Номер провадження: 11-сс/813/985/22
Справа № 509/2542/22 1-кс/509/466/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 липня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000314 від 12 липня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.414 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 липня 2022 року було задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладений арешт на майно, а саме на:

- автомобіль марки «Мазда-3», держаний номер НОМЕР_1 , білого кольору, який поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Овідіополь, вул. Берегова, 9;
- АК-74 з наявними маркуванням на рамі « НОМЕР_2 », 1982 року випуску, який упаковано до полімерного спец пакету №INZ4021926
- магазин від АК-74 з наявними в ньому патронами у кількості 28 (двадцять вісім) штук, калібру 5х45 та три магазини, в яких наявні по тридцять патронів, які упаковано до спец пакету №INZ4001000.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді власник майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі та повернути арештоване майно.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначив повне найменування військової частини, в якій ОСОБА_7 проходить військову службу та вказав географічні координати місця розташування блок-посту, що є грубим порушенням частин 2 та 3 ст.517 КПК України, особливо в умовах російсько-української війни.

Слідчий суддя не врахував, що арештоване майно є власністю держави Україна в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_3 , які не були залучені до участі в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна.

Крім того власник майна звернув увагу на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється неналежним органом слідчим підрозділом органів Національної поліції України.

Також слідчий не вказав серійні номера кожного патрона на який накладено арешт та їх властивості, що унеможливлює підтвердити їх ідентичність.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, власника майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З клопотання слідчого про арешт майна убачається, що слідчим відділом відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000314 від 12 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 11 липня 2022 року о 22 годині Військо службовець 35 бригади морської піхоти старший матрос ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ніс службу на блок-посту при в`їзді в с.Грибівка Дальницької ОТГ Одеського району, здійснив два постріли з наявного АК-74 № НОМЕР_2 в бік автомобіля «Мазда-3» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того в автомобілі знаходилась пасажирка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В результаті вищевказаних подій тілесних ушкоджень ніхто не отримав.

11 липня 2022 року за місцем вчинення кримінального правопорушення, а саме за адресою: Одеська область, Одеський район, землі Дальницького ОТГ, с. Грибівка за координатами по GoogleMaps (46.2075952, 30.5623979), було проведено огляд місця події під час якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Мазда-3» державний номер НОМЕР_1 та зброя АК-74 з набоями до нього калібру 5х45 мм.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в повному обсязі, тобто і в частині накладення арешту на вилучений автомобіль «Мазда-3».

Апеляційний суд визнає такі вимоги ОСОБА_7 необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 не має жодного відношення до арештованого автомобілю, оскільки він не є його власником, або належним користувачем.

Щодо арешту на автоматичну зброю та набої до неї апеляційний суд зазначає, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.414 КПК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил поводження зі зброєю, а також із речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення.

Арештований автомат з набоями були безпосередніми знаряддями вчинення кримінального правопорушення, могли зберегти на собі його сліди або можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 12 липня 2022 року вищевказана автоматична зброя з патронами були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000314.

Метою арешту майна у даному випадку є збереження речових доказів у кримінальному проваджені, оскільки в подальшому арештований автомат з набоями до нього будуть направленні на експертні дослідження для повного та об`єктивного встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Відповідно до ч.1, п.7) ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників арештованого майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення схоронності слідів злочину, які можуть містити на собі арештований автомобіль та автоматична зброя з набоями до неї.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 липня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000314 від 12 липня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.414 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3