Номер провадження: 11-кп/813/347/22
Справа № 514/980/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілої - ОСОБА_11 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 - ОСОБА_10 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 05 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0000003 від 02.01.2019 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зі слів українську мову розуміє, має середню освіту, офіційно непрацевлаштований, працює періодично за наймом у приватних осіб, офіційно не одружений, проживає у незареєстрованому шлюбі, має трьох малолітніх дітей, батьком яких зареєстрований він, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

обвинуваченогоу вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Підгірне Тарутинського району Одеської області, зі слів українську мову розуміє, має середню освіту, офіційно непрацевлаштований, працює періодично за наймом у приватних осіб, проживає зі співмешканкою, виховує дитину, батьківство стосовно якої він не встановлював, місце проживання його зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

обвинуваченогоу вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
Обрано запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, взято його під варту в залі суду негайно.
Строк відбування покарання зараховано з дня взяття під варту в залі суду - з 05.04.2021 року, зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього утримання під вартою з 01.04.2019 року до 13.05.2020 року день за день.
Взято засудженого ОСОБА_7 під варту в залі суду негайно після проголошення даного вироку.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, і на підставі санкції цієї статті призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
Обрано запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, взято його під варту в залі суду негайно.
Строк відбування покарання зараховано з дня взяття під варту з 05.04.2021 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк його попереднього утримання його під вартою з 01.04.2019 року до 13.05.2020 року день за день.
Взято засудженого ОСОБА_8 під варту в залі суду негайно після проголошення даного вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, судові витрати задоволено частково.
Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_12 :
- з ОСОБА_7 12273,62грн. - судових витрат та 25000 грн. - моральної шкоди;
- з ОСОБА_8 12273,62грн. - судових витрат та 25000 грн. - моральної шкоди.
У задоволенні інших вимог щодо відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Також зазначеним вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими в тому, що 02.01.2019 року, приблизно о 30 хв. на першу годину ночі (точний час не встановлено), у кімнаті житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_4 , обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом групою з двох осіб з метою задоволення статевої пристрасті, без добровільної згоди потерпілої, використовуючи перевагу у фізичній силі та долаючи її опір, скоїли зґвалтування гр. ОСОБА_12 групою осіб за наступних обставин.

Так 01 січня 2019 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин (точний час не встановлено), ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи на території автостанції «Тарутине», що розташована за адресою: вул. Центральна, 63, смт. Тарутине, Одеська область, зустріла там свого знайомого, обвинуваченого ОСОБА_8 якому поскаржилася, що посварилася з матір`ю і їй не хочеться йти додому, у зв`язку з чим обвинувачений запропонував їй піти з ним та його товаришем ОСОБА_7 на квартиру, що знаходиться неподалік до їхніх знайомих випити кави, погрітися.
На цю пропозицію потерпіла погодилася, оскільки обох хлопців знала досить тривалий час, разом з ними працювала на ярмарку, де вона працювала продавщицею, а ОСОБА_8 різноробочим, а також бачилася неодноразово з ними на місцевому ринку, де обидва хлопці підробляли вантажниками і різноробочими.
Вони втрьох: вона з ОСОБА_8 на мопеді, а Вадим на велосипеді поїхали до домоволодіння АДРЕСА_4 , де, орендуючи житло, тимчасово проживали ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Приблизно о 23 годині (точний час не встановлено), у житловій кімнаті цього домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 з ОСОБА_14 почали вживати алкогольний напій вино, вмовивши також випити вина й ОСОБА_12 , яка спочатку відмовлялася, знаючи, що вона проходила лікування і випила пігулку, але, піддавшись на вмовляння, спочатку пригубила вина, щоб підтримати компанію, але потім хлопці вчотирьох наполягли на тому, щоб вона випила майже повну склянки вина, і вона, щоб вони відчепилися, мусила випити, вирішивши потім піти додому, але їй стало погано, вона вийшла на вулицю, де її знудило і вирвало. Повернувшись назад, вона повідомила, що погано себе почуває, і ОСОБА_8 запропонував їй прилягти на ліжко та вкритися ковдрою, щоб зігрітися, оскільки її морозило.
Приблизно о 30 хвилині після півночі, вже 02 січня 2019 року (точний час не встановлено), ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пішли відпочивати до сусідньої кімнати у цьому ж будинку, а ОСОБА_8 залишився в кімнаті з ОСОБА_12 , де, з метою задоволення своєї статевої пристрасті без добровільної згоди потерпілої ОСОБА_12 , вимкнувши світло в кімнаті приліг на ліжко поряд з потерпілою, долаючи опір потерпілої, яка штовхала його ногами в область його грудей та черевної порожнини, розстібнув ґудзик на її штанях і зняв їх з потерпілої разом з трусами, залишивши на ній светр.
Далі, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на задоволення статевої пристрасті, з метою подолання волі та опору потерпілої, покликав з сусідньої кімнати ОСОБА_7 . Потім, без перерви в часі ОСОБА_8 приліг на ліжко напівобертом до ОСОБА_15 , яка лежала на спині на ліжку та закрив своєю рукою її обличчя і рота, не даючи їй можливості покликати на допомогу, придавивши пальцем своєї руки обличчя потерпілої в області носа, спричинивши їй садно на спинці носа зліва, яке, згідно висновку експертизи, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
В цей час ОСОБА_7 , підійшовши до ліжка, де знаходилися потерпіла та ОСОБА_8 , ставши на коліна на ліжко обличчям до потерпілої ОСОБА_12 , користуючись перевагою у фізичній силі та долаючи її опір, використовуючи власні геніталії, здійснив вагінальне проникнення в потерпілу без її добровільної згоди.
Після скоєння статевого акту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відпустив ОСОБА_12 , повідомивши їй, що вона йому така більше не потрібна, і вона, швидко вдягнувшись, вибігла з вищезазначеного будинку в напрямку свого місця проживання. Дорогою ОСОБА_8 , наздогнавши її, наказав їй нічого нікому не розказувати, оскільки вона нічого все одно не доведе.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вирок суду ухвалено з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:
- у вироку суду зазначено, що свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 працівники поліції запросили сісти до автомобіля, при цьому тиску на них вчинено не було, в той час як вони надавали покази в судовому засіданні, що поліцейські їх побили та змусили давати покази;

- свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не підтвердили своїх показів, які були надані ними під тиском збоку органів досудового розслідування, тому стороною обвинувачення було здійснено клопотання про допит нових свідків: ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , покази свідка ОСОБА_18 також перекручені;

- потерпіла приймає ліки для хворих на шизофренію, її покази, що обвинувачені змусили вживати алкоголь та вступати з ними в статевий зв`язок не підтверджені належними доказами, суд відмовив у клопотанні сторони захисту щодо призначення по справі експертизи;

- обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував, що мав з потерпілою статевий зв`язок, втім доказів, що це було зґвалтування матеріали кримінального провадження не містять. При цьому ОСОБА_8 насильно утримував її, накривши ковдрою.

Посилаючись на невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 та недоведеність щодо скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, захисник ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 просить зарахувати йому за вироком Болградського районного суду Одеської області від 01.04.2019 по 13.05.2020 (05.04.2021) в строк відбутого покарання строк його попереднього ув`язнення.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 не погоджується з вироком суду першої інстанції зазначив наступне:

- обвинувачення висунуте прокурором не обґрунтоване та було доведено в суді у визначеному законом порядку;

- ОСОБА_8 не мав статевих зв`язків з потерпілою, вона його обмовила;

- всі докази, на які посилається сторона обвинувачення, отримані не в порядку, передбаченому КПК України;

- досудове слідство проводилося з грубими порушеннями чинного кримінально-процесуального законодавства;

- жоден з доказів кримінального провадження не підтверджує винуватість ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

За результатом розгляду апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просить зарахувати йому за вироком Болградського районного суду Одеської області від 01.04.2019 по 13.05.2020 (05.04.2021) в строк відбутого покарання строк його попереднього ув`язнення.

Потерпіла ОСОБА_12 та її представник ОСОБА_11 про дату, час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим апеляційний суд з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, захисників та обвинувачених, які підтримали доводи апеляційних скарг, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення не визнали та заперечували проти скоєння злочину, надавши відповідну правову оцінку заявленим в апеляційній скарзі доводам і наявним в матеріалах провадження доказам, апеляційний суд доходить наступних висновків.
На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду судом першої інстанції допитані потерпіла ОСОБА_12 , свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які надали чіткі та послідовні покази, які в свою чергу підтверджуються дослідженими доказами у справі, представлені стороною обвинувачення та які повністю підтверджують вину обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчинені ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок.

