Єдиний унікальний № 946/4235/22
Провадження № 1-кп/946/490/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України
про закриття кримінального провадження

01 вересня 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провів у місті Ізмаїл Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру про суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000826, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, ОСОБА_3 , законна представниця ОСОБА_5 , захисниця ОСОБА_6 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла юридична особа ГВСП «Кілійський суднобудівельний-судноремонтний завод».

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, а саме ОСОБА_3 та його законна представниця ОСОБА_5 до суду не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про час та місце проведення судового засідання неодноразово повідомлялися належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення та розписками. Отже, судом у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) порядку вживалися розумні та належні заходи щодо забезпечення їх участі у судовому провадженні. Таким чином, судом були створені всі умови для реалізації прав особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, а саме ОСОБА_3 та його законної представниці ОСОБА_5 на доступ до правосуддя, однак вони не скористалися своїм правом та не з`явилися до суду. Чинним КПК не передбачена можливість застосування до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, та до її законного представника таких заходів забезпечення кримінального провадження як накладення грошового стягнення та привід, у зв`язку з чим належними та передбаченими чинним КПК заходами, а саме судовим викликом, суду не вдалося забезпечити участь ОСОБА_3 та його законної представниці ОСОБА_5 у суді. Отже, вжиті заходи відповідають вимогам КПК та практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенню від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Таким чином, слід констатувати, що неявка особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, та її законної представниці, виклик яких був здійсненний у відповідності до положень КПК, та неповідомлення ними суд про причину неявки, в даному конкретному випадку, може свідчити про недобросовісне користування зазначеними особами належними їм процесуальними правами та на неналежне виконання ними процесуальних обов`язків.

До того ж, за змістом ч. 1 ст. 500 КПК, участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, у судовому провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру не передбачена. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_3 на даний час набув повноліття, представлений захисником, суд з урахуванням недобросовісного користування законною представницею ОСОБА_5 належними їй процесуальними правами та неналежне виконання нею процесуальних обов`язків не визнав необхідною її участь у судовому засіданні, у зв`язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 488 КПК її неприбуття не зупиняє судового провадження.

За таких умов, суд дійшов висновку про проведення судового засідання за відсутністю особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, ОСОБА_3 та його законної представниці ОСОБА_5 .

Представник потерпілої юридичної особи у судове засідання також не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 325 КПК, дійшов висновку про проведення судового засідання без його участі.

У судове засідання також не з`явилися представники служби у справах дітей та уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, що за змістом ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 496, ч. 1 ст. 500 КПК не перешкоджає проведенню судового засідання.

Суть питання, що вирішується
1.Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру з додатками про суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки ч. 3 ст. 185 КК, відносно ОСОБА_3 разом з обвинувальним актом відносно інших осіб надійшло до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 25.03.2022, яке ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.02.2022 було повернуте для розгляду до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. Ухвалою від 28.03.2022 було призначено підготовче судове засідання, а ухвалою від 21.06.2022 матеріали кримінального провадження відносно особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру про суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки ч. 3 ст. 185 КК, ОСОБА_3 були виділені в окреме провадження, після чого ухвалою від 24.06.2022 знов було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст.ст. 314 315 КПК.

Встановлені судом обставини
2.Так, в кінці вересня на початку жовтня 2014 року приблизно в обідній час, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 185 КК, знаходячись на стадіоні «Дунаєць» у м. Кілія, спільно з іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, умисно, з корисливих мотивів, перелізли через суміжний паркан, потрапивши на територію Кілійського суднобудівельно-судноремонтного заводу, де проникли через вікно до приміщення плавмастерської та таємно викрали силовий кабель 15 мм кв. довжиною 15 м вартістю 250 грн за один погонний метр, після чого з місця вчинення діяння зникли, чим спричинили матеріальну шкоду Кілійському суднобудівельно-судноремонтному заводу на загальну суму 3 750 грн.
3.Крім того, в кінці вересня на початку жовтня 2014 року у нічний час, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 185 КК, знаходячись на стадіоні «Дунаєць» у м. Кілія, спільно з іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, умисно, з корисливих мотивів, перелізли через паркан зазначеного стадіону, після чого перелізли через паркан заводу, потрапивши на територію Кілійського суднобудівельно-судноремонтного заводу, де через вікно, в якому було відсутнє скло, проникли до приміщення ливарного цеху, де шляхом зрізання заздалегідь приготовленим ножем таємно викрали два електродвигуни вартістю по 10 000 грн кожний, електричний силовий кабель 3х6 мм кв. довжиною 20 м вартістю 110 грн за один погонний метр, після чого з місця вчинення діяння зникали, чим спричинили матеріальну шкоду Кілійському суднобудівельно-судноремонтному заводу матеріальну шкоду на загальну суму 22 200 грн.
4.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки ч. 3 ст.185 КК.

