Справа № 592/6579/22
Провадження № 1-кс/592/2757/22

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2022 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , розглянув скаргу представниці особи, права якої обмежуються під час кримінального провадження ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 щодо нездійснення процесуальних дій в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

26.09.2022 року представниця особи, права якої обмежуються під час кримінального провадження ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою щодо нездійснення процесуальних дій в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року, в якій вона зазначила про те, що 14.09.2022 року адвокатом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , слідчим СВ Сумського РУН ГУНП в Сумській області було подано клопотання, зміст якого полягав в тому, що після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, до яких було надано доступ за ухвалою слідчого судді Ковпаківського райсуду м. Суми, було виявлено, що слідчим ОСОБА_4 було порушено норми кримінально-процесуального закону, а саме: його дії щодо повідомлення про підозру ОСОБА_2 не відповідають ст. ст. 276-278 КПК України, а тому адвокат просила прийняти постанову, якою визнати дії щодо оголошення повідомлення про підозру від 24.08.2022 року ОСОБА_2 не вчиненими та виключити з ЄРДР відомості про оголошення підозри ОСОБА_2 в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 366, ч. 1 ст. 365-2 КК України, що підтверджується копією ухвали слідчого судді у справі № 592/5756/22 від 02.09.2022 року та копією клопотання від 14.09.2022 року. Наприкінці робочого дня 16.09.2022 року, тобто крайнього строку для розгляду клопотання захисника відповідно до вимог ст. 220 КПК України, адвокат зателефонувала слідчому та поцікавилась, чи розглянуто клопотання та чи прийнято відповідний процесуальний документ, на що слідчий повідомив, що розгляне клопотання та повідомить про результати розгляду клопотання. Цього ж дня, на мобільний телефон захисника в системі Вайбер надійшло повідомлення, вмістом якого була постанова слідчого ОСОБА_5 від 16.09.2022 року Про задоволення клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження , а його резолютивна частина свідчить про те, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 . Було відмовлено, що підтверджується копією постанови. Як слідує з повідомлення про підозру 24.08.2022 року слідчий ОСОБА_6 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000192 від 10.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 366, ч. 1 ст. 365-2 КК України та встановивши наявність достатність доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України повідомив ОСОБА_2 про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що підтверджується копією повідомлення про підозру. Але вказане в повідомленні про підозру, а саме про те, що слідчий повідомив про підозру ОСОБА_2 не відповідає дійсним обставинам та вимогам кримінального процесуального закону, виходячи з наступного. ОСОБА_2 тимчасово відсутня за місцем свого проживання в зв`язку з повномасштабним вторгнення російської федерації на територію України та початком військових дій і яка, рятуючи життя своєї дитини, була вимушена виїхати за межі України, про що слідчому достовірно відомо та про що вона йому повідомила в телефонному режимі та вказаний факт підтверджується копією роздруківки з інформаційної системи Дія . 24.08.2022 року слідчим вчинялись дії щодо оголошення повідомлення про підозру матері ОСОБА_2 ОСОБА_7 . Але, не надаючи доступ до матеріалів кримінального провадження у визначений законом строк, слідчий ОСОБА_8 допустив бездіяльність, якою порушуються охоронювані законом права та інтереси ОСОБА_2 , якій з мережі Фейсбук стало відомо про те, що ОСОБА_8 опублікував інформацію про те, що їй повідомлено про підозру, хоча жодних процесуальних дій відносно неї не вчинялось, а вчинені дії щодо оголошення підозри її матері є протиправними, оскільки ОСОБА_8 в протизаконний спосіб заманив матір ОСОБА_2 ОСОБА_9 до кабінету, де її зачинив та утримував і намагався вручити повідомлення про підозру, хоча ОСОБА_10 повідомила слідчого про те, що вона разом з ОСОБА_11 не проживає та не є особою, якій може бути вручено таки документ. З приводу незаконних дій слідчого ОСОБА_5 ОСОБА_7 звернулась до ТУ ДБР у м. Полтаві з заявою про вчинення злочину відносно неї, що підтверджується копією заяви. Також, про протиправні дії слідчого ОСОБА_5 був повідомлений начальник Сумського РУП ГУНП в Сумській області, що підтверджується копією повідомлення від 29.08.2022 року, що направлено адвокатом. Ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені нездійснення інших процесуальних дій слідчим, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк і в тому числі, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Оскільки в задоволенні клопотання адвоката слідчий відмовив та не здійснив процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, захисник вимушена звернутись до слідчого судді з даною скаргою на нездійснення процесуальних дій слідчим. Повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення. Викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість більш цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту. Ігнорування слідчим вимог чинного законодавства щодо виконання вимог ст. 278 КПК України призвело до порушення засади законності, передбаченої ст. 9 КПК України. Серед завдань кримінального провадження, окреслених у ст. 2 КПК України, законодавець визначив такі, як захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Велика Палата Верховного Суду вважає, що дотримання гарантії законності досягається саме на етапі формування та об`єктивації волевиявлення щодо повідомлення про підозру уповноваженим на це суб`єктом, яке включає в себе: 1) перевірку підстав для повідомлення підозри зазначеним суб`єктам (ст. 276 КПК України) та виконання вимог щодо реалізації цих підстав; 2) складання та підписання такого повідомлення про підозру прокурором відповідно до вимог ст. 277 КПК України, а також реалізацію (за необхідності) ними повноважень щодо повідомлення нової або зміни раніше повідомленої підозри в порядку, визначеному ст. 279 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду вважає, що вручення процесуального документа (повідомлення про підозру) , а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру. Щодо процедури повідомлення та роз`яснення прав підозрюваному колегія суддів звертає увагу на таке. Предметом повідомлення (та за необхідності роз`яснення) у цьому випадку є права підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК України. Як слідує з повідомлення про підозру від 24.08.2022 року, жодні права ОСОБА_2 не були роз`яснені, а також їй не було вручено повідомлення про підозру, про що свідчить відсутність її підпису про його отримання та відсутність будь-якого процесуального документу про її відмову в отриманні письмового повідомлення про підозру. Велика Палата Верховного Суду вважає, що необхідно враховувати порядок вручення підозри, встановлений у ст. 278 КПК України. Так, за ч. ч. 1-3 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру повинно бути врученим у день його складення, а в разі, якщо особа затримана, то повідомлення про підозру вручається їй не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту затримання. Виходячи з ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення (яким також є і повідомлення про підозру особі) є процесуальною дією (однією дією, а не кількома діями) , за допомогою якої слідчий, прокурор повідомляє певного учасника кримінального провадження про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Отже, вказана кримінальна процесуальна норма також підтверджує висновок, що процесуальна дія у вигляді повідомлення про підозру може бути вчинена виключно однією і тією самою особою (неможливо розпочинати процесуальну/слідчу дію однією особою, а закінчувати її іншою особою) і вона вважається закінченою (належно вчиненою) виключно після повідомлення відповідній особі про це шляхом вручення їй належного повідомлення про підозру. Тому своєчасне невручення повідомлення про підозру самій особі належним слідчим чи прокурором (до 24 годин дня його складання, згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України) чи не направлення його належним чином за місцем проживання особи для вручення (до закінчення роботи поштових відділень у день складення повідомлення про підозру, згідно зі ст. 116 КПК України) має своїм наслідком невиконання обов`язку щодо вручення підозри особі слідчим, прокурором у встановлений проміжок часу та втрату права на його вручення, а також і втрату чинності самого повідомлення, оскільки воно вже не може бути вручене особі. Подальше вручення особі даного повідомлення є незаконною процесуальною дією, яка має наслідком її недійсність, що відповідно до ст. 7 КПК України не породжує жодних правових наслідків для особи, яка у такому випадку відповідно не набуває процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваним стає лише особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру шляхом належного вручення такого повідомлення. Таким чином, у випадку неналежного здійснення повідомлення особі про підозру і не набуття нею процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні така особа, враховуючи викладені обставини, не може набути статусу обвинуваченого і підсудного навіть за умов складення щодо неї обвинувального акта. Ч. 1 ст. 278 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень та згідно ч. 2 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем її проживання, повістка для передачі вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає. Оскільки ОСОБА_2 тривалий час перебуває поза межами України з незалежних від неї обставин, а ОСОБА_7 разом з донькою не проживає за місцем її реєстрації, то слідчий не мав законних підстав оголошувати матері ОСОБА_2 повідомлення про підозру її доньці, оскільки намагання вчинити таку процесуальну дію є порушенням ч. 2 ст. 135, ст. 278 КПК України, оскільки, взагалі така процесуальна дія, як Оголошення про підозру нормами чинного КПК України не передбачена. Підтвердженням протиправних дій щодо оголошення повідомлення про підозру ОСОБА_2 її матері ОСОБА_7 , яка з донькою не проживає, є той факт, що ОСОБА_2 з 24.05.2015 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, подружжя має спільну дитину, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та