Провадження № 1-кп/947/410/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2022 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003977 від 27.09.2015, в редакції обвинувального акту від 20.12.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кабул р.Афганістан, афганець, громадянин України, не одружений, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, раніше судимий: 17.07.2019 Фрунзенським районним судом м.Харькова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, іспитовий строк 3 роки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів фактично проживає за адресою в орендованому житлі: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також обвинувачений ОСОБА_7 , звернулися до суду із клопотаннями про затвердження угод про примирення між потерпілими і обвинуваченим від 11.02.2022 і від 14.04.2022 відповідно.

Згідно обвинувального акту і наданих угод про примирення ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за наступних обставин.

25.04.2014 ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, маючи злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 шляхом обману, дізнавшись в Інтернет - ресурсі «Сландо» про намір останнього орендувати однокімнатну квартиру на тривалий термін, діючи умисно, з корисливих спонукань та за попередньою змовою між собою, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, представившись ОСОБА_5 господарем квартири на ім`я ОСОБА_9 , запевнила того про можливість надання у довгострокову оренду терміном на 8 місяців квартиру АДРЕСА_3 з орендною платою 2000 гривень за 1 місяць. Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного наміру ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, 25.04.2014 взяли в оренду за 350 гривен у ФОП ОСОБА_10 строком на 1 добу квартиру АДРЕСА_4 , яка належить останньому на праві приватної власності. Надалі 25.04.2014, приблизно о 18.00, реалізуючи єдиний намір спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, представляючись особою на ім`я ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_7 , який, представившись господарем квартири на ім`я ОСОБА_11 , під приводом передачі в оренду квартири АДРЕСА_3 , знаходячись безпосередньо у приміщенні даної квартири, запевнивши ОСОБА_5 про законність здачі в оренду зазначеної квартири, шляхом обману, отримали від нього грошові кошти у сумі 4000 гривень, по 2000 гривень за 2 місяця оренди квартири, та передали ОСОБА_5 ключі від цієї квартири, спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму. Незаконно отриманими грошовими коштами ОСОБА_12 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, розпорядився на власний розсуд.
Вказані умисні дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб.
Повторно, 26.04.2014 у невстановлений органами досудового розслідування час, ОСОБА_7 , маючи злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом обману, дізнавшись в Інтернет - ресурсі «Сландо» про намір останнього орендувати однокімнатну квартиру на тривалий термін, діючи умисно, та з корисливих спонукань, представившись ОСОБА_6 господарем квартири на ім`я ОСОБА_13 , запевнив того про можливість надання у довгострокову оренду з орендною платою 2500 гривень за 1 місяць квартиру АДРЕСА_3 , яку 25.04.2014 Мохаммад Сіяваш отримав в оренду за 350 гривен у ФОП ОСОБА_10 строком на 1 добу. Надалі, 26.04.2014 приблизно о 18.00 годин, реалізуючи злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під приводом передачі в оренду квартири АДРЕСА_3 , в дійсності не маючи права власності на зазначене майно, під приводом передачі в оренду житлової площі, знаходячись безпосередньо у приміщенні даної квартири, запевнивши ОСОБА_6 про законність здачі в оренду зазначеної квартири, шляхом обману, отримав від нього грошові кошти у сумі 4000 гривень, як вартість орендної плати, та передав ОСОБА_6 один комплект ключів від вхідних дверей цієї квартири, спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму. Незаконно отриманими грошовими коштами ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.
Вказані умисні дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Як вбачається з обвинувального акту та угод про примирення та в судовому засіданні ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, щиро розкаявся, повністю відшкодував заподіяну потерпілим шкоду, які, в свою чергу, не мають до обвинуваченого претензій.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, та обвинувачений ОСОБА_7 погодилися між собою на призначення обвинуваченому покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. (в редакції Закону від 15.08.2008). На підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України вирок Фрунзенського районного суду м.Харькова від 17.07.2019 виконувати самостійно.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного та потерпілих повне порозуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили обвинуваченого і потерпілих погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надані угоди про примирення. При цьому суд виходить з наступного.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, оскільки максимальна санкція ч.2 ст.190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч.ч.1 і 3 ст.469 КПК України може бути укладено угоду про примирення між потерпілим і обвинуваченим за їх ініціативою.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.471 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно обставин, які пом`якшують покарання, міри та виду узгодженого між сторонами покарання, наслідків невиконання угоди тощо.

Суд відповідно до ст.474 КПК України роз`яснив сторонам угоди процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а тому визнання ним вини є цілком виправданим.

Суд також вважає, що істотні обставини, що мають значення для цього провадження, у тому числі повне відшкодування потерпілим шкоди, цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому покаранні, визначеному в межах санкцій статті.

Підстав для закриття провадження у справі на підставі ст.49 КК України немає, оскільки у вказаному кримінальному провадженні перебіг строків давності неодноразово зупинявся.

Захисник і прокурор не заперечували проти затвердження угоди про примирення.

Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоди про примирення між потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_14 .
Відповідно до затвердженої угоди про примирення визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (Одна тисяча сімсот грн.)(в редакції Закону від 15.08.2008).
На підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України вирок Фрунзенського районного суду м.Харькова від 17.07.2019 за яким ОСОБА_15 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, іспитовий строк 3 роки, - виконувати самостійно.
Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, лише у випадках, передбачених ст.394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1