Так потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що вона 01.01.2019 року приблизно о 21:00 годині вийшла з дому, оскільки посварилася зі своєю матір`ю і вирішила прогулятися, і пішла в бік автостанції, де зустріла ОСОБА_8 , який запропонував їй випити кави і вона погодилася, бо змерзла. Вони там також зустріли знайомого ОСОБА_20 (Чергуци) на ім`я ОСОБА_21 , якого вона раніше не знала. Вона з ними трохи поспілкувалася і ОСОБА_21 запропонував піти до нього святкувати Новий Рік. Вона погодилася за умови, що не буде вживати алкогольні напої і її ніхто чіпати не буде. Вадим ОСОБА_22 запевнив її, що там буде його дружина, яка, як потім виявилася, так і не прийшла. ОСОБА_21 і ОСОБА_20 обіцяли їй, що її ніхто не образить, а вона їм довіряла, не думала, що вони були спроможні її образити.
Надалі вона поїхала з ОСОБА_8 на мопеді, а ОСОБА_21 на велосипеді. Заїхали до ОСОБА_21 до дому по спиртні напої. Потім поїхали до житлового будинку біля лікарні (адреси не пам`ятає, на вул. Красна). Перед тим, як увійти, вони покурили. У будинку було брудно, не прибрано. Там був ще один хлопець, не знайомий їй. Вони усі присіли за стіл, хлопці почали вживати вино всі з однієї й тієї ж склянки. Їй також пропонували, але вона відмовилася, пояснивши, що не може, оскільки вживає ліки, але потім трохи пригубила, щоб її не продовжували вмовляти.
Потім ОСОБА_20 десь вийшов, а вона, потерпіла, залишилася спілкуватися з ОСОБА_21 , який наполягав на тому, щоб вона випила склянку вина, але вона відмовлялася, тоді він почав тиснути, сказавши, що виллє вино їй за пазуху, і вона змушена була випити, щоб уникнути конфлікту. Після повернення ОСОБА_20 , їй стало погано, її стошнило, почало трусити, і хлопці принесли ковдру, запропонувавши прилягти на ліжко і вкритися.
Надалі вона зняла взуття і лягла у ліжко, накрившись; ОСОБА_21 і ОСОБА_20 ( ОСОБА_8 і ОСОБА_7 ) почали до неї чіплятися, але вона сказала, що в неї є хлопець, проте вони продовжували наполягати, щоб вона їм віддалася, почали утримувати її, вона відштовхувалася, але вони її не пускали. Раніше вона думала, що ОСОБА_20 подобається. Але тепер він почав її душити ковдрою, трохи не задушив, вона почала кричати, а він став погрожувати, що якщо вона не віддасться, він викличе 10 осіб і її зґвалтують, вдарять головою, потім вивезуть і закопають (протокол с.з., т. 2, а.с. 175, 11:23). Надалі ОСОБА_23 покликав ОСОБА_24 і почав її роздягати. Вона благала не робити цього, але він її тримав і знімав з неї штани. В неї в той день були критичні дні, на трусах була прокладка, і вона за будь-яких обставин не погодилася би на близькість з будь-ким. Вадим зробив своє діло (здійснив статевий акт), потім ОСОБА_23 покликав ОСОБА_25 світленького хлопця. Вадим сказав йому, щоб він знімав штани, тобто, запропонував також вступити з нею у статевий зв`язок, але ОСОБА_25 не погодився. Вона, потерпіла, погодилася не чинити опір Вадиму, щоб її відпустили.
Усім керував ОСОБА_20 , бо раніше він пропонував їй зустрічатися, але вона йому відмовила, через те, що він їй не подобався як хлопець. Після цього вона швидко вдяглася, навіть не встигла застібнути штани і не вдягла одну шкарпетку, яка так там у кімнаті і залишилася, взулася, та вибігла з будинку, і за нею, потерпілою, вибіг ОСОБА_21 . Неподалік проходила група осіб, з якими він поздоровкався, і вона злякалася, що то його знайомі і він може їх покликати, тому не кричала і не звала на допомогу. Вадим ОСОБА_22 сказав їй, потерпілій, щоб вона нікому нічого не розказувала, бо їй ніхто не повірить.
Далі потерпіла, зі свого телефону набрала перший-ліпший номер, він виявився сусідчин; сусідка ОСОБА_26 зняла слухавку і сказала, що піде їй, потерпілій, назустріч. Сусідка зустріла її неподалік і провела до себе, заспокоїла, а потім відвела додому, до матері. Потім телефоном повідомила її, потерпілої брату, який й викликав поліцію. З мамою вона вранці їздила на експертизу та до відділку поліції. До відділку поліції потім привезли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яких при ній ніхто не бив.

