Справа № 521/5775/22
Номер провадження:1-кп/521/1181/22
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
11 травня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії підготовчого провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000089 від 22.02.2022 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Золоте Луганської області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, який проживає в АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК.
Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії підготовчого провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
1.1.Судом проводилось підготовче судове засідання і вирішувались питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду обвинувального акту у відношенні ОСОБА_3 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК.

1.2.В межах підготовчого провадження, судом також розглядалось клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

1.3.Підготовче судове засідання призначено на підставі вимоги ч. 1 ст. 314 КПК.

1.4.Питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого вирішувалось за ініціативою прокурора.

2.Встановлені судом обставини. Судовий виклик учасників кримінального провадження.
2.1.До Малиновського районного суду м. Одеси, надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.02.2022 року, у відношенні ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК.
2.2.В теперішній час всі учасники кримінального провадження знаходяться у стадії підготовчого провадження.

3.Позиції сторін кримінального провадження.
3.1.Прокурор в судовому засіданні виступив в порядку ст. ст. 314-315 КПК та просив призначити до судового розгляду обвинувальний акт. Окрім того, прокурор просив задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК, станом на день проведення підготовчого судового засідання не змінились.

3.2.Захисник адвокат ОСОБА_5 також не заперечував проти призначення до судового розгляду обвинувального акту. Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою захисник просив відмовити в його задоволенні і змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який. У випадку продовження строку тримання під вартою, просив зменшити розмір застави з 400 000 гривень до 100 000 гривень.

3.3.Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника і також просив змінити йому запобіжний захід або зменшити розмір застави.

3.4.Прокурор, після з`ясування певних питань у обвинуваченого, під час репліки висловила думку, щодо можливості зменшення розміру застави обвинуваченому до розміру запропонованого захисником.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.
4.1.Вивчивши наявні у суду матеріали кримінального провадження, вислухавши клопотання прокурора, а також думку учасників судового провадження, суд вважає за можливе призначити до судового розгляду обвинувальний акт та частково задовольнити клопотання прокурора, з наступних підстав.

І.Питання призначення обвинувального акту.

4.2.Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду м. Одеси, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом не має, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК. Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

4.3.Під час підготовчого судового засідання судом також з`ясовані питання передбачені ст. 315 КПК.

ІІ.Питання запобіжного заходу.
4.4.Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судом встановлені наступні фактичні обставини.

4.5. ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу у особливо великих розмірах та особливо небезпечних психотропних речовин.

4.6.Обґрунтованість підозри, яка є підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимагає раціональних підстав, так би мовити об`єктивних доказів, які б змогли переконати незалежного спостерігача: по-перше у тому, що вони існують, а по-друге, що вони підтверджують обставини правопорушення.

4.7.Обґрунтованість правової позиції прокурора безумовно можливо перевірити лише під час судового розгляду. Разом з тим, суд вважає, що відомостей, які повідомлені прокурором під час підготовчого судового засідання, достатньо у даній стадії процесу, для висновку про те, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначеного злочину об`єктивно існують і підтверджують підозру обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

4.8.Обставини злочину викладені в клопотанні прокурора та обвинувальному акті, поведінка обвинуваченого до вчинення правопорушень, а також суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення суспільних відносин пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, свідчать про необхідність застосування певних заходів забезпечення кримінального провадження, які будуть адекватними порушеному праву на даній стадії процесу.

4.9. Слідчий суддя частково погоджується з прокурором про наявність певних ризиків передбачених ст. 177 КПК у особистості ОСОБА_3 , а саме вважає, що може бути ризиком неконтрольована зміна місця проживання. Однак у випадку фінансового забезпечення, такий ризик може бути занадто мінімальним, в тому числі, враховуючи правовий режим воєнного стану, який запроваджений на території України.

4.10.Особистість обвинуваченого, відповідно до обставин ст. 178 КПК, свідчить про наступне. ОСОБА_3 знаходиться у віці 30 років. Має вищу педагогічну освіту. Проживає в м. Одесі за адресою АДРЕСА_1 , разом з матір`ю, дружиною та дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , які фактично до затримання ОСОБА_3 знаходились на його утриманні. Відомостей про тяжкі захворювання, які перешкоджають обвинуваченому в теперішній час триматись під вартою, суду не надані. Раніше до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 не притягувався. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, прокурором не надано.

4.11.Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими, показує, що за вказаний злочин /ч. 3 ст. 307 КК/ може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. Фактично лише вказаний фактор, можливо є вирішальним у доводах сторони обвинувачення. Далебі дійсно можливо допустити, з урахуванням певної культурології людей, що тривалість покарання може вплинути на свідомість будь-якої особи занадто гнітюче, що призведе до втечі особи.

4.12.Однак будь-яке припущення повинно бути, щонайменше позбавлене зайвої підозрілості та недовіри, а кожна гіпотеза зайвих та ілюзорних домислів та фантазій. Суд вважає, що Європейській цінності превалюють в Україні над рабською недовірою до кожного, що притаманно таким суспільствам як радянський союз та московія. Відповідно застосування запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою виключно з підстав тяжкості злочину є очевидно недопустимим. У цьому контексті, є доречними висновки Європейського Суду з прав людини.

4.13.«Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи»1.