5.Захисниця ОСОБА_6 у судовому засідання заявила клопотання про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру та про закриття кримінального провадження, у зв`язку з тим, що на час судового провадження відносно ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру він набув повноліття, що унеможливлює застосування відносно нього таких заходів, а тому кримінальне провадження слід закрити. Захисниця ОСОБА_6 ще додала, що на даний час також закінчилися і строки давності.

6.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , зазначивши, що у випадку постановлення ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру, то вона не зможе бути виконана, у зв`язку з набуттям ОСОБА_3 повноліття.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
7.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру та про закриття кримінального провадження з таких підстав.

8.Вимогами ч. 2 ст. 97 КК визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу. В свою чергу, ст. 105 КК передбачає, що примусові заходи виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 цієї статті, можуть бути застосовані до неповнолітнього.

9.Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що примусові заходи виховного характеру можуть бути застосовані виключно до неповнолітнього. Вони застосовуються, не лише за умови вчинення особою, яка після досягнення 11-річного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, а і якщо під час постановлення ухвали про застосування таких заходів, особа перебувала у неповнолітньому віці. Цей висновок суду повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 303/2121/19.

10.Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 на час судового провадження набув повноліття, то до нього у будь-якому разі не можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру.

11.Згідно ч. 2 ст. 500 КПК, судовий розгляд про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності, завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

12.Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 501 КПК випливає, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження, якщо не буде доведено чи мало місце суспільно небезпечне діяння або чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ці діяння.
13.Водночас, ані наведеною ст. 501 КПК, ані іншими нормами КПК не передбачені наслідки того, якщо буде встановлено, що до особи не слід застосовувати примусовий захід виховного характеру, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК також підлягає обов`язковому з`ясуванню.
14.До того ж пунктом 2 ч. 3 ст. 314 КПК закріплене право суду закрити провадження у підготовчому судовому засіданні, але у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

15.Отже, чинним КПК не врегульоване питання наслідків встановлення того, що до особи не може бути застосований примусовий захід виховного характеру, зокрема, внаслідок набуття цією особою повноліття, тоді як ч. 2 ст. 500, ч.ч. 1, 2 ст. 501 КПК встановлені повноваження суду щодо постановлення ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні і закриття кримінального провадження.

16.У зв`язку з цим суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК.
17.Так, ч. 6 ст. 9 КПК встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
18.Відповідно до положень ст. 7 КПК, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, диспозитивність та розумність строків.
19.А саме кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КПК). Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК). Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите (ч. 5 ст. 28 КПК).
20.Таким чином, враховуючи, що відносно ОСОБА_3 у зв`язку з набуттям ним повноліття у будь-якому разі не можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, то у зв`язку з цим суд, виходячи з наведених положень ст.ст. 7, 8, 9, 26, 28, ч. 2 ст. 500, ч. 2 ст. 501 КПК, вважає за доцільним постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.
Керуючись ч. 2 ст. 97, ч. 2 ст. 105 КК, ст. ст. 370 372, 500 501 КПК, суд

постановив:
1.Клопотання захисниці ОСОБА_6 задовольнити.

2.Відмовити у застосуванні примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 і кримінальне провадження про суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки ч. 3 ст.185 КК, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000826, відносно ОСОБА_3 закрити.

3.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

4.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1