Справа № 127/8417/22
Провадження №11-кп/801/556/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого
ОСОБА_6 , 1972 року народження, 30 дня 01 місяця, засудженого вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.07.2019 року за ч.2,3 ст.185 КК України, з урахуванням положень ст.ст. 70, 71 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років,
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2022 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.07.2019 року,
за участі сторін провадження:
прокурора: ОСОБА_7 ,
засудженого: ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.07.2019 року.

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2022 року скасувати та задоволити його клопотання про застосування до нього вимог ст.81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 мотивував тим, що він в ДУ «Вінницькій виправній колонії (№86)» перебуває з 02.08.2019 року.
Посилання прокурора на те, що він на шлях виправлення не став, оскільки має непогашені два стягнення є безпідставними, оскільки дані стягнення погашаються через деякий час, який вже минув.
Засуджений наголошує на те, що він немає стягнень, в установі не працює, оскільки в ній немає відповідного підприємства. На волі в нього залишилися батьки, батько хворіє на рак, мати похилого віку, які потребують його допомоги. Крім того, він є військовозобов`язаним, який знаходиться в запасі, а тому хоче стати на захист України.

Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2022 року є законною та обгрунтованою, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.07.2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2,3 ст.185 КК України, з урахуванням положень ст.ст. 70, 71 КК України призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років.

Початок строку 07.02.2018; кінець строку - 07.02.2023.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.
Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ретельно перевірив формально-юридичні та оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що в нього стягнень немає є безпідставними.
Суд першої інстанції при прийнятті рішення щодо ОСОБА_6 перевірив матеріали особової справи, в якій наявна характеристика останнього, згідно якої засуджений за період відбування покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86) тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, жодного разу не заохочувався, також відбуваючи покарання зарекомендував себе з негативної сторони, в установі відбування покарань не працевлаштований, не приймає участі у самодіяльних організаціях та має заборгованість за виконавчими листом у сумі 787,35 гривень.

Посилання засудженого ОСОБА_6 на те, що на волі в нього залишились батьки похилого віку, які хворіють є недостатніми для доведення засудженим свого виправлення, в розумінні ст.81 КК України.
Твердження засудженого про те, що він хоче стати до лав ЗСУ, колегією судів розцінюється, як намагання уникнути подальшого відбування покарання за скоєний тяжкий злочин, а не як прагнення виконати свій конституційний обов`язок по захисту України, а відтак не береться колегією суддів до уваги.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції перевірив належним чином сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення та дійшов вірного висновку, що підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відсутні.
Підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання поділяються на формально-юридичні та оціночні.
Формально-юридичні підстави передбачені ч.3 ст.81 КК України пов`язуються з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.
Оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачені ч.2 ст. 81 КК України і виражаються тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Саме досягнення такої цілі покарання як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.
Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення відповідно до вимог ст.81 КК України.
Таким чином, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якого відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2022 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.07.2019 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4