Справа № 203/484/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження №0001637, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 грудня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який має вищу освіту, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ;

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ;

ВСТАНОВИВ:

27.12.2021 року о 04 год. 30 хв. у ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, (крадіжку), поєднану із проникненням у житло.

Після чого, ОСОБА_3 реалізуючи свій умисел, діючи таємно, переліз через паркан, яким огороджене домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим проник на його територію та попрямував до вхідних дверей будинку, потрапивши до приміщення будинку через незакриті вхідні двері, прослідував до приміщення залу, де побачив на столі два мобільні телефони, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, визначив, як об`єкт свого злочинного посягання чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «ZTE» модель «Blade A7 2020» 32 GB, синього кольору іmei: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» модель «A10» 32 GB, червоного кольору НОМЕР_2 , які взяв зі столу та поклав до кишені своєї куртки.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, (крадіжку) поєднану із проникненням до житла, ОСОБА_3 піднявся на другий поверх вищевказаного домоволодіння, де зайшов до спальної кімнати, у якій знаходився потерпілий ОСОБА_6 разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_3 побачив на столі ноутбук марки «Lenovo B 570», та визначивши його предметом свого злочинного посягання, почав від`єднувати вищевказаний ноутбук від зарядного пристрою, з метою подальшого його викрадення. Однак дії ОСОБА_3 були помічені потерпілим ОСОБА_6 , та його дружиною, які висловили словесну вимогу спрямовану на припинення протиправних дій. Після чого ОСОБА_3 , упевнившись у тому, що його протиправні дії перестали бути таємними для потерпілого та інших осіб, розуміючи, що його злочинний намір викрито, з метою продовження свого злочинного умислу направленого на відкрите викрадення майна та можливості безперешкодно покинути місце вчинення злочину, почав погрожувати застосуванням тілесних ушкоджень за допомогою ноутбука марки «Lenovo B 570», який він тримав у руках.

Далі ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, до кінця завдав два удари потерпілому ноутбуком марки «Lenovo B 570» в область голови та верхньої частини тулубу. Після чого між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 почалася бійка, яка продовжувалася до приїзду працівників поліції.

ОСОБА_3 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції на місці вчинення злочину, тим самим, вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у житло.

Тобто, своїми діями, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України.

31 січня 2022 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, яка містить формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України, а також, у відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України письмову згоду надану прокурору потерпілим на укладення ними угоди.

Угодою визначена міра покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнивши останнього від відбуття призначеного покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком, поклавши обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Прокурор вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим, в присутності захисника останнього, та за згодою потерпілого, вказуючи на її відповідність вимогам закону.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. Свою провину обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному. Також, ОСОБА_3 зазначив, що розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди про визнання винуватості розуміє та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпілий в судовому засіданні, яке було призначено на 22.02.2022 року, підтвердив надану ним згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим та зазначив, що претензій до ОСОБА_3 не має. Також, просив наступне судове засідання проводити без його участі.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим слід затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Так, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України. Сторони угоди про визнання винуватості розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Порушення прав обвинуваченого при укладанні даної угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Потерпілим ОСОБА_6 , у відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України, надано письмову згоду прокурору на укладення між ним та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

Таким чином, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання, оскільки, узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

Зазначене в угоді покарання буде достатнім, виконає мету призначеного покарання, а також, буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів.

Ухвалою суду від 31 січня 2022 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосованого запобіжний захід у виді домашнього арешту до 24 лютого 2022 року, заборонивши йому у період доби з 22:00 до 06:00 години залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Оскільки призначене ОСОБА_3 покарання з урахуванням ст. 75 КК України не пов`язане з реальним відбуттям покарання, суд вважає, що обраний відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили слід скасувати.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 січня 2022 року між прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001637.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає, покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту скасувати з моменту проголошення вироку.
Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 23 лютого 2022 року.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 17-22 від 25.01.2022 року в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 44 (сорок чотири) копійки; витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/104-22/100-Д від 17.01.2022 року в сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.

Речові докази:

- ноутбук марки «Леново, моделі Б570»; мобільний телефон марки «ZTE» модель «Blade А7 2020» 32 GB, синього кольору іmеі: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» модель «А 10» 32 GB, червоного кольору іmеі: НОМЕР_3 ; портативні навушники білого кольору, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити останньому;

- 6 слідів папілярних візерунків на 6 липких стрічках, що зберігаються на території Дніпровського РУП знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1