Справа№ 938/221/22
Судове провадження № 1-кп/938/67/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 квітня 2022 за №0000026, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні дітей не має, непрацюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Злочин вчинено за таких обставин.

Так, 18.10.2021 близько 17год 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство, яке виразилось в тому, що в ході конфлікту він висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 .

За цим фактом, постановою судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 07.12.2021, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень 00 коп.

Однак, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , 04.04.2022 близько 15 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , повторно вчинив домашнє насильство - сварку зі своєю дружиною ОСОБА_5 , в ході якої висловлювався в адресу останньої нецензурною лайкою. За вказані дії постановою судді Верховинського районного суду від 11.04.2022 року ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00коп.

Проте ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та продовжив умисно систематично вчиняти домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме 05.04.2022 року, близько 08год. 00хв., перебуваючи за місцем свого проживання, діючи умисно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, знову вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , яке виразилось в тому що під час конфлікту з нею він висловлювався в її сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. Такі протиправні дії ОСОБА_3 , призвели до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто, умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо дружини, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ст.126-1 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Додатково пояснив, що із потерпілою перебував у шлюбі, який розірвано у червні 2022 року. Дійсно у нього із колишньою дружиною ОСОБА_5 виникали конфлікти, в ході яких він висловлювався в сторону останньої нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. За вказані дії його двічі притягали до адміністративної відповідальності, та було накладено стягнення у виді штрафу, який він сплатив. Однак 05.04.2022 він знову вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурною лайкою та словесно погрожував їй фізичною розправою.

У вчиненому щиро розкаявся, вважає, що вчинив неправильно, просив суворо його не карати.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого йому діянні та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Потерпіла в судовому засіданні просила обвинуваченого суворо не карати, та призначити покарання у виді штрафу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпіла, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у діях, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто, умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 , та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України.

Одночасно суд враховує правовий висновок, викладений у постанові ВС у справі № 583/3295/19. Так, ВС наголосив, що словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту хоч б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного), втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що "покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами", а згідно статті 65 КК України встановлено, що "особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень".

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляд справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Володіна проти Росії" від 09.07.2019 року (заява N 41261/17) вказав, що обов`язок проводити ефективне розслідування всіх актів домашнього насильства є важливим елементом зобов`язань держави відповідно до статті 3 Конвенції. Для ефективності таке розслідування повинно бути оперативним та ретельним. Влада повинна вжити всіх розумних заходів для забезпечення доказів у справі, включаючи експертизи. Необхідна особлива ретельність при розгляді справ про домашнє насильство, і специфічний характер насильства в