Справа № 496/4455/17
Провадження № 1-кп/496/147/22
У Х В А Л А

11 липня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_4 ,
захисників адвоката ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Біляївський районний суд Одеської області розглядає зазначене кримінальне провадження.
25 липня 2022 року закінчується строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , у зв`язку з чим прокурором до суду було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Прокурор в судовому засіданні підтримала подане нею клопотання, посилаючись на те, що ризики які існували при обранні запобіжного заходу не зменшились.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та просили його задовольнити.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просить відмовити у задоволені клопотання прокурора, оскільки ризики не обґрунтовані, не підтвердженні та є надуманими. Обвинувачений утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 вже більше 4 років, а це відповідно ЗУ «Внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.», станом на сьогоднішній день становить майже 10 років.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав захисника.
Інші потерпілі в судовому засіданні не з`явились, але в матеріалах кримінального провадження наявні заяви про розгляд справи без їх участі.
Суд дослідивши матеріали справи, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечення захисника, заслухавши учасників кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Беручи до уваги позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за інкриміновані дії підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».
Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доцільність продовження строку перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, визначає вірогідність переховування від суду і цей ризик не змінився.
Практика Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених до справи матеріалах.
Суд частково погоджується з доводами сторони захисту, але враховуючи вищезазначене та зважаючи на суворість покарання, у разі винесення обвинувального вироку ОСОБА_6 , є об`єктивна можливість переховування його від суду.
Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, суд виходить з того, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності та не зробив для себе відповідних висновків. Також враховуючи, що санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_6 передбачає покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, що на думку суду є важливим аргументом, він може переховуватись від правосуддя, тому враховуючи сукупність зазначених ризиків та аргументів, які на даний час не відпали вважає клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючи данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особа обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, а також скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі чотирьох осіб, враховуючи інші зібрані досудовим слідством матеріали кримінального провадження, та ризики, які на даний час не перестали існувати, суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, також вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, враховує те, що він, вину не визнає.
Усі заперечення щодо обґрунтованості обвинувального акту, в рамках розгляду клопотання про продовження тримання під вартою не розглядаються.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 331, 371, 372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 06 липня 2022 року по 08 вересня 2022 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 12 липня 2022 року о 10:00 годині.

Суддя ОСОБА_1