Свідок ОСОБА_18 , пояснила, що проживає з обвинуваченим ОСОБА_7 однією сім`єю, як дружина, в них троє спільних дітей, стосовно двох було встановлено батьківство, оскільки шлюб вони свого часу не зареєстрували через брак коштів на весілля, а третя дитинка народилася вже у період перебування ОСОБА_7 під вартою, тому стосовно неї вона має статус матері-одиночки. На момент цієї події вона разом з ОСОБА_7 і двома дітьми проживала в смт. Тарутине, але наразі звідти переїхали до Ізмаїльського району у с. Першотравневе, де її дід ОСОБА_19 для неї і її родини придбав будинок.
Щодо подій січня 2019 року, пояснила, що 1 і 2 січня 2019 року друзі її чоловіка ОСОБА_7 святкували в них Новий Рік, вони вживали алкогольні напої. ОСОБА_7 відвіз ОСОБА_27 на її прохання до нього додому, щоб він не залишився ночувати в них, бо вона цього не дозволяє, і повернувшись, сказав, що вони трохи посидять в ОСОБА_27 вдома. Що там відбувалося, вона не знає, ОСОБА_28 повернувся додому сильно п`яний, вона навіть його спочатку не хотіла пускати додому, а вранці приїхали працівники поліції і забрали ОСОБА_21 ( ОСОБА_22 ) до відділку. При затриманні вдома його вдарили «по почках» і поклали на землю. Пізно ввечері чоловік ОСОБА_7 повернувся додому. Опісля до них неодноразово приходила потерпіла, її друзі й родичі, погрожували розправою та помстою ОСОБА_7 , а коли вона, свідок, його не пускала до них погрози лунали на адресу дітей, каміння летіло у вікна, було побито дві шибки. Коли чоловіка ( ОСОБА_7 ) взяли під варту у квітні, до неї, свідка, переїхав тимчасово її рідний дід, щоб захищати її і дітей. Родичі потерпілої вимагали за закриття справи гроші. ЇЇ дід, злякавшись переслідувань, терміново придбав будинок в іншому Ізмаїльському районі, наразі оформлює його і хоче подарувати їй. Вона, свідок, не зверталася до поліції з заявою про погрози та переслідування, оскільки побоювалася ще більше погроз та дій з боку родичів потерпілої, яка сама чіплялася до її, свідка, чоловіка ОСОБА_7 , і вона, свідок, це особисто бачила, навіть суворо попередила, щоб вона не чіпала ОСОБА_21 , бо в нього є дружина і діти.

