Справа № 331/3439/22
Провадження № 1-і/331/10/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у режимі відеоконференцзвязку у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 01.02.2021 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, громадянина України, має повну середню освіту, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
До провадження судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшли матеріали клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185КК України.
Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.1, п. 3 та п. 5 ч.1 ст.177КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжких злочинів, за вчинення якого, у разі доведення його винуватості в суді, йому загрожує позбавлення волі на строк до двандацяти років. Обвинувачений є раніше неодноразово засудженим, на розгляді суду знаходяться обвинувальні акти щодо декількох кримінальних правопорушень. Прокурор в обґрунтування наявності ризиків також посилається на відсутність постійного місця проживання та постійного заробітку, та той факт, що обвинувачений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Крім того, прокурор зазначає про можливість незаконного впливу на свідків і потерпілого, що може перешкодити об`єктивному розгляду кримінального провадження з огляду на характер інкримінованих злочинів. Вказане дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, що призведе до відсутності можливості досягнення вимог ст. 2 КПК України в частині притягнення того, хто вчинив злочин до відповідальності в міру своєї вини та, у свою чергу, відновлення соціальної справедливості. Зібраними матеріалами досудового розслідування підтверджується обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень. Стан здоров`я обвинуваченого дозволяє його подальше утримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.
Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив про необґрунтованість підозри за епізодом ч. 3ст. 187 КК України, оскільки до потерпілого він насильство не застосовував, крім того, потерпілий був винен йому гроші. Щодо епізодів злочинної діяльності інкримінованих обвинувальними актами за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України пояснень не надавав.
Спростовуючи наявні ризики зазначив, що на разі не може впливати на потерпілого та свідків, оскільки у зв`язку із збройною агресією їх місце проживання йому не відоме. Зазначив про те, що його сестра наразі проживає у м. Запоріжжі, за адресою місця мешкання якої до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Просить обрати йому інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Захисник обвинуваченого підтримав його пояснення, просив не продовжувати дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обрати інший, не пов`язаний із позбавленням волі.
Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.
В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 01.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України.
24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24.02.2022. Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строк дії воєнного стану в України продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14 вересня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської областей)», у зв`язку з неможливістю Бердянським міськрайонним судом Запорізької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ на Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.
Передачу кримінального провадження відносно ОСОБА_4 для розгляду по суті до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, Бердянським міськрайонним судом Запорізької області не забезпечено
Згідно ч.1, 2ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали тримання під вартою та слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2021 року ЄУН 310/783/21, провадження №1-кс/310/145/2021 підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000060 від 01.02.2021 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно протоколу затримання, ОСОБА_4 було затримано 01 лютого 2021 року.
Доданим до матеріалів клопотання витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що у кримінальному провадження, внесеному до ЄРЛР за №0000050 від 01.02.2021 об`єднано декілька кримінальних проваджень, у яких ОСОБА_4 є обвинуваченим.
У подальшому термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року (справа №310/1804/21, провадження №1-і/195/203/22)
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені під час обрання запобіжного заходу та про які зазначено стороною обвинувачення, із ступеня тяжкості злочину та особи обвинуваченого, а також приймає до уваги те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під варту, на теперішній час не відпали.
Наявність обґрунтованої підозри підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом. Крім того, сам обвинувачений про розгляді клопотання про продовження дії запобіжного заходу не заперечував вчинення ним інкримінований злочинів, лише не погоджується із правовою кваліфікацією діяння, яке кваліфіковано стороною обвинувачення за ч. 3 ст. 187 КК України.
Наявність ризику переховування підтверджується тим, що місце реєстрації знаходиться на тимчасово окупованій території, у с. Старопетрівка, Бердянського району. Крім того, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним також дає підстави вважати, що він може переховуватися від суду. Позиція обвинуваченого щодо можливості проживати разом із сестрою на території м. Запоріжжя не конкретизована, суду не надано жодних доказів наявності у обвинуваченого сестри, її згоди на спільне проживання, а також наявності у її користуванні конкретного об`єкту нерухомого майна.
Надаючи оцінку ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, суд враховує характер інкримінованих злочинів, які пов`язаний із застосуванням насильства та проникненням до житла потерпілого, а також той факт, що потерпілий та свідки не допитані у судовому засіданні. З огляду на ці обставини, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є високим.
Суд також оцінює ризик повторного вчинення кримінального правопорушення як дуже високий з огляду на те, що обвинувачений був неодноразово засуджений за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, крім того, у справі, що ж предметом судового розгляду, йому інкриміновано вчинення ряду корисливих злочинів, вчинених протягом нетривалого періоду часу. Також, суд враховує відсутність роботи до звільнення.
На недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою вказує те, що обвинувачений не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має, що підтверджує наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що в разі звільнення обвинуваченого з-під варти він може перешкоджати завершенню розгляду кримінального провадження, ухилятися від участі у судових засіданнях, крім того, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також враховуючи вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає, що підстави для застосування запобіжного заходу з тримання під вартою не відпали, альтернативні більш м`які запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою та її продовження.
Доводи про можливість змінити запобіжний захід на інший у вигляді домашнього арешту не конкретизовані і не мстять посилань на конкретну адресу, за якою можливо буде застосувати такий запобіжний захід.
Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 177, 178, 181, 183, 331, 371, 372, КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 04 грудня 2022 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.
Повний текст ухвали оголошений 10 жовтня 2022 року об 11 год.00 хв.
Суддя: ОСОБА_1