Справа № 461/1021/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/353/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2022 року та апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2022 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зельона Гура, Республіки Польща, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 296 КК України, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Євпаторія АР Крим, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10
обвинувачений ОСОБА_9 , ОСОБА_7
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік. Згідно ст.76 КК України покладено на останнього обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та виправдано за ч.1 ст.186 КК України у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу та з часу фактичного звернення вироку до виконання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Оскарженою ухвалою від 18.04.2022 р. звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 296 КК України, в порядку ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження № 0002326 від 07.12.2020 року в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України закрито.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду та оскарженої ухвали суду, обвинувачений ОСОБА_9 07.12.2020 приблизно о 04 год. 20 хв., перебуваючи у громадському місці, на проїзній частині біля будинку на вул.Стефаника, 6 у м.Львові, в групі з ОСОБА_7 , порушуючи режим тиші у нічний час, під надуманим приводом, з мотивів явної неповаги до встановлених у суспільстві норм поведінки, у відповідь на висловлене ОСОБА_12 зауваження щодо недбайливого ставлення до автомобіля, яким він здійснював перевезення пасажирів, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, розпочали конфлікт з потерпілим, під час якого нанесли останньому удари руками по голові, заподіявши ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, та заподіяли технічні пошкодждення автомобілю марки «Skoda», моделі «Roomster», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні потерпілого, спричинивши пошкодження авто на суму 12841 грн. 32 коп.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, а саме в тому, що 07.12.2020 приблизно о 04 год. 20 хв., перебуваючи на проїзній частині біля будинку на АДРЕСА_4 , у ході раптово виниклого умислу, під час вчинення хуліганських дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито викрав його грошові кошти у сумі 4225 гривень, які він зберігав під сонцезахисним козирком у автомобілі марки «Skoda», моделі «Roomster», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався потерпілий.

Не погоджуючись із оскарженою ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18.04.2022 щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що, ухвала суду є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та порушенням вимог законодавства про кримінальну відповідальність.

Вважає, що для застосування статті 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного кримінального правопорушення обстановка вчинення кримінального правопорушення змінилася таким чином, що раніше вчинене діяння вже не може розглядатися як суспільно небезпечне, а тому врахування обставини введення воєнного стану, навпаки вимагає більш відповідального відношення до дотримання громадського порядку, який є безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_9 , та відповідно і до наслідків, які тягнуть за собою порушення громадського порядку в воєнний час, а відповідно і відповідальності за його порушення.

Також, початок здійснення волонтерської діяльності обвинуваченим ОСОБА_9 з 27.02.2022 р. , тобто через чотирнадцять місяців після скоєння кримінального правопорушення, пов`язаний з активізацією військової агресії російської федерації проти України розпочатої 24.02.2022, а не з добровільним волевиявленням ОСОБА_9 змінити свою поведінку після вчинення кримінального правопорушення настільки, щоб можливо зробити висновок про визнання його особою, що перестала бути суспільно небезпечною.

Зазначає, що вищевказані обставини не свідчать про зміну обстановки та не свідчать про те, що ОСОБА_9 не є суспільно-небезпечною особою, а також про те, що вказані обставини унеможливлюють вчинення ним кримінально караних діянь у майбутньому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись із вироком суду у даному кримінальному провадженні, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 ККУ.

Кримінальне провадження від 07.12.2020 року №0002326 на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України закрити у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_12 від обвинувачення у цьому кримінальному провадженні.

Вирок в частині визнання ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення - залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що ОСОБА_7 частково визнає вину, але хуліганських дій не вчиняв. Визнає, що був конфлікт між потерпілим (водієм таксі) ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Вказує, що ОСОБА_7 не завдавав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , а міг інстиктивно (рефлекторно) відмахнутись від газового балончика, тим самим неумисно вдарити ОСОБА_12 .

Наголошує на тому, що судом не було враховано, що потерпілий звернувся до медичної установи 8-ї клінічної міської лікарні через 12 год. після подій. З висновку експерта № 1736 вбачається, що експертиза проводилась з 08.12.2020 р. до 18.12.2020 р. на підставі виписки-епікризу від 07.12.2020 p., яким було рекомендовано потерпілому ОСОБА_12 з`явитись до експерта для визначення наявності ушкоджень. Потерпілий ОСОБА_12 так і не з`явився до експерта. Відтак, сторона захисту ставить під сумнів такий доказ, як висновок експерта №1736.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 не порушував загальноприйняті норми моралі, елементарні правила поведінки та принципи моральності та не мав умислу завдати тілесних ушкоджень. Вважає, що судом помилково кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України. Оскільки в діях підзахисного відсутня суб`єктивна ознака даного складу злочину - вираження явної неповаги до суспільства та загальноприйнятих норм моралі, застосування до потерпілого насильства відбулось через особисті неприязні стосунки, тому вірною кваліфікацією було б застосування ч.1 ст. 125 ККУ.