окремо проживають своєю сім`єю в квартирі, що була придбана чоловіком ОСОБА_13 , розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру прав на нерухому майно про реєстрацію права власності. У вказаній квартирі сім`я ОСОБА_2 проживає з червня 2020 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Той факт, що ОСОБА_7 є особою, яка не проживає з особою, яку повідомлялось про підозру, підтверджується протоколами опитування свідків та інших осіб від 29.08.2022 року та від 20.09.2022 року, що складені адвокатом ОСОБА_3 в порядку ст. 93 КПК України з метою встановлення фактичного місця проживання ОСОБА_2 . Так, свідок ОСОБА_14 , що мешкає в кв. АДРЕСА_2 пояснила про те, що вона мешкає в даному будинку з 2002 року. Їй відома ОСОБА_2 , як сусідка, що мешкає в кв. АДРЕСА_3 з червня 2020 року та повідомила про те, що вважає, що ОСОБА_13 постійно проживає у вказаній квартирі зі своєю сім`єю, оскільки доволі часто її зустрічала, коли ОСОБА_13 зранку водила сина до садочка. Вона пояснила про те, що на даний час ОСОБА_13 в квартирі не проживає, оскільки виїхала з дитиною за кордон в зв`язку з війною. Також вона пояснила про те, що матір ОСОБА_13 вона не знає, ніколи її не бачила. Свідок ОСОБА_15 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 пояснив про те, що йому відома ОСОБА_2 , оскільки вона мешкає поруч в кв. АДРЕСА_3 з 2020 року разом з чоловіком ОСОБА_16 та сином ОСОБА_17 . На даний час вона в квартирі не проживає, бо на початку війни виїхала з дитиною за кордон. Матір Мілени він не знає, вона ніколи з сім`єю ОСОБА_18 не проживала. Свідок ОСОБА_19 пояснила про те, що проживає в кв. АДРЕСА_5 з 1982 року. ОСОБА_7 знає близько 20 років, оскільки ОСОБА_20 разом з чоловіком та двома дітьми купили кв. АДРЕСА_6 , яка знаходиться в одному тамбурі з її квартирою. Діти сім`ї ОСОБА_21 це донька ОСОБА_13 та син ОСОБА_22 . Мілена заміжня та має свою сім`ю, а ОСОБА_22 військовий в м. Києві. Вона пояснила про те, що ОСОБА_13 не проживає в квартирі батьків близько півтора роки, а проживає десь окремо зі своїм чоловіком та сином. В кв. 111 проживає лише ОСОБА_23 та її чоловік ОСОБА_24 , який періодично знаходиться на заробітках. Вказані факти підтверджуються копіями протоколів опитування свідка та вказані свідки готові підтвердити зазначені обставини в судовому засіданні. З викладеного слідує, що слідчим ОСОБА_25 було порушено встановлений нормами ст. ст. 277, 278 КПК України порядок повідомлення про підозру, а як наслідок, нездійснення відповідних процесуальних дій, які слідчий мав вчинити у встановлений законом строк, тобто вручити повідомлення про підозру 24.08.2022 року ОСОБА_2 є протиправним, а тому внесені відомості до ЄРДР щодо повідомлення про підозру мають бути виключені. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі апеляційного суду Сумської області від 05.02.2019 року у справі № 591/8670/15-к, провадження № 11-сс/788/34/16) , в якій апеляційний суд Сумської області констатував факт того, що повідомлення про підозру не було вручено відповідно до вимог закону, а тому особа не є особою, що може вважатись підозрюваним, тому ухвалу суду про накладення арешту на майно було скасовано та в задоволенні клопотання слідчого було відмовлено, що підтверджується такою ухвалою. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 536/2475/14-к. У ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначається наступне: кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Складовими права на ефективний засіб юридичного захисту визначається право на подачу скарги до державних органів у разі порушення ними прав та свобод, передбачених Конвенцією, а також розгляд такої скарги по суті. Під ефективним слід розуміти такий засіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. За змістом ефективний засіб захисту повинен відповідати природі порушеного права, характеру допущеного порушення та наслідкам, які спричинило порушення права особи. Ст. 13 Конвенції не передбачає особливої форми правового захисту: держави мають певну дискрецію, яка зводиться до можливості вибору способу виконання свого зобов`язання, але характер права, що знаходиться під загрозою, має значення для типу способу, який держава зобов`язана забезпечити. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003) , у п. 145 рішення від 15.11.1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив про те, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни) . Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. ст. 2, 9, 17, 276, 277, 278, 303 КПК України, - вона просила: 1. Скасувати постанову слідчого ОСОБА_26 від 16.09.2022 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання дій щодо оголошення повідомлення про підозру від 24.08.2022 року ОСОБА_2 не вчиненими та виключити з ЄРДР відомості про оголошення підозри ОСОБА_2 в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 366, ч. 1 ст. 365-2 КК України. 2. Визнати нездійсненими процесуальні дії щодо повідомлення про підозру від 24.08.2022 року ОСОБА_2 та зобов`язати слідчого вчинити певні дії, а саме: виключити з ЄРДР відомості про оголошення підозри ОСОБА_2 в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 366, ч. 1 ст. 365-2 КК України (вхідний № 19697 від 26.09.2022 року) (а. п. 1-5) .

