ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/988/21 Номер провадження 11-кп/814/511/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0000347 від 03.06.2021 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.01.2022 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одружений, офіційно не працюючого, освіта базова загальна середня, за станом здоров`я інвалідності не має, раніше судимого:
1) 01.07.1998 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 140, ст. 44 КК України (у редакції 1960 року) 2 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
2) 01.06.1999 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 44 КК України (у редакції 1960 року) 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
3) 17.04.2001 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК України (у редакції 1960 року) 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.10.2003 року по відбуттю покарання;
4) 29.06.2004 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі; згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 08.10.2004 року засуджений за ч. 3 ст. 289, ст. 69 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; згідно ухвали Верховного Суду України від 10.02.2005 року покарання змінено до 3 років 6 місяців позбавлення волі в решті залишено без змін, звільнений 24.04.2007 року по відбуттю покарання;
5) 11.02.2009 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ст. 70, 72 КК України 4 роки 1 місяць позбавлення волі, зміненого ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14.10.2009 року, остаточно засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
6) 16.06.2010 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ст. 395, ч. 4 ст. 70 КК України 4 роки позбавлення волі, звільнений 10.09.2012 року по відбуттю покарання;
7) 25.08.2015 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 289 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, звільнений 01.11.2019 року по відбуттю покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за:

- за ч. 2 ст. 121 КК України на на 8 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 місяці арешту.
На підставі положень частини 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати на користь держави в розмірі 5491,8 грн.
За вироком суду, 03 червня 2021 року, близько 09 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в зальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , в ході конфлікту із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виник на ґрунті ревнощів, умисно, маючи на меті заподіяти останній тілесні ушкодження, наніс ОСОБА_10 щонайменше 28 ударів, які здійснював долонями рук по голові потерпілої та ногою взутою у взяття в область тулуба справа, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження: пошкодження групи А) крововиливи у м`які тканини голови лівої скронево-потиличної ділянки; тім`яної ділянки; тім`яно-потиличної ділянки та у м`яку мозкову оболонку майже по всій конвекситальній поверхні головного мозку; синці, що розташовані: біля зовнішнього кута правого ока; на спинці та стінках носа; навколо лівого ока; на лівій щоці; в ділянці підборіддя, більше зліва; в ділянці кута нижньої щелепи справа, в ділянці завитка лівої вушної раковини; садна, що розташовані: на лівій щоці (на фоні синця); в ділянці підборіддя справа; крововилив та рана на слизовій нижньої губи; на слизовій оболонці верхньої губи, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті потерпілої; стосовно живої особи - дані тілесні ушкодження носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя в момент спричинення; пошкодження групи Б) перелом 8-9 ребер справа по середньо-ключичнiй лінії, які відносяться до стосовно живої особи, носять ознаки пошкодження середнього ступеня тяжкості, по критерію тривалого розладу здоров`я; пошкодження групи В) синці, що розташовані: на боковій поверхні шиї справа в середній третині; на боковій поверхні шиї зліва в середній третині; в проекції лівої лопатки; в проекції копчика; садна, що розташовані: на боковій поверхні шиї справа в середній третині; на боковій поверхні шиї зліва у верхній третині; на передній поверхні правого колінного суглобу; на зовнішній поверхні правого гомілко ступневого суглобу; на задній поверхні грудної клітини по хребтовій лінії на рівні 3-7 грудних хребців, стосовно живої особи, як у своїй сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_10 народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в приймальному відділенні Великобагачанської центральної лікарні.
Крім того ОСОБА_8 , придбав та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , наркотичний засіб канабіс, без мети збуту.
03 червня 2021 року в процесі проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено у приміщенні літньої кухні наркотичний засіб канабіс загальною масою 152,631 грам, який обвинувачений зберігав без мети збуту.
У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок відносно ОСОБА_8 скасувати та виправдати останнього за недоведеністю його вини у вчиненні злочину.
На підтвердження своїх вимог захисник зазначає, що стороною обвинувачення не надано прямих доказів вини обвинуваченого у нанесені тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , а наявні у матеріалах кримінального провадження докази свідчать про отримання потерпілою тілесних ушкоджень від невідомої особи, якою, на думку захисника може бути свідок ОСОБА_9 , у якого проживала потерпіла.
Від потерпілої ОСОБА_11 надійшли письмові заперечення, у яких вона просила залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , у достатній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально процесуального законодавства.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину,передбаченого ч.2 ст.121 КК України є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст.374 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи.
Доводи захисника про відсутність належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили наявність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є безпідставними з огляду на таке.
Обґрунтовуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_8 у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , які спричинили смерть останньої, суд правомірно послався на показання свідків висновки судових експертиз та протоколи слідчих дій.