Просять апеляційний суд перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч. 1 ст.125 ККУ та, оскільки ОСОБА_7 повністю примирився з потерпілим ОСОБА_12 , про що свідчить письмова розписка та відшкодував моральні і матеріальні збитки, просять на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 та заперечив проти апеляційних вимог захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та їх захисників адвокатів ОСОБА_11 та Бориславського, які підтримали апеляційні вимоги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та заперечили проти апеляційних вимог прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, дані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції при винесенні оскаржених судових рішень щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 186 КК України передбачена кримінальна відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Частиною 2 ст. 296 КК України передбачена кримінальна відповідальність за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинені групою осіб.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 296 КК України.

Як вбачається із оскарженого вироку суду першої інстанції, за ч.1 ст. 186 КК України суд виправдав обвинуваченого ОСОБА_7 та визнав винуватим за ч. 2 ст. 296 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 ставиться у провину вчинення хуліганських дій у групі із ОСОБА_9 . Обвинуваченого ОСОБА_7 вироком Галицького районного суду м. Львова визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186 КК України та засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.04.2022 р. кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 296 КК України було закрито, а обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєне на підставі ст. 48 КК України.

Як вбачається із оскарженого вироку, суд першої інстанції, оцінюючи події, які мали місце 07.12.2020 р., лише формально покликався на наявні в матеріалах справи докази, не проаналізувавши їх належним чином. Також судом першої інстанції не наведено мотивів чому не взято до уваги покази потерпілого ОСОБА_12 та не проаналізовано їх у сукупності із іншими доказами в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України.

Не надано належної оцінки передумовам, які стали підставою для конфлікту між потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченими.

Також, як вбачається із оскарженого вироку потерпілий ОСОБА_12 безпосередньо в судовому засіданні не допитувався та суд не з`ясовував його думку щодо обставин події, які мали місце 07.12.2020 р. Є лише припущення сторони захисту, що ОСОБА_12 можливо переховується від суду та, можливо, перебуває за кордоном.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Щодо визнання винуватим обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України, то слід зазначити, що в даному випадку суд першої інстанції теж обмежився лишень перерахуванням, наявних у матеріалах справи доказів, не вдаючись у їх аналіз із точки зору їх належності та допустимості.

Для юридичної оцінки діяння, вчиненого обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Окрім того, не зрозумілим є в даному випадку необхідність винесення двох окремих процесуальних документів у формі вироку та ухвали судом першої інстанції в кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в частині обвинувачення останніх за ч. 2 ст. 296 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, яку він подав на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2022 року про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно із положеннями ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Висновки про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення у зв`язку зі зміною обстановки суд першої інстанції зробив на підставі заявленого захисником обвинуваченої адвокатом ОСОБА_11 - відповідного клопотання з урахуванням позицій учасників провадження та з дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема того, що обвинувачений є молодою особою, позитивно характеризується, уперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував шкоду, претензій до обвинуваченого потерпілий ОСОБА_12 не має, з початку війни активно допомагає ЗСУ, займається волонтерською діяльністю.

Водночас місцевий суд не врахував наявність обставин того, що особа змінила умови своєї життєдіяльності, які позитивно й суттєво вплинули на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь надалі, а вчинене нею діяння внаслідок зміни обстановки втратило суспільну небезпечність на час розгляду справи.

На переконання колегії суддів, початок війни та у зв`язку із цим активна волонтерська діяльність обвинуваченого ОСОБА_9 є його особистим вибором та свідчить про його активну громадянську позицію, усвідомлення свого обов`язку, як громадянина України. всіляко захищати свою державу від агресора, допомагаючи ЗСУ. Однак, такі зміни умов життєдіяльності обвинуваченого ОСОБА_9 не свідчать про те, що останній ОСОБА_9 , не вчинятиме кримінально караних діянь надалі, а вчинене ним діяння внаслідок зміни обстановки втратило суспільну небезпечність на час розгляду справи. Окрім того не можна вважати початок війни України із російською федерацією обставиною, що позитивно вплинула на особу обвинуваченого ОСОБА_9 .

У даному випадку, колегія суддів вважає, що у поведінці обвинуваченого ОСОБА_9 простежується лишень намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення, які йому інкриміновані органом досудового розслідування.

Апеляційний суд цілком погоджується із позицією прокурора про те, що врахування обставини введення воєнного стану навпаки вимагає більш відповідального відношення до дотримання громадського порядку, який є безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_9 , та відповідно і до наслідків, які тягнуть за собою порушення громадського порядку в воєнний час, а відповідно і відповідальності за його порушення.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відтак, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження при постановленні оскаржених вироку та ухвали щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставами для скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 слід задоволити частково, а оскаржений вирок Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2022 року та ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2022 року у кримінальному провадженні № 0002326 від 07.12.2020 р. щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище та перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах прокурора та захисника. В подальшому необхідним буде співставити ці доводи із обставинами кримінального провадження, яким дати належну юридичну оцінку, та, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.
Вирок та ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2022 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4