно повернути тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «ЗИЛ-ММЗ4502СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, серії « НОМЕР_2 » від 12.09.2006, ключі від транспортного засобу «ЗИЛ-ММЗ4502СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, серії « НОМЕР_2 » від 12.09.2006, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗИЛ-ММЗ4502СПГ», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, серії « НОМЕР_2 » від 12.09.2006, виданого на ім`я ОСОБА_4 , власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1