Справа № 169/525/22
Провадження № 1-кп/169/60/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Обенижі Турійського (тепер Ковельського) району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, з повною загальною середньою освітою, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є громадянином України, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України, та угоду про примирення, укладену 23 вересня 2022 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 25 серпня 2022 року близько 00 години 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на узбіччі вулиці Нова в селі Обенижі Ковельського району Волинської області, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом таємно умисно шляхом поїздки на транспортному засобі мопеді марки «VIPER», моделі «WY50QT» без державного реєстраційного номерного знаку, 2007 року виготовлення, встановивши контроль над ним, перемістив його з первинного місця знаходження з використанням двигуна вказаного транспортного засобу, який стояв на узбіччі вулиці із працюючим двигуном та увімкненим світлом фар, чим незаконно заволодів цим транспортним засобом та заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 1097 гривень.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

23 вересня 2022 року між потерпілим та обвинуваченим укладено угоду про примирення, за змістом якої обвинувачений повністю визнає свою винуватість у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення і щиро розкаюється у вчиненому; сторони угоди констатують факт добровільності її укладення і що потерпілий претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має; сторони узгодили, що покарання обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення призначається у виді позбавлення волі на строк три роки зі звільненням на підставі статті 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього виконання передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України обов`язків; обвинувачений погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений, захисник та потерпілий просили затвердити укладену між ними угоду про примирення, прокурор, вказуючи на відповідність угоди вимогам закону, не заперечував проти її затвердження.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною п`ятою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином, правову кваліфікацію органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_6 про підозру, будь-яких претензій майнового чи морального характеру потерпілий до обвинуваченого не має, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі на строк три роки передбачена санкцією частини першої статті 289 Кримінального кодексу України, відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим Кримінальним кодексом України, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням цілком узгоджується з положеннями статті 75 Кримінального кодексу України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам статті 471 Кримінального процесуального кодексу України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє та усвідомлює права, визначені в пункті 1 частини п`ятої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені частиною першою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, яке до нього буде застосовано.

Під час підготовчого судового засідання з`ясовано у потерпілого, що він цілком розуміє та усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені частиною першою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що в розглядуваному випадку відсутні фактичні підстави для визнання винуватості чи обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечували у підготовчому судовому засіданні сторони угоди.

Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення підпадає під категорію кримінальних правопорушень, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про примирення.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, на підставі положень статті 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 29 серпня 2022 року, відповідно до вимог частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України слід скасувати.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 23 вересня 2022 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ: мопед марки «VIPER» червоного кольору, який не зареєстрований у встановленому порядку та знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів ГУНП у Волинській області за адресою: вулиця Заводська, 2а, місто Ковель, Волинська область, повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2022 року на мопед марки «VIPER» червоного кольору, який не зареєстрований у встановленому порядку, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий