ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1198/22 Справа № 192/1827/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10 січня 2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 04 серпня 2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 21 січня 2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення.
Ухвала суду обґрунтована тим, що ОСОБА_7 хоча і вчинив злочин до 21 червня 2017 року, проте питання про зарахування строку попереднього ув`язнення відбувається в межах того самого кримінального провадження, в якому було застосовано попереднє ув`язнення, а судом встановлено, що таке питання було вже вирішено вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року. Після постановлення цього вироку ОСОБА_7 знову вчиняв злочини, за що був засуджений вироками Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2020 року та Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2021 року. Призначення покарання за цими вироками відбувалося за правилами ст. ст. 70, 71 КК України, а тому питання про зарахування строку попереднього ув`язнення за період з 10 квітня 2017 року по 21 лютого 2018 року з розрахунку день за два вже було вирішено і не підлягало вирішенню під час ухвалення нових вироків.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить зарахувати йому термін попереднього ув`язнення у строк покарання з 10 квітня 2017 року по 21 лютого 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зазначає, що з оскаржуваним рішенням не згоден в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін, засудженого, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів провадження встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, а саме - зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і вона викладена в новій редакції, яка передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
З системного аналізу наведених норм ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням положень ст. 5 КК України, видно, що строк попереднього ув`язнення слід зараховувати з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі лише тоді, коли злочин було вчинено до 21 червня 2017 року.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», початок строку відбування покарання - 07.03.2020 року, кінець строку відбування покарання - 07.03.2028 року.
Так, вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому було зараховано в строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 10 квітня 2017 року по 21 лютого 2018 року з розрахунку день за два.
Також ОСОБА_7 був засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2020 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Покарання було призначене шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком. Тому питання про зарахування строку попереднього ув`язнення не вирішувалося цим вироком, оскільки судом було лише частково приєднано частину невідбутого покарання.
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2021 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Покарання за цим вироком було призначене шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, покаранням за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2020 року.
Колегія суддів зазначає, що питання про зарахування строку попереднього ув`язнення відбувається в межах того самого кримінального провадження, в якому було застосовано попереднє ув`язнення.
Питання про зарахування строку попереднього ув`язнення, на який посилається ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, вже було вирішено вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року. Після постановлення цього вироку ОСОБА_7 знову вчиняв злочини, за що був засуджений вироками Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2020 року та Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2021 року. Призначення покарання за цими вироками відбувалося за правилами ст. ст. 70, 71 КК України, а тому питання про зарахування строку попереднього ув`язнення за період з 10 квітня 2017 року по 21 лютого 2018 року з розрахунку день за два вже було вирішено та не підлягало вирішенню під час ухвалення нових вироків.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що не має правових підстав для зарахування засудженому ОСОБА_7 строку його попереднього ув`язнення з 10 квітня 2017 року по 21 лютого 2018 року з розрахунку день за два.
Істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які б слугували підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4