Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/298/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2022, якою частково задоволено клопотання слідчого та стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, без утриманців, офіційно не працевлаштованого, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 43 дні, а саме: з 14 години 30 хвилин 03 липня 2022 року до 14 години 30 хвилин 14 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2022, частково задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою на строк 42 дні.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що надані до клопотання матеріали містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Також, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Тому у разі застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Зокрема, відстоювання власної правової позиції є передумовою для подальшого затягування досудового розслідування. Без законного джерела отримання ним доходу, підозрюваний буде мати можливість допустити вчинення нових кримінальних правопорушень. Обізнаність про місце проживання потерпілого є приводом незаконного впливу на учасників кримінального провадження.
Таким чином слідчий суддя прийшов до висновку, що менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики, передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного, в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків: прибувати до слідчого та суду за першою вимогою; в період часу з 22 годин 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що мотивувальній частині ухвали не зазначено аргументів на користь того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші подібні кримінальні правопорушення - крім тяжкості скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, ні органом досудового розслідування, ні судом першої інстанції, не наведено жодного доказу в обґрунтування обрання відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання суд також не врахував фактичні обставини, які мають значення для справи це те, що підозрюваний, ОСОБА_8 , визнав свою вину в повному обсязі та розкаявся в скоєному, не знав, що перебуває у розшуку, адже його ніхто не викликав до слідчого, тому вирішив поїхати на заробітки в Бориспільський район, с. Щасливе, підозру було вручено лише 03.07.2022 року, тобто немає підстав вважати, що він переховувався від працівників поліції.

Крім того, як вбачається з мотивувальної частини ухвали суду, суд перерахував ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, але доказів на їх обґрунтування не зазначив.

З цього є очевидним, що підстав для застосування такої міри запобіжного заходу не було, а викладені в ухвалі обставини, судом надумані.

Крім того, захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Також, на думку сторони захисту слідчий суддя при винесені ухвали не в повній мірі врахував вимоги, передбачені статтею 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, скоїв один епізод кримінального правопорушення, прописаний та має постійне місце проживання в АДРЕСА_2 , працює, але неофіційно, озеленювачем. Однак, суд не зважаючи на всі ці обставини, не прийняв їх до уваги відправивши ОСОБА_8 за грати.

Таким чином, захисник вважає, що є підстави для скасування ухвали слідчого судді та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді районного суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя при прийнятті рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що підтверджується зібраними доказами та вказує на наявність обґрунтованої підозри, а також про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто про існування обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.
Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Отже, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_8 та даних про його особу, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного не наведено жодного доказу в обґрунтування обрання відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, оскільки при розгляді клопотання, слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний, майновий стан та стан здоров`я, його репутацію, наявність судимостей та інше. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п.3 ст.5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П.80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».
Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».
Таким чином, слідчим суддею також вірно та аргументовано, виходячи з тяжкості злочину та обставин його вчинення, визначено мінімальну заставу, - двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом, станом на перше січня 2022 року.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2022 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 14.08.2022 року, включно, із визначенням застави у сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять гривень нуль копійок, є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника, не вбачається.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 43 дні - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4