Свідок ОСОБА_19 дідусь ОСОБА_18 надав пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_18 , підтвердивши наявність фактів погроз з боку незнайомих йому осіб на адресу його онучки ОСОБА_18 і її дітей, повідомивши суду, що, навіть коли його зять ( ОСОБА_7 ) вже утримувався під вартою, погрози продовжувалися, і саме тому він вирішив перевезти онучку з родиною до іншого села. Зять в нього хороший як чоловік і батько для дітей, працьовитий, бере участь в утримуванні родини.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що з потерпілою раніше не був знайомий, а обвинувачених обох ОСОБА_7 і ОСОБА_8 знає, разом працювали. Він, свідок, разом зі своїм братом ОСОБА_29 орендували в АДРЕСА_4 (з яким в них спільна лише мати, а батьки різні, і тому прізвища різні). Події того дня пам`ятає погано, оскільки багато вживав спиртних напоїв, проте точно пригадує, що в той день 02 січня 2019 року він був зі своїм братом ОСОБА_29 вдома, де вживали спиртні напої. Потім ОСОБА_23 і ОСОБА_30 запросили ОСОБА_31 в гості до них з братом. Всі вживали спиртні напої, ОСОБА_32 вживала добровільно, її ніхто не змушував, він, свідок, невдовзі пішов спати до другої кімнати. Потім вночі він прокинувся, вийшов до першої кімнати, побачив, що світло вимкнуте, але працює телевізор, всі вже розійшлися, ОСОБА_32 сиділа на ліжку і плакала, в неї були спущені до колін штани, поряд з нею сидів ОСОБА_23 і заспокоював її; вона про допомогу не просила. Брат ОСОБА_33 не виходив, бо спав п`яний. Він, свідок, спитав, чи все добре, отримав від ОСОБА_20 відповідь, що все добре і вийшов на ганок покурити. Через деякий час вибігла ОСОБА_32 , і, ще через деякий час за нею вийшов ОСОБА_20 . На його, свідка, думку, ОСОБА_32 тікала від ОСОБА_20 бо так це виглядало на його погляд. О шостій ранку приїхала поліція і їх з братом відвезли до відділку, запросили сісти в автомобіль і вони сіли. Вночі він, свідок, нічого не чув, оскільки двері були закриті та голосно працював телевізор. Синців в ОСОБА_7 він не бачив. Також на запитання суду свідок ОСОБА_13 стверджував, що не бачив нікого з обвинувачених у поліції в кайданках. І дійсно нічого вночі він не чув, бо міцно спав, але стверджує, що в ОСОБА_34 не було прихильності до будь-кого з хлопців і вона не показувала, що готова до інтимних стосунків. В поліції ніхто тиску на них чотирьох не чинив.
Свідок ОСОБА_14 надав свідчення, аналогічні поясненням ОСОБА_13 , та пояснив, що знає ОСОБА_24 три роки, ОСОБА_35 приблизно 2,5 роки. Він, свідок, разом з братом ОСОБА_36 орендує квартиру на АДРЕСА_3 . В той вечір ніхто нікого не змушував вживати алкогольні напої, потерпілу у тому числі; усі були добряче сп`янілими. Працівники поліції нікого не били, коли привезли до відділку усіх чотирьох його, свідка, з братом ОСОБА_13 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а потерпіла була вже у відділку з її братом і матір`ю, вона відразу вказала на ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Він, свідок, вночі того дня міцно спав і нічого не чув, про зґвалтування дізнався від працівників поліції.
Свідок ОСОБА_16 , що була допитана судом першої інстанції в режимі відеоконференції, пояснила суду, що вона дійсно є сусідкою потерпілої ОСОБА_37 , яка в ту ніч телефонувала їй, щоб вона, зустріла її, та відчинивши хвіртку на подвір`ї, зустріла її, та, повідомивши, що боїться матір, яка буде її сварити, побігла додому. Свідок, не телефонувала брату ОСОБА_34 і не запрошувала до себе додому, оскільки в неї була хвора матір і дитина. Більше нічого не пам`ятає.
У свою чергу потерпіла ОСОБА_12 на запитання прокурора пояснила, що не розуміє, чому свідок ОСОБА_16 не підтвердила, що зустріла її, відвела додому і телефонувала її, потерпілої, брату можливо тому, що у селищі всі вважають, що вона, потерпіла, оговорила обвинувачених для отримання з них грошей, навіть, чула, що в церкві для них на адвоката збирали гроші; проте це не правда вона, потерпіла, дуже страждає від усієї цієї ситуації, їй соромно, але вважає, що обвинувачені мають бути покарані, їй від них нічого не потрібно.
Свідок ОСОБА_17 брат потерпілої ОСОБА_12 пояснив, що про зґвалтування своєї сестри він дізнався від сусідки т. Люди ( ОСОБА_16 ), яка в ту ніч зателефонувала йому на мобільний. Він той новий рік зустрічав в зятя, й там залишився ночувати. Спочатку йому телефонувала його й потерпілої мати, але він не взяв слухавку через те, що посварився з нею напередодні. Сусідка ОСОБА_26 повідомила, що їй зателефонувала ОСОБА_38 (потерпіла), яка плакала у слухавку, коли біжала додому і повідомила, що її зґвалтували. Він, свідок, викликав поліцію і пішов додому до матері та сестри (потерпілої ОСОБА_12 ). Разом з ОСОБА_39 і матір`ю він поїхав до відділку поліції, де ОСОБА_32 усе розповіла, а коли привезли обвинувачених вона підтвердила, що то вони ОСОБА_21 ґвалтував, а ОСОБА_20 тримав, ОСОБА_21 просив пробачення, бо мати почала їх стидати. Наразі в матері було два інсульти з-за цих усіх переживань і вона без сторонньої допомоги не залишається. Маша плакала, в неї був стрес вона тремтіла, одяг був неакуратний, однієї шкарпетки і шарфу не було. Він, свідок, впевнений, що його сестра сказала правду, оскільки вона не буде без причини комусь завдавати неприємностей тим більш, оговорювати у скоєнні такого тяжкого злочину. Марії потім телефонували і надсилали ОСОБА_40 з погрозами щоб вона забрала заяву, потім зателефонували йому, свідку, щоб поговорити, і відразу після того він відчув, що справа десь губиться, тому вони змушені були звернутися до адвоката. Він, свідок, впевнений, що ОСОБА_34 не гроші потрібні, а покарання злочину вона тяжко переживає усе, що з нею сталося. Сам він, свідок, також ніколи не вимагав в обвинувачених і його рідних ніяких грошей навпаки, вони самі пропонували зустрітися і вирішити питання грошима, але він відповідав їм, що усе залежить від ОСОБА_41 , а вона, переживши весь жах зґвалтування бажає покарання винних.
Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_42 та ОСОБА_43 підтвердили факт спільного відпочинку в компанії обвинувачених та потерпілої у домоволодінні за адресою АДРЕСА_4 , факт вживання алкогольних напоїв усіма особами з їх компанії. ОСОБА_44 підтвердив, що приблизно о 00.30 він з ОСОБА_45 пішов до сусідньої кімнати. Потерпіла та обвинувачені запишись в кімнаті в трьох, а вже через 15 хвилин він вийшов з кімнати та побачив ОСОБА_46 у верхній одежі з приспущеними штанами нижче колін, вона була дуже схвильована, плакала. Поруч з нею сидів ОСОБА_47 . ОСОБА_42 також зазначив, що ОСОБА_8 пропонував йому вступити в статевий акт з потерпілою, на що вона категорично відмовилась. Він також підтвердив, що ОСОБА_46 самостійно вийшла з будинку, а ОСОБА_48 пішов за нею.
В поясненнях суду потерпіла детально повідомила про обставини злочину, незважаючи на сильні душевні хвилювання, ясно та чітко відповідала на запитання суду та учасників процесу щодо обставин події. Вона неодноразово зазначала, що до події не мала близьких відносин ані з ОСОБА_8 , ані ОСОБА_7 та не бажала їх настання. Згоди на статевий акт з ОСОБА_49 вона не надавала. Потерпіла повідомила, що саме ОСОБА_50 її тримав в момент вчинення злочину, чим заподіяв тілесні ушкодження ссадна на спинці носа з ліва.
Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК Українипідтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- заявою потерпілої ОСОБА_12 від 02.01.2019 року, згідно якої вона стверджувала, що 02.01.2019 року у період часу з 00:30 до 00:45 години стосовно неї скоєно злочин зґвалтування і вона просить визнати її потерпілою, про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивої заяви їй відомо (т.3 а.с.1,8);
- постановою від 02.01.2019 року про визнання ОСОБА_12 потерпілою, та була ознайомлена з правами і обов`язками потерпілого (т.3 а.с.9,10);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2019р., згідно яких потерпіла ОСОБА_12 упізнала на фотокартках ОСОБА_51 та ОСОБА_52 (т.3, а.с.15,16);
- протоколом огляду місця події з фототаблицею домоволодіння АДРЕСА_4 , з дозволу власниці ОСОБА_53 (а.с.17-28) згідно якого 02.01.2019 року працівниками поліції з 10.57 до 12.04 години було оглянуто житло, яке орендували ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , звідки в ході огляду були вилучені півковдра білого кольору з візерунками фіолетового кольору, прострирадло чорного кольору, клаптик тканини з плямами бурого кольору, ще одну півковдру білого кольору, півковдру червоного кольору з чорними символами, ще одну півковдру чорного кольору з червоними квітами, жіноча шкарпетка з нашаруванням бруду; дії під час огляду були зафіксовані на цифровий відеоносій, відеозапис з якого було оглянуто судом у судовому засіданні; обстановка у кімнатах будинку відповідає обстановці, описаній потерпілою у судовому засіданні;
- протоколом слідчого експерименту від 03.04.2019р. з його фіксацією на цифровому носії за участю потерпілої ОСОБА_12 на місці злочину у домоволодінні АДРЕСА_4 , з дозволу потерпілої та власниці домоволодіння ОСОБА_53 (т.3, а.с.31);
- протоколом тимчасового вилучення майна потерпілої ОСОБА_12 та протокол огляду вилученого майна від 02.01.2019р. (т.3, а.с.34);
- заявою ОСОБА_7 від 02.01.2019р., згідно якої від добровільно видав свої речі: светр сірого кольору, джинсові брюки, чорні черевики, труси синього кольору та протоколи огляду цих речей і тимчасового вилучення (т.3, а.с.36-39);
- заявою ОСОБА_8 від 02.01.2019р., згідно якої він добровільно видав свої речі: зимню куртку темно-синього кольору, спортивну кофту бордового та синього кольору, спортивні штани чорного кольору з білими смугами, кросівки синього кольору з білими смугами, труси сірого кольору, протоколи тимчасового вилучення та протокол огляду цих речей (т.3, а.с.40-41, 44-45);
- постановою про залучення до кримінального провадження речових доказів речей, вилучених під час огляду місця злочину (т.3, а.с.46-48);
- ухвалою слідчого судді про накладення арешту на майно, вилучене в ході досудового розслідування (т.3, а.с.49-51);
- протоколом від 22.01.2019р. пред`явлення свідку ОСОБА_13 для впізнання фотокарток осіб жіночої статі, серед яких він упізнав на фото №2 потерпілу (т.3, а.с.52);
- протоколом від 22.01.2019р. пред`явлення свідку ОСОБА_14 для впізнання фотокарток осіб жіночої статі, серед яких він упізнав на фото №2 потерпілу (т.3, а.с.53);
- постановою прокурора від 02.01.2019р. про відібрання біологічних зразків в потерпілої (т.3, а.с.54);
- добровільну згоду потерпілої на відібрання в неї біологічних зразків (т.3, а.с.55);
- протоколами отримання біологічних зразків потерпілої від 02.01.2019р. (т.3, а.с.56-58);
- постановою прокурора про відібрання біологічних зразків в ОСОБА_7 та його заява про добровільну згоду на це (т.3, а.с.59,60);
- протоколами отримання біологічних зразків від обвинуваченого ОСОБА_7 від 02.01 та 04.01.2019р. (т.3, а.с.61,62);
- постановою прокурора про відібрання біологічних зразків в ОСОБА_54 та його заява про добровільну згоду на це (т.3, а.с.63,64);
- протоколами отримання біологічних зразків від обвинуваченого ОСОБА_7 від 02.01 та 04.01.2019р. (т.3, а.с.65,66);
- висновком експерта №21 від 10.01.2019р., згідно якого в потерпілої ОСОБА_12 виявлене легке тілесне ушкодження садно на спинці носа зліва, яке могло утворитися 02.01.2019р. від притискання та тертя пальцем руки обличчя потерпілої (т.3, а.с.67-68);
- висновком експерта №9 від 10.01.2019р., згідно якого в обвинуваченого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у виді синця на передній поверхні правого плеча та верхній повіці лівого ока, які могли утворитися 02.01.2019р. (т.3, а.с.69-70);
- висновком експерта №10 від 09.01.2019р., згідно якого в обвинуваченого ОСОБА_54 виявлені легкі тілесні ушкодження у виді садна по верхнє-задній поверхні правого плечового суглобу, п`ять саден по тильній поверхні правої кисті, множинні дрібні садна по тильній поверхні лівої кисті, які могли утворитися 02.01.2019р. (т.3, а.с.71-72);
- висновком експерта №69 від 11.01.2019р., згідно якого на простирадлі чорного кольору, що вилучене з місця події, виявлені сперматозоїди без домішок крові, а на фрагменті тканини наволочки виявлена кров людини без домішок сперматозоїдів (т.3, а.с.73-75);
- висновком експерта №68 від 11.01.2019р., згідно якого на трьох ватних тампонах з піхви потерпілої ОСОБА_12 знайдені сперматозоїди без домішок крові, на гігієнічній прокладці трусів потерпілої кров людини з домішками сперматозоїдів (т.3, а.с.76-78);
