Справа № 307/758/22
Провадження № 1-кп/307/61/22
26 травня 2022 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руська Мокра, Тячівського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, депутата Усть-Чорнянської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності,
Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_4 перебуваючи на посаді майстра лісу обходу №4 «Мокрянського лісомисливського господарства» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства, до якого входив у тому числі, і лісовий квартал 12 зазначеного лісництва , будучи службовою особою, яка уповноважена на здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій, несучи повну матеріальну відповідальність, неналежно виконав свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, внаслідок чого завдано істотної шкоди державним інтересам за наступних обставин.
Так ОСОБА_4 , до обов`язків якого входить здійснення охорони лісу від незаконних рубок дерев, незаконного пошкодження дерев до ступеня припинення росту, складання протоколів про порушення лісового законодавства, затримання у встановленому законом порядку осіб, винних у вчиненні лісопорушень, огляд місць рубки, тощо, перебуваючи на своєму робочому місці, на території Мокрянського лісництва в порушення вимог посадової інструкції та статей 19, 86, 89,105 Лісового кодексу України, Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 року № 976, з дня прийняття майстерської дільниці під охорону - до листопада 2016 року, що відноситься до Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», через несумлінне ставлення до свої службових обов`язків, протягом проведення незаконних порубок лісу в осінньо-зимовий період 2015 року не забезпечив перевірки стану охорони лісу на предмет виявлення таких порушень на території кварталу 12 виділів 57, 58, 59 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», не вживав заходів до виявлення лісопорушників та притягнення їх до відповідальності, не доповідав доповідними записками керівництву Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ» про факти незаконних рубок, які мали місце у ввіреному йому під охорону обході, не оглядав місця вчинення рубок лісу, не складав рапортів про стан охорони лісів від незаконних рубок на території ввіреного йому майстерського обходу № 4 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ» та допустив проведення рубок 373 дерев різної породи, які не були відведені в рубку, тобто на які не було виписано лісорубного квитка, в кварталі 12 виділі 57, проведення рубок 172 дерев різних порід у кварталі 12 виділу 58, проведення рубки 132 дерев різних порід у кварталі 12 виділу 59, після чого, вказана незаконно зрубана деревина невстановленими в ході досудового розслідування особами була вивезена у невідомому напрямку.
У подальшому, вказаний факт здійснення незаконних рубок 677 різних порід було виявлено 20.10.2020 правоохоронними органами під час проведення оглядів місць рубок та підтверджено Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області.
Внаслідок проведення незаконної рубки 677 дерев різних порід у кварталі 12 виділах 57, 58, 59 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», а саме: у кварталі 12 виділі 57 Мокрянського лісництва вартістю - 3 108 220, 70 грн., у кварталі 12 виділі 58 Мокрянського лісництва вартістю - 1 356 312, 24 грн., у кварталі 12 виділі 59 Мокрянського лісництва, вартістю - 875 366, 10 грн. та неналежно виконання ОСОБА_4 своїх службових повноважень охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони, відтворення, сталого; раціонального використання лісових ресурсів та громадським інтересам, які полягають у порушенні гарантованих Конституцією України прав громадян на безпечне для життя і здоров`я довкілля та користування природними ресурсами, заподіяно шкоду в розмірі 5 339 899,04 гривень, яка в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на час вчинення злочину, що є тяжкими наслідками.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме: у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.
Захисник у судовому засіданні подав клопотання про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що інкримінований ОСОБА_4 злочин було вчинено у осінньо-зимовий період 2015 року, а відтак з цього часу минуло п`ять років. В зв`язку з цим проти задоволення клопотання захисника не заперечив. Стосовно процесуальних витрат у данному кримінальному провадженні на проведення експертизи, зауважив що підстав до їх стягнення з ОСОБА_4 не має, оскільки ця експертиза використана в іншому кримінальному провадженні.
Суд, в порядку визначеному КПК України, роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення за ч.2 ст.367 КК України, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, які є нереабілітуючі, та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що зміст пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст. 367 КК України у даному кримінальному провадженні, є зрозумілим, вину не визнає та клопотання свого захисника підтримав та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції, яка діяла станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2 - 4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Як встановлено судом, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено в осінньо-зимовий період 2015 року.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого, який відповідно до ст. 12 КК України (у редакції, яка діяла станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення), відносився до злочинів середньої тяжкості.
Відтак, строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного злочину становлять п`ять років.
Щодо невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.
Згідно правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Враховуючи позицію прокурора, підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта та проведення судової ботанічної експертизи №7919 від 29.01.2021 у розмірі 14 709,60 грн., не має.
Речових доказів не має.
Керуючись ст. ст. 284-288, 314, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, ст. 49 КК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1