У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину (зі слів підозрюваного), не працюючого, раніше не судимого, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Слідча СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , 07 серпня 2021 року приблизно о 04?40 год., перебуваючи поблизу будинку № 30 по вул. Гетьмана в м. Києві помітили незнайомого iм гр. ОСОБА_7 , якому запропонували випити алкогольні напої, на що останній відмовився. В руках ОСОБА_8 тримав належний йому мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 9» та планшет марки «Леново». В цей момент у ОСОБА_6 та невстановленої особи, виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , про що вони вступили між собою в попередню злочинну змову та заздалегідь розподілили між собою злочинні ролі.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, почав наносити ОСОБА_10 удари в область тулуба та по голові, від яких останній впав на підлогу. Після чого ОСОБА_6 відійшов в бік для того, щоб прикрити дії ОСОБА_4 та спостерігав за обстановкою, а ОСОБА_4 в цей час забрав планшет марки «Леново», який знаходився в руках у ОСОБА_10 , мобільний телефон марки «Ксіомі Редмi 9», грошові кошти в сумі 200 гривень, які знаходились в лівій кишені шорт ОСОБА_10 , та головний убір (панама) темного кольору, після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд. Крім того, через деякий час ОСОБА_8 виявив відсутність грошових коштів на власному банківському рахунку АТ «Альфабанк» в сумі 1200 гривень, керування яким здійснювалося через інтернет-банкінг з викраденого мобільного телефону.

Отже, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_11 , відкрито викрали чуже майно, що належить гр. ОСОБА_9 , а сааме: мобільний телефон марки «Ксіомi Редмі 9» вартістю 3 000 гривень, планшет марки «Леново», вартістю 1700 гривень, грошовими коштами в загальній сумі 1 400 гривень, головний убір (панама) вартістю 500 гривень, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 6 600 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України.

20 вересня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України.
У клопотанні слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, та у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених статтею 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому та просив його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу - тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню дитину. Вважає, що такий запобіжний захід забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням підозрюваного.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши прокурора, захисника та підозрюваного, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Як визначено статтею 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002185 від 07 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України.
20 вересня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України.
Копія клопотання та доданих до нього матеріалів, відповідно до частини другої статті 184 КПК України, підозрюваному надана.
Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Прокурором у клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 186 КК України у кримінальному провадженні № 0002185 від 07 серпня 2021 року, зокрема, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: протоколом прийняття заяви вiд 07 серпня 2021 року; протоколом огляду мiсця події вiд 07 серпня 2021 року; показаннями свідка ОСОБА_12 . вiд 20 серпня 2021 року з приводу обставин справи; показаннями потерпілого ОСОБА_13 . вiд 20 серпня 2021 року з приводу обставин вчинення вiдносно нього кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 20 серпня 2021 року, під час проведення якого у свідка ОСОБА_12 було вилучено мобільний телефон марки «Ксіомі Редмi 9С», який належить потерпілому ОСОБА_9 ; протоколом проведення впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 від 09 вересня 2021 року; протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 вiд 20 вересня 2021 року, під час проведення якого, останній підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного (вік, стан здоров`я, майновий стан підозрюваного тощо), розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
З матеріалів клопотання вбачається, що слідчий вказує про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме, про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку.
Однак доводи слідчого щодо реального існування таких ризиків не знайшли свого підтвердження і будуються стороною обвинувачення лише на припущеннях, які судом не можуть прийматися до уваги.
Крім того, прокурором не надано доказів, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно частини п`ятої статті 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
Таким чином, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, раніше не судимого, вперше притягується до кримінальної відповідальності, приходжу до висновку про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Згідно з частиною першою, другою статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду;
- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та ймовірними підозрюваними, зазначеними слідчим чи прокурором;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, строком до 20 листопада 2021 року включно.
На підставі викладеного та керуючись статтями 177-179, 180-181, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА :
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 20 листопада 2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та ймовірними підозрюваними, зазначеними слідчим чи прокурором;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків визначити до 20 листопада 2021 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1