Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2206/19
Провадження № 1-кп/935/48/22
У Х В А Л А
Іменем України
07 червня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві у режимі відеоконференції кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.27, п.12,13 ч.2 ст.115 КК України ,-

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 13.04.2022 обвинуваченим продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, включно по 11.06.2022.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим строку дії обраних щодо них запобіжних заходів, в обґрунтування яких прокурор вказав на наявність ризиків ухилення обвинувачених від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження вчинення кримінальних правопорушень, з огляду на особи обвинувачених. Клопотання у письмовому вигляді долучено до матеріалів справи, завчасно вручено обвинуваченим.

Згідно положень п.20-5 Перехідних положень КПК України, оскільки члени колегії, а саме суддя ОСОБА_11 та суддя ОСОБА_12 , перебувають у відпустці, розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу проводиться головуючим суддею одноособово.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначили, що підстави для цього відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, оскільки прокурором не наведено обґрунтованих підстави для продовження запобіжного заходу, а також не підтверджено ризиків, зазначених прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти клопотання прокурора, просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_9 заперечила проти клопотання прокурора, звернулась до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, в обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання (за договором оренди), одружений, на утриманні має малолітню дитину, характеризується посередньо. Зазначене клопотання подано суду у письмовому вигляді, оголошено у судовому засіданні.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, згідно змісту вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством, дані, що в цілому характеризують особу, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому судом враховується, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів, зокрема і особливо тяжкого, вчиненого проти життя та здоров`я людини, яке відповідно до ст.3 Конституції України визнається найвищою соціальною цінністю. Міра покарання за такий злочин передбачає позбавлення на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 не працює, постійного джерела доходу не має, неодружений, утриманців не має, на території України не має родинних та інших міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 не працює, постійного джерела доходу не має, неодружений, утриманців не має, на території України не має родинних та інших міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відбував покарання у місцях позбавлення волі, на даний час обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, не пов`язаних з даним кримінальним провадженням, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, у межах якого перебував у розшуку обвинувальний акт перебуває у провадженні Богунського районного суду м.Житомира.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є громадянами іншої держави - Азербайджану, перебувають на території України без законних підстав, а тому, разі обрання альтернативного запобіжного заходу, існує висока ймовірність переховування обвинувачених від суду, у тому числі, і залишення території України.

Обвинувачений ОСОБА_6 не працює, постійного джерела доходів не має, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимий, разом з тим, намагався втекти від поліції на мотоциклі, який використовувався під час вчинення злочину, згідно характеристики за місцем попереднього ув`язнення двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, має одне заохочення.

Обвинувачений ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання в АР Крим, що є територією непідконтрольній державі Україна, що також вказує на існування високої ймовірності переховування обвинуваченого від суду, у тому числі, і залишення території України.

На переконання суду, захисником ОСОБА_9 не доведено можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного захисту, зокрема, цілодобового домашнього арешту, оскільки таких запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд звертає увагу, у разі обрання стосовно обвинувачених альтернативного запобіжного заходу, ризик переховування останніх суду, у тому числі, залишення території України, збільшується, оскільки 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан в Україні з 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено 15.03.2022 відповідно до ЗУ «Про затвердження Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні". Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. ЗУ «Про затвердження Указу Президента України від 17.05.2022 №341/2022» дію воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, до 23.08.2022.

Крім того, матеріали кримінального провадження не досліджено, свідки судом не допитані, а тому ризик впливу на них існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від учасників провадження та дослідження їх судом. (ч.5 ст.95 КПК України). При цьому, незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинувачених як на осіб, що вчинили злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Отже, суд вважає, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинувачених не змінилися з часу попереднього продовження строку дії запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі, під загрозою можливого покарання, існує висока ймовірність переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи положення ч.1 ст.194 КПК України, суд дійшов висновку, що прокурором доведено неможливість застосування до обвинувачених жодного з альтернативних запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, тому обвинуваченим необхідно продовжити обрану міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність достатніх стримуючих факторів, у разі застосування до обвинувачених альтернативних запобіжних заходів, а також наявність будь-яких застережень, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою, суду не надано та стороною захисту не доведено.

Керуючись ст.331 КПК України суд,-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 05.08.2022 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 05.08.2022 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 05.08.2022 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1