- висновком експерта №108 від 16.01.2019р., згідно якого на джинсових брюках ОСОБА_7 , вилучених в ході досудового розслідування, знайдена кров людини в об`єкті №6 розмірами 05,х0,7см. (т.3 а.с.79-81);
- висновком експерта №109 від 16.01.2019р., згідно якого на трусах, зимовій куртці, спортивній кофті, спортивних брюках, що були вилучені в обвинуваченого ОСОБА_8 , знайдено кров людини (т.3, а.с.83-85);
- висновком експерта №27 від 11.01.2019р., згідно якого в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук гр. ОСОБА_7 знайдено ядровмісні епіталіальні клітини людини жіночої статі, але без визначення регіональної приналежності (т.3, а.с.86-88);
- висновком експерта №26 від 11.01.2019р., згідно якого в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук гр. ОСОБА_8 знайдено: правої руки білок людини та клітини, схожі на клітини глибоких шарів епідермісу, а лівої руки кров, дає можливість припускати травматичних характер походження цих клітин, при визначенні групової належності піднігтьового вмісту виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0, відносно антигену В отримані нечіткі результати дослідження (т.3, а.с.88-92);
- висновком експерта №97 від 11.01.2019р., згідно якого на вилучених у ОСОБА_7 трусах виявлені сперматозоїди та голівки сперматозоїдів (т.3, а.с.97-99);
- висновок експерта №96 від 11.01.2019р., згідно якого на вилучених у ОСОБА_8 кофті темно-червоно-коричневого кольору виявлено численні голівки сперматозоїдів (т.3, а.с.102-104);
- відповідно до висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ №129 від 20.03.2019р., генетичні ознаки сперми без домішок крові на тампоні з вмістом піхви ОСОБА_12 та сперми з домішками крові на трусах з гігієнічною прокладкою збігаються між собою, та з генетичними зразками крові ОСОБА_7 (т.3, а.с.107-130);
- згідно висновку судово-психіатричної експертизи №156 від 22.05.2019р., потерпіла ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає на хронічне психічне захворювання F20/035, повна ремісія, в неї збережена потенціальна здатність та актуальна можливість давати пояснення по справі у даному кримінальному провадженні, за своїм психічним станом здатна правильно сприймати й запам`ятовувати факти, що мають значення для справи, може брати участь в слідчих діях та у судовому засіданні, хвороба не пов`язана зі скоєнням проти неї протиправних дій, які не призвели до загострення або інших ускладнення наявного в неї психічного захворювання, у період скоєння щодо неї протиправних дій була здатна усвідомлювати їх характер, була здатна правильно сприймати та запам`ятовувати факти, що мають значення для справи (т.3, а.с.165-171);
- відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №176 від 07.05.2019р., обвинувачений ОСОБА_7 був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, може предстати перед слідством та судом (т.3, а.с.172-176);
- згідно висновку судово-психіатричної експертизи №174 від 07.05.2019р., обвинувачений ОСОБА_8 був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, може предстати перед слідством та судом (т.3, а.с.177-181);
- іншими доказами, що були досліджені у судовому засіданні і долучені до матеріалів судової справи.
При цьому відповідно до висновку судово-психіатричних експертів №156 підтверджено, що потерпіла ОСОБА_55 на момент події злочину була здатна запам`ятовувати факти та сприймати події, що мають значення по справі. Потерпіла не виявляє ознак психіки, які могли б справити вплив на її поведінку під час кримінальної ситуації. Зважаючи на психічний стан потерпілої, з урахуванням вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_46 могла правильно сприймати події та надавали посильний опір. ОСОБА_46 перебувала в момент події злочину у стані виразної емоційної напруги, фрустрації, відчувала афект страху, приниження людської гідності, що також суттєво знижувало її здатність до опору.
Натомість висновком судово-психіатричних експертів №174 підтверджено, що ОСОБА_8 в повній мірі усвідомлював свої дії та був здатний керувати ними, а також розумів їх наслідки. Дії ОСОБА_8 під час інкримінованого йому злочину носили цілеспрямований характер, відзначались певною спланованістю, повною усвідомленістю та цинічністю до того, що відбувалось, носили характер формального сприйняття морально-етичних компоненту досліджуваного злочину, з прагненням самоствердження за рахунок приниження слабкої людини.
Відповідно до висновку судово-психіатричних експертів №176 ОСОБА_7 також в повній мірі усвідомлював свої дії та був здатний керувати ними, а також розумів їх наслідки. Дії ОСОБА_56 під час інкримінованого йому злочину носили цілеспрямований характер, відзначались певною спланованістю, повною усвідомленістю та цинічністю до того, що відбувалось, носили характер формального сприйняття морально-етичних компоненту досліджуваного злочину, з прагненням самоствердження за рахунок приниження слабкої людини.
Окрім цього у судовому засіданні суду першої інстанції оглянуто відеозапис слідчого експерименту, проведеного з потерпілою, з метою уточнення показань, під час якого вона показала місце вчинення злочину, відтворила спосіб та обставини вчинення злочину.
З огляду на наведені речові докази та показання, беззаперечними фактами є: знаходження потерпілої та обвинувачених в кімнаті втрьох, факт статевого акту потерпілої ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 без добровільної згоди, та застосування до потерпілої обвинуваченими фізичної сили, внаслідок якої вона отримала тілесні ушкодження, а також участь ОСОБА_8 у злочині та застосування ним насилля, як фізичного так і психологічного (погрози) до потерпілої.
Також вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджується іншими доказами, які є належними, правильно викладеними, узгоджені між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду.
Разом з тим не заслуговують на увагу і доводи захисника ОСОБА_9 щодо перекручення показів свідків, оскільки надані в суді першої інстанції покази свідків відповідно до журналів судових засідань є чіткими, зрозумілими та є такими, що правильно відображені у оскаржуваному вироку. При цьому стороною захисту згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК України не порушувалось питання про повторне дослідження доказів.