Зокрема в основу обвинувачення покладені послідовні показання свідка ОСОБА_9 , який показав суду першої інстанції, що за декілька днів до події загибла ОСОБА_10 попросилась у нього пожити кілька днів. 03 червня 2021 року зранку загибла ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої за місцем проживання ОСОБА_13 . Після розпиття алкогольних напоїв ОСОБА_12 покинув житло свідка ОСОБА_13 , в свою чергу останній та потерпіла розійшлися спати по кімнатам. В подальшому, близько 09 години ранку, обвинувачений ОСОБА_8 прийшов до квартири свідка ОСОБА_13 , зламавши вхідні двері, проник туди, де наніс тілесні ушкодження свідку, а саме вдарив попільничкою по голові, після чого пішов до кімнати, де перебувала потерпіла ОСОБА_10 . Після удару по голові, свідок ОСОБА_13 пішов на кухню з метою зупинити кров, після отриманих від обвинуваченого тілесних ушкоджень. Повертаючись з кухні свідок побачив, як обвинувачений ОСОБА_14 наносить удари потерпілій, яка лежить на підлозі. Свідок ОСОБА_13 попросив обвинуваченого не бити потерпілу, що обвинувачений і зробив. Після цього, свідок ОСОБА_13 пішов на кухню, що зупинити кров, яка текла з нього в рани, в подальшому полагодив замок та вийшов з квартири щоб випити горілки. Повернувшись додому ОСОБА_9 не заходив до кімнати, де знаходилась потерпіла, лише чув звідти стогін. Через деякий час з кімнати, де перебувала потерпіла, вийшов обвинувачений ОСОБА_14 , повідомив, що потерпіла ОСОБА_10 йому не потрібна, після чого свідок разом з обвинуваченим вийшли з квартири. Повернувшись до квартири, свідок ОСОБА_9 зайшов до кімнати, де знаходилась потерпіла, побачив її на підлозі роздягнену, непритомну, серед розкиданих речей, та,в подальшому, викликав швидку допомогу, оскільки зрозумів, що не зможе їй допомогти. Зазначив, що ОСОБА_10 прийшла до нього з речами, серед яких був мобільний телефон, видимих тілесних ушкоджень на тілі потерпілої не було.
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , яки не були очевидцями отримання потерпілою ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, проте повідомили суду, що зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 потерпіла як проживала мирно, так і сварилась, потерпіла декілька разів покидала свого співмешканця ОСОБА_8 . Натомість, ніхто із свідків не повідомляв про наявність будь-яких негативних стосунків між загиблою та свідком ОСОБА_9 .
Також, вина обвинуваченого ОСОБА_8 обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами,а саме Протоколом обшуку від 03.06.2021, проведеним за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , в присутності понятих, за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якого, серед інших речей за місцем проживання обвинуваченого було вилучено світлі джинсові штани блакитного кольору зі слідами РБК, які належали обвинуваченому та мобільний телефон чорного кольору Nokia 101 (т. 1 а.с. 210-232).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 859 від 02.07.2021 на брюках (джинсах) блакитного кольору, вилучених 03.06.2021 року по місцю проживання підозрюваного ОСОБА_8 , які надіслані на дослідження, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначених об`єктах виявлений антиген Н за ізосерологічною системою АВО. Кров у вказаних об`єктах може походити від потерпілої ОСОБА_10 , крові якої властивий антиген Н. Походження цієї крові від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виключається.
Таким чином, за наявності показань свідків, у тому числі очевидця події, який прямо указав на ОСОБА_8 , як на особу, що наносила загиблій ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а також, що обвинувачений та загибла ОСОБА_16 мали не зовсім гарні стосунки, між ними бували сварки, а також, що на одязі обвинуваченого була виявлена кров, яка могла належати потерпілій, а за його місцем проживання виявили її мобільний телефон, який до загибелі потерпіла ОСОБА_16 мала при собі, поза розумним сумнівом свідчить про те, що саме обвинувачений ОСОБА_8 наніс потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили її смерть.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів вини саме обвинуваченого у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій суперечать зібраним у кримінальному провадженні доказам та спростовують версію апелянта про те, що тілесні ушкодження потерпілій наніс свідок ОСОБА_9 .
Відсутність генетичних експертиз, які б могли би підтвердити або спростувати ту обставину, що на одязі обвинуваченого ОСОБА_14 наявні сліди крові саме потерпілої ОСОБА_16 , а не будь-якої іншої особи з такими самими родовими ознаками, на думку колегії суддів у даному конкретному випадку, поряд з іншими доказами, які указують на вину обвинуваченого, не є актуальною, оскільки і сам апелянт у свої скарзі визнав, що ОСОБА_8 був на місці злочину, оскільки прийшов до потерпілої забрати телефон, який він нібито надав їй у користування, та, за версією апелянта, міг так міг забруднитися кров`ю потерпілої.
За викладених обставин, підстав для скасування вироку з мотивів недоведеності вини обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Що призначеного судом покарання, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.
Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.
Всупереч доводів захисника, покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, правильно вказавши на рецидив злочинів, як на обставину, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання.
Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, має на утриманні дітей немає, ніде не працює.
Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України у виді 8 років позбавлення волі, яке наближене до мінімального, є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання за вчинене, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.01.2022 відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4