Ознайомившись зі скаргою представниці особи, права якої обмежуються під час кримінального провадження ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 щодо нездійснення процесуальних дій в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року, перевіривши додані до неї копії документів, з`ясувавши дотримання заявником вимог, передбачених ст. ст. 303, 304 КПК України, прихожу до наступного висновку.

Із змісту клопотання в порядку ст. 220 КПК України, адресованого слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, що здійснюють досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року, вбачається, що у зв`язку із наданням правових послуг адвоката ОСОБА_2 в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 366, ч. 1 ст. 365-2 КК України, та у зв`язку з тим, що лише 06.09.2022 року їй був наданий доступ до матеріалів кримінального провадження згідно ухвали слідчого судді Ковпаківського райсуду м. Суми у справі № 592/5756/22 від 02.09.2022 року, з яких їй стало відомо про складене слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 повідомлення про підозру ОСОБА_2 , вона звертається до слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції з даним клопотанням, виходячи з наступного. Виходячи з матеріалів досудового розслідування, повідомлення про підозру від 24.08.2022 року ОСОБА_2 їй не було вручено, як і не були роз`яснені права підозрюваного. Вчинені слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 протиправні дії щодо оголошення такої підозри її матері ОСОБА_7 є такими, що в повному обсязі порушують вимоги КПК України щодо вручення повідомлення про підозру особі, що визначені ст. 278 КПК України щодо строку вручення повідомлення, а саме: в день його складання, оскільки ОСОБА_4 зі своїм братом ОСОБА_27 прибували 23.08.2022 року на роботу до ОСОБА_7 , де намагались вчинити ті ж дії та почали складати протокол, складання якого не завершили, так як кудись поспішали, що підтверджується копією то протоколу, що отримала від слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 ОСОБА_7 . Тим більше, жодною нормою КПК України не передбачено такої процесуальної дії як оголошення повідомлення про підозру. При цьому, жодного виклику самої ОСОБА_2 слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенант поліції ОСОБА_6 не здійснював, оскільки, як слідує з матеріалів досудового розслідування, йому достовірно відоме місцезнаходження ОСОБА_2 , яка перебуває за межами України разом з дитиною в зв`язку з війною, від якої спасала своє дитя та своє життя. Ст. 110 КПК України встановлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого приймаються у формі постанови. За ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої зокрема слідчий повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення. Згідно ч. 2 вказаної норми Кодексу повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому гл. 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття. Виходячи зі змісту положень гл. 11 КПК України, а саме: ст. 135 КПК України, слідує, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає. Згідно ч. 7 ст. 135 КПК України повідомлення особі, яка проживає за кордоном, вручається їй згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського) представництва. Як слідує з матеріалів кримінального провадження, будь-яка розписка матері ОСОБА_11 ОСОБА_7 про вручення їй повідомлення про підозру її дочці ОСОБА_2 відсутня. Тим більше, ОСОБА_2 не проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , про що у неї маються відповідні докази та відповідно до ст. 1 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції члени сім`ї особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, в тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, з чого слідує, що ОСОБА_2 не набула статусу підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні, а дії слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 та його брата-близнюка ОСОБА_6 є протиправними. Таким чином, виходячи зі змісту ст. ст. 276-278 КПК України, повідомлення про підозру від 24.08.2022 року, складене слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 не відповідає вищезазначеним вимогам КПК України, а тому підлягає скасуванню. Виходячи з вищевикладеного, вона просила прийняти постанову, якою визнати дії щодо оголошення повідомлення про підозру від 24.08.2022 року ОСОБА_2 не вчиненими та виключити з ЄРДР відомості про оголошення підозри ОСОБА_2 в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 366, ч. 1 ст. 365-2 КК України. Відповідно до вимог ст. 220 КПК України клопотання має бути розглянуто в строк не більше трьох днів з моменту подання і задоволено. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткове відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй. На підставі викладеного, вона просила розглянути дане клопотання, у встановлений законом строк, повідомити про наслідки його розгляду, зателефонувавши на номером або надіслати за адресою: АДРЕСА_7 . В іншому випадку вона вимушена звернутись до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого та заявою про перешкоджання здійснення адвокатської діяльності (а. п. 8) .

