Справа № 347/1348/20
Провадження № 11-кп/4808/377/22
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
їх представника ОСОБА_11 ,
розглянувши у кримінальному провадженні № 0000134 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Косівського районного суду від 14.06.2022 року щодо нього,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби щодо нього ОСОБА_7 залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 32759 грн. матеріальної шкоди, 130000 грн моральної шкоди та 6800 грн. судових витрат на правничу допомогу, на користь держави 7845 грн. 60 коп. за проведення експертиз.
Злочини вчинено при таких обставинах. 18.04.2020 року приблизно о 14 год. 40 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz 220 CDI, FZ4713G, рухався автодорогою у м. Косів у напрямку с. Город. У зустрічному напрямку на мотоциклі марки Shsneray XY 250CY-6B, НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_9 із пасажиром ОСОБА_10 . Водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не переконавшись в безпеці здійснення маневру повороту ліворуч виїхав на зустрічну смугу руху автомобільної дороги, порушивши п.п. 1.2. п. 1.5. п. 2.3 б); д); п. 10.1.; п. 10.4. ПДР, допустив зіткнення із вказаним мотоциклом. У результаті порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій мотоцикла ОСОБА_9 та пасажир ОСОБА_10 отримали тяжкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним внаслідок суворості призначеного покарання. Стверджує, що він повністю визнав свою вину, однак судом не враховано той факт, що потерпілі здійснювали рух на мотоциклі без шоломів, а тому причиною виникнення ДТП є вина обох водіїв. Зазначає, що неодноразово просив вибачення у потерпілих і на даний час відшкодовано останнім матеріальну шкоду в сумі 32800 грн. Вказує, що судом не було враховано той факт, що потерпілі забезпечені правом відшкодування шкоди заподіяної їх майну та здоров`ю внаслідок експлуатації транспортного засобу відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів». Вважає, що призначення моральної шкоди в розмірі 130000 грн. не було належно чином обґрунтоване та підлягає змін в сторону зменшення. Також вважає, висновки суду щодо відшкодування 6800 грн. понесених процесуальних витрат на правову допомогу адвоката, явно завищеною та вважає, що такі послуги є значно дешевші та належним чином не підтверджені. На думку апелянта призначене йому покарання не відповідає його особі та є явно несправедливим через його суворість, оскільки його поведінка до і після вчинення правопорушення вказувала на каяття, характер і ступінь тяжкості, ступінь суспільної небезпеки та негативні наслідки скоєного злочину, особу обвинуваченого та його молодий вік, який вчинив необережний тяжкий злочин, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, позитивно характеризується, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, займається громадською діяльністю, є волонтером, а тому позбавлення права керування є надто суворим покаранням та позбавить його можливості займатися цією діяльністю. Свою вину визнав, відшкодував матеріальну шкоду, щиро кається, сприяв об`єктивному проведенню досудового та судового слідства, а тому вважає, що можливе його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства, тому просить вирок суду змінити у бік пом`якшення та змінити суму моральної шкоди та судових витрат на правничу допомогу у сторону зменшення.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу, просять задовольнити її вимоги в частині покарання та цивільних позовів;

- потерпілі Свириди та їх представник погоджуються із звільненням обвинуваченого від реального покарання, в решті просять вирок залишити без змін;

- прокурор вважає вирок законним й обґрунтованим, з врахуванням нових даних допускає пом`якшення основного покарання.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи учасників апеляційного провадження та мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 286 ч.2 ККУ в апеляційній скарзі не оспорюються, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України та ст.ст. 50, 65 ККУ має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене особі покарання законним й справедливим. Оскаржений вирок в частині покарання не відповідає вказаним вимогам закону, воно не є справедливим, тому в цій частині вирок підлягає зміні, підстав для інших його змін не встановлено.

При призначенні винуватій особі покарання суд повинен проаналізувати наявність чи відсутність правових підстав для можливого застосування ст. 75 ККУ.

В оскарженому вироку суд такого аналізу не зробив і при наявності вагомих підстав для застосування до покарання ОСОБА_7 звільнення від основного покарання не використав положення вказаної норми закону.

Апеляційні доводи обвинуваченого про суворість призначеного реального покарання, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину, його наслідкам, даним про особу винного та можливість призначення покарання із застосуванням ст. 75 ККУ, колегія суддів визнає обґрунтованими.

При призначенні основного та додаткового покарання обвинуваченому суд послався на ступінь тяжкості вчиненого, його наслідки, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Однак, судом при цьому не в повній мірі враховані пом`якшуючі покарання обставини та позитивні дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він вперше вчинив необережний злочин, визнав вину, розкаявся у вчиненому, сприяв досудовому й судовому слідству, під час ДТП був у тверезому стані, повністю відшкодував матеріальні збитки та частково маральну шкоду, позитивно характеризується, працює і займається волонтерством для допомоги ЗСУ, є особою молодого віку, одружений.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого немає.

Враховуючи вказані дані про тяжкість вчиненого злочину, позитивні дані про особу ОСОБА_7 , зазначені пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, відсутність обтяжуючих обставин, позицію потерпілих про можливість звільнення його від реального покарання, апеляційний суд прийшов до переконання про можливість його виправлення без реального відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі й його звільнення від його відбування на підставі ст. 75 ККУ з іситовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків за ст. 76 ККУ.

Доводи апелянта про незастосування до нього додаткового покарання у вигляді позбавлення права на керування транспортними засобами, колегія суддів відхиляє, незважаючи на те, що він працює водієм, у зв`язку з тим, що характер порушення ним ПДР з виїздом на зустрічну смугу руху є вкрай небезпечним та істотним, що могло привести до ще більш тяжких наслідків.

Посилання апелянта на зменшення розміру морального відшкодування потерпілим та їх витрат на адвоката, колегія суддів вважає необґрунтованими. При вирішенні цивільних позовів суд врахував вимоги чинного законодавства про відшкодування моральної шкоди та витрат на адвоката, їх вирішення є правильним й обґрунтованим, правових підстав для зменшення цих виплат немає. При цьому апеляційний суд бере до уваги позицію самого обвинуваченого в апеляційному суді про його готовність відшкодовувати вказані кошти на користь потерпілих.

Таким чином, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу апелянта і змінює вирок суду в частині реального покарання обвинуваченого у вигляді позбавлення волі, в решті залишає її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, вирок Косівського районного суду від 14.06.2022 року щодо нього в частині покарання змінити. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком випробування на 2 роки з накладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України.

Врешті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_4
ОСОБА_3