Справа № 461/2107/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/454/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2022 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку із тяжкою хворобою.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 покликається на те, що хворіє на рак сечового міхура T4NxM0, IV стадії, ІІ клінічної групи. Гематурія.
Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги даних про наявність у нього заохочень, а також про склад сім`ї та статус пенсіонера.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, просить звільнити його від відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка не заперечила щодо задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 152 КВК України, однією із підстав для звільнення від відбування покарання, призначеного вироком суду є хвороба.
Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначений Додатком № 12 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі .
Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого від 28 квітня 2022 року ОСОБА_6 постановлено діагноз рак сечового міхура. T4NxM0, IV стадія, ІІ клінічна група. Гематурія і таке захворювання перешкоджає подальшому відбуванню покарання.
Ст. 84 КК України передбачено, що особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
При цьому, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.2-3 постанови «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28 вересня 1973 року, сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Так, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 , які були в розпорядженні суду першої інстанції та безпосередньо досліджувались при розгляді його заяви про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою вбачається, що останній засуджений вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області за особливо тяжкий злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 24 квітня 2015 року, а кінець строку 11 вересня 2027 року. За період відбування покарання мав стягнення, відомості про заохочення відсутні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду про те, що засуджений на шлях виправлення не став.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_6 перебуває у Львівській багатопрофільній лікарні (№19) філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області, де отримує необхідне лікування.
Отже, з огляду на вищенаведені обставини, які не спростовані доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що засудженому ОСОБА_6 підставно відмовлено в задоволенні заяви про звільнення від відбування покарання за хворобою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2022 року відносно засудженого ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4