Із змісту постанови про задоволення клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від 16.09.2022 року вбачається, що слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 10.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України, встановив наступне. Він повідомляє про те, що клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 було зареєстровано в Сумському РУП ГУНП в Сумській області за вхідним № 3901/СВ від 14.09.2022 року. Крім того, клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_2 в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України, уважно розглянуте, прийняте до уваги та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000192. Згідно ст. 220 КПК України клопотання в ході досудового розслідування може подавати сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника. Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. У разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (гл. 11 КПК України, ст. ст. 135, 136 КПК України) , тобто шляхом: - надіслання поштою, електронною поштою; - вручення дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає, для передачі; - вручення житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Враховуючи вищезазначене, чинний КПК України передбачає можливість вручення повідомлення про підозру дорослому члену сім`ї особи для подальшої передачі. Вичерпний перелік осіб, які є членами сім`ї, який використовується судами, визначений ст. 1 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції . Так, це можуть бути особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Тобто, підсумовуючи вищевикладене, повідомлення про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України, виконане відповідно до норм КПК України, а тому у виключенні з ЄРДР відомостей про повідомлення про підозру ОСОБА_2 немає жодних процесуальних підстав. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 91, 92, 110, 220 КПК України, постановив: 1. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_2 в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України, відмовити. 2. Копію цієї постанови направити захиснику ОСОБА_3 (а. п. 9) .

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Висновок про необхідність відмови у відкритті провадження мотивується тим, що скарга подана на дії та бездіяльність, що не підлягає оскарженню (у запропонованій/сформованій редакції) під час проведення досудового розслідування в порядку ст. ст. 303, 304 КПК України.

Так, об`єктом оскарження в порядку гл. 26 КПК України може бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Ч. 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Ч. 2 ст. 303 КПК України визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами ст. ст. 314-316 КПК України.

П. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, кримінальний процесуальний закон містить посилання про наявність обов`язкового взаємозв`язку між обов`язком слідчого, дізнавача, прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Таким чином, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

