УХВАЛА
Іменем України

01 вересня 2022 року

м. Київ
справа №761/15054/18
провадження № 51-2533ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року стосовно нього.
Рух справи і зміст судових рішень
За вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення права займатись лікарською діяльністю на строк 3 роки. Звільнено ОСОБА_4 від призначеного судом покарання на підставі п.5 ст.74 КК у зв`язку із закінченням строків давності. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 23660, 36 грн та моральну шкоду у сумі 200 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2022 року стосовно нього без зміни.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження стосовно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.140 КК .
Мотиви Суду
Верховний Суд переглядає рішення місцевого суду після його перевірки апеляційним судом відповідно до вимог ст. 424 КПК.
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає їх незаконність чи необґрунтованість.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, як видно з поданої скарги, засуджений надаючи свою оцінку доказам, по суті скаржаться на невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, що не є предметом розгляду судом касаційної інстанції.
Також, усупереч наведеним положенням закону, ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, як він мав зробити відповідно до ст. 412 КПК, не зазначив, які положення кримінального процесуального закону були порушені судом апеляційної інстанції, у чому конкретно вони полягають, як такі порушення вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом оскаржуваного судового рішення з огляду на положення статей 113, 115 - 117, 370 та 419 КПК у їх взаємозв`язку.

Засуджений не зазначив,чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно

не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції, не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив. Також ОСОБА_4 не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони захисту, усупереч ст. 419 цього Кодексу, апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

З огляду на викладене, оскільки подана засудженим скарга не відповідає вимогам ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року стосовно нього і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3