Таким чином, всупереч доводів апеляційних скарг ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд першої інстанції дослідив докази по справі в повному обсязі, необхідному для встановлення обставин подій злочину, дав їм правильну оцінку, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Крім того, апеляційним судом перевірено доводи сторони захисту щодо перевищення службових повноважень працівниками Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП України в Одеській області та застосування до обвинувачених незаконних методів під час досудового розслідування.

Згідно відповіді ТУ ДБР у м. Миколаєві, за результатами досудового розслідування кримінального провадження №0000346 від 10.04.2020 року, постановою від 27.02.2022 слідчим закрито кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та у ході його досудового розслідування про підозру будь-яким особам не повідомлялось, обвинувальний акт не складався.

Таким чином, доводи сторони захисту в цій частині є також необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисників обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо відсутності належних і допустимих доказів які підтверджують вину обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, оскільки судом першої інстанції проведений ретельний та об`єктивний аналіз всіх доказів у їх сукупності, якими підтверджується вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інкримінованому їм злочину, а невизнання вини обвинуваченими суд сприймає як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності.

Разом з тим, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд першої інстанції враховував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, їх особи, характеристики, те що вони не перебувають на «Д» обліку у лікарів нарколога і психіатра, їх позицію і ставлення щодо вчиненого ними злочину, відсутність обставин, що пом`якшують їх покарання.

До обставин, що обтяжують покарання суд першої інстанції відніс перебування обвинувачених в момент вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина підтверджується дослідженими і наведеними вище доказами, зокрема показами учасників подій.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У п. 3 постанови №7 від 24.10.2003 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався приписів статей 65-67 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченим необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 152 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Отже висновок районного суду про те, що обвинуваченим необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі є обґрунтованим, а призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Таким чином, передбачених законом підстав для призначення обвинуваченим більш м`якого покарання не встановлено, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та даних щодо обвинувачених осіб.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи, з урахуванням обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, даних щодо обвинувачених, апеляційний суд прийшов до висновку, що передбачених законом підстав для призначення обвинуваченим більш м`якого покарання не вбачається, призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, а також відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зарахування їм в строк відбутого покарання строк їх попереднього ув`язнення від 01.04.2019 по 13.05.2020, оскільки це питання вирішено оскарженим вироком Болградського районного суду Одеської області від 05 квітня 2021 року відповідно до якого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зараховано у строк відбуття покарання строк їх попереднього утримання під вартою з 01.04.2019 до 13.05.2020 день за день.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність або невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та засудженим особам, які би були безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення, апеляційні скарги захисників обвинувачених задоволенню не підлягають.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 - ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Болградського районного суду Одеської області від 05 квітня 2021 року, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України - залишити без змін.
Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженими в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4