4.14.«Небезпека втечі обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі суворості загрози вироку. Його слід оцінити з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що не може виправдати тримання під вартою до судового розгляду. Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, що стосуються характеру особи, її моралі, житла, занять, майна, родинних зв`язків та всіх видів зв`язків із країною, в якій вона переслідується. Очікування суворого вироку та вагомість доказів можуть бути релевантними, але самі по собі не є вирішальними, і можливість отримання гарантій, можливо, доведеться використовувати для компенсації будь-якого ризику»2.

4.15.З висновків ЄСПЛ випливає, що правовий характер примусових заходів визначається їхньою метою. Якщо для таких заходів, метою є не ухилення підозрюваного (обвинуваченого) від правосуддя, то для збереження їх правового характеру необхідно стежити, щоб до цієї мети не долучалися інші, які не мають спільних із зазначеною метою правових засад, як наприклад: злість на злочинця, особисті рахунки, бажання збільшити кару примусовими заходами та інш.

4.16.У даному випадку, суд повинен лише врахувати можливість переховування особи та підстави для думки про ітераційну поведінку особи, у випадку більшої свободи.

4.17.Суд вважає, що викладені обставини надають право для думки про можливість контролю за обвинуваченим за допомогою фінансових засобів, а саме застави.

4.18.Вирішуючи питання, щодо зменшення розміру застави, судом встановлено наступне.

4.19.Застава, як альтернативний запобіжний захід, вперше встановлена обвинуваченому 26.11.2021 року слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва. Вона склала 1 000 000 (один мільйон) гривень. В подальшому ухвалою слідчого судді від 20.01.2022 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід та зменшено розмір застави до 620 250 (шістсот двадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень, враховуючи нездатність останнього сплатити вказану суму, яка є очевидно надмірною для нього. 18.03.2022 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_3 знову продовжений строк тримання під вартою та знову зменшений розмір застави до 400 000 (чотирьохсот тисяч) гривень, з тих самих підстав.

4.20.Станом на день проведення підготовчого засідання, обвинувачений знаходиться під вартою, відповідно не здатний сплатити суму застави, яка визначена. Як повідомив захисник, ОСОБА_3 в теперішній час не здатний сплатити визначену суму застави, в тому числі враховуючи воєнний стан введений у державі. З його членів родини працює лише мати, дружина не працює. Відповідно на утриманні матері і дружина, і малолітня дитина обвинуваченого.

4.21.Окрім того, встановлено, що відповідно до рішення Військової частини НОМЕР_1 Військово-морських сил Збройних Сил України від 17.03.2022 року № 470/1/16 примусово тимчасово відчужено майно на період дії воєнного стану, на яке накладено арешт згідно ст. 170 КПК в ході досудового розслідування у кримінальних провадженнях, що розслідуються (розслідувались) територіальними та структурними підрозділами ГУНП в Миколаївській області і належать на праві приватної власності фізичним чи юридичним особам, відповідно до додатку. Актом про примусове відчуження або вилучення майна, що складений командиром військової частини, транспортний засіб марки КІА, модель RIO, номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, власником якого є обвинувачений ОСОБА_3 примусове відчужено.

4.22.Обвинувачений запевнив, що під час судового розгляду надасть відповідні письмові - документальні гарантії того, що він відмовляється в подальшому від права власності на свій автомобіль і можливої в подальшому компенсації за нього відповідно до ст. 23 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року.

4.23.Окрім того, обвинувачений в судовому засіданні заявив, що у випадку зменшення суми застави, він бажає вказану суму добровільно перерахувати на потреби Збройних Сил України. Запропонована стороною захисту сума у 100 000 гривень, реальна до сплати родичами обвинуваченого.

4.24.Таким чином, враховуючи викладені обставини, особистість обвинуваченого, той факт, що можливо забезпечити гарантію його розумної поведінки до ухвалення остаточного судового рішення по провадженню за допомогою фінансового забезпечення, суд вважає, що є всі необхідні підстави для зменшення застави до суми запропонованої стороною захисту. Не вирішальним але важливим фактором при постановлені ухвали є виступ прокурора, яка з`ясувавши всі обставини щодо запобіжного заходу висловила думку, що не заперечує проти зменшення суми застави, задля перерахування такої суми Збройним Силам України.

4.25.Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 314, 331, 350, 372 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.
1.1.Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК на 19.05.2022 року на 12 годину 00 хвилин у приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси (каб. № 303) у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого, його захисника.

1.2.Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити прокурора Миколаївської обласної прокуратури, обвинуваченого, його захисника.

1.3.Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити частково.

1.4.Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів.

1.5.Змінити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_3 , визначивши новий розмір застави, як запобіжний захід, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК у розмірі 45 (сорок п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 11.05.2022 року 111 645 (сто одинадцять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень.

1.6.Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

1.7.Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

1.8.У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК:

1)прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;

2)не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

3)повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5)Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

1.9.Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК. Застава внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

1.10.Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
2.1.Строк дії ухвали суду щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 11.05.2022 року. Ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 10.07.2022 року.

2.2.Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

2.3.Ухвала суду, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

2.4.Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1]Рішення ЄСПЛ у справі «Пірузян проти Вірменії» від 26.06.2012 року, п. 95, Скарга № 33376/07

[2]Рішення ЄСПЧ у справі «Беччієв проти Молдови» від 04.10.2005 року, п. 58, Скарга № 9190/03

1 Рішення ЄСПЛ у справі «Пірузян проти Вірменії» від 26.06.2012 року, п. 95, Скарга № 33376/07
2 Рішення ЄСПЧ у справі «Беччієв проти Молдови» від 04.10.2005 року, п. 58, Скарга № 9190/03