Провадження №1-кп/761/1456/2022
В И Р О К
Іменем України
16 травня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 120 201 001 000 069 79 від 26.10.2020, у якому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кокчетав (Республіка Казахстан), громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-25.08.2009 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців;

-28.10.2013 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-26.03.2015 Конотопським міським судом Сумської області за ч. 2 ст. 289 , ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-24.05.2019 Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185, ст.75 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки;

-27.11.2020 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 , ч. 1 ст. 357, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 2 місяці;

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний злочин проти чужої власності за таких обставин.

ОСОБА_6 26.10.2020, приблизно о 20.30 год., перебуваючи на території автостанції «Київ», за адресою м. Київ, вул. С.Петлюри, 32, помітив раніше незнайомого ОСОБА_7 , який спав на лавці, поруч з ним стояв рюкзак з особистими речами.

У зв`язку з цим у обвинуваченого виник протиправний намір щодо заволодіння зазначеним майном.

Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, діючи таємно, повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_6 підійшов до потерпілого та викрав його майно, а саме - рюкзак «Winner Stile» з особистими речами, вказані предмети матеріальної цінності для потерпілого не становлять, з кишені куртки потерпілого обвинувачений викрав мобільний телефон марки «Huawei», модель SLA-L22, вартістю 1 150 грн.

Заволодівши майном потерпілого, обвинувачений з місця вчинення злочину зник, завдавши своїми діями матеріальної шкоди потерпілому на суму 1 150 грн.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений свою вину беззаперечно визнав, дав показання, які повністю відповідають обставинам, викладеним у цьому вироку. Щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим, судом досліджені протокол затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України, висновок товарознавчої експертизи, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, відповідно до протоколу затримання від 27.10.2020 під час особистого обшуку у обвинуваченого вилучений рюкзак «Winner Stile» з речами потерпілого, мобільний телефон марки «Huawei», модель SLA-L22.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 10.11.2020 № 367 ринкова вартість мобільного телефону марки «Huawei», модель SLA-L22, за станом на 26.10.2020 складає 1 150 грн.

Постановою слідчого від 27.10.2020 рюкзак «Winner Stile» з особистими речами ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Huawei», модель SLA-L22, визнані речовими доказами та передані потерпілому для зберігання.

Суд, дослідивши всебічно та неупереджено обставини кримінального провадження, оцінивши у відповідності до вимог ст. 94 КПК кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як повторне таємне викрадення чужого майна.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів.

Зокрема, вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 27.11.2020 ОСОБА_6 за злочин, вчинений 04.06.2020, із застосуванням ст. 71 КК України за ч. 2 ст. 185 , ч. 1 ст. 357 КК України, засуджений до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 2 місяці.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка згідно з ст. 67 КК обтяжує покарання, є рецидив злочину.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд також бере до уваги, що вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості фактично стали для обвинуваченого джерелом його матеріального забезпечення.

Отже, дані про особу обвинуваченого, у тому числі щодо його попередніх судимостей, свідчать, що отримання чужого майна шляхом вчинення протиправних дій не є для обвинуваченого випадковим.

Таким чином, за сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що до ОСОБА_6 має бути застосоване покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій зазначеної статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_6 має бути призначене за сукупністю злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 63, 65, ст. 70 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 27.11.2020, та покарання, призначеного ОСОБА_6 цим вироком, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбування призначеного покарання відраховувати з 26.04.2022, зарахувати у строк покарання період затримання ОСОБА_6 з 26.10.2020 по 30.12.2020.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Заставу у сумі 4 204 грн. звернути в дохід держави.

Речові докази, передані потерпілому на зберігання, залишити останньому як власнику; DVD-R диск для лазерних систем зчитування зберігати при матеріалах судового провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1