В іншому випаду, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, особа наділена правом оскаржити повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги положення підрозділу 6 Дотримання слідчим суддею та суддею вимог про створення необхідних умов для реалізації стороною захисту своїх процесуальних прав листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Узагальнення про судову практику забезпечення права на захист у кримінальному провадженні від 01.07.2015 року (опублікування в періодиці: Судова практика, 2015, 00, № 3; Закон і Бізнес, 2015, 10, № 43; Закон і Бізнес, 2015, 10, № 44; Часопис цивільного і кримінального судочинства, 2015, 00, № 6; Кримінальне судочинство. Судова практика у кримінальних справах, 2015, 00, № 4) , із змісту якого вбачається, що суддям необхідно враховувати, що відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, а в ч. 6 цієї статті закріплено обов`язок суду створити, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. При цьому згідно з ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій може бути під час досудового розслідування оскаржене особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником. Результати аналізу судової практики свідчать про те, що захисники, фактично оскаржуючи відмову в проведенні за їх клопотанням слідчих дій, звертаються до слідчих суддів зі скаргами на бездіяльність слідчого, яка полягає у непроведенні слідчих дій, ініційованих стороною захисту. Слідчі судді обґрунтовано відмовляють у відкритті провадження за такими скаргами, оскільки така бездіяльність не є предметом оскарження згідно з положеннями, закріпленими у ч. 1 ст. 303 КПК України. У свою чергу слід мати на увазі, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України предметом оскарження є бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Згідно з ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Таким чином, слідчим суддям необхідно приймати різні процесуальні рішення при одержанні скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у не вчиненні ініційованих слідчих (розшукових) дій (відмовляти у відкритті провадження) , та скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невиконанні обов`язку з розгляду клопотання у триденний строк (за відсутності інших підстав для відмови у відкритті провадження чи повернення скарги розглядати її по суті заявлених вимог) .

Також вважаю за можливе взяти до уваги положення підрозділу 1.3. Оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року (опублікування в періодиці: Закон і Бізнес, 2017, 03, № 12; Закон і Бізнес, 2017, 04, № 13) , із змісту якого вбачається, що бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна) , є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Результати аналізу судової практики свідчать, що у зв`язку з хибним розумінням скаржниками саме цього виду бездіяльності слідчі судді приймають багато ухвал про відмову у відкритті провадження відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України з тих підстав, що скарга подається на бездіяльність слідчого чи прокурора, яка не підлягає оскарженню. Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй. При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише не вчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням. У цілому результати аналізу судової практики свідчать, що слідчі судді не розглядають по суті скарги, зумовлені бездіяльністю, оскарження якої ст. 303 КПК України не передбачено. Зокрема, це стосується того, що зазначена норма не передбачає оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до неналежного досудового розслідування . Враховуючи вимоги ст. 304 КПК України, в разі надходження на розгляд таких скарг слідчим суддям необхідно відмовляти у відкритті провадження, а не в їх задоволенні, оцінюючи їх обґрунтованість. Слідчі судді не завжди приймають обґрунтоване процесуальне рішення при встановленні тієї обставини, що подана скарга не є предметом розгляду відповідно до ст. 303 КПК України. Зокрема, трапляються випадки, коли за наведених обставин слідчий суддя, замість рішення про відмову у відкритті провадження, приймав рішення про відмову в задоволенні скарги навіть без аналізу її обґрунтованості. Таким чином, необхідно враховувати, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України. Водночас слід зазначити, що бездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих (розшукових) , дій може бути предметом оскарження лише у тих випадках, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись із відповідним клопотанням до слідчого. За відсутності такого попереднього клопотання слідчі судді приймають обґрунтовані рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою.

Тому, аналізуючи підстави відмови (п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України) та за наявності її безпідставності слідчий суддя має право зобов`язати слідчого або прокурора вчинити певні процесуальні дії, а за відсутності такої відмови в порядку ст. 220 КПК України зобов`язати слідчого або прокурора надати відповідь у 3 денний строк.

За таких підстав прихожу до висновку про те, що у відкритті провадження за скаргою представниці особи, права якої обмежуються під час кримінального провадження ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 щодо нездійснення процесуальних дій в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року, слід відмовити, оскільки представниця особи, права якої обмежуються під час кримінального провадження ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_3 не скористалася наданим їй КПК України правом у відповідний спосіб впливати на хід досудового розслідування, а саме: положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, тому дії, які представниця особи, права якої обмежуються під час кримінального провадження ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_3 просить вчинити слідчого суддю за їх теперішнього обґрунтування виходять за межі ст. 303 КПК України.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження у справі за скаргою представниці особи, права якої обмежуються під час кримінального провадження ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 щодо нездійснення процесуальних дій в кримінальному провадженні № 0000192 від 10.11.2021 року, відмовити.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскільки ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, відтак строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Апеляційна скарга подається на ухвали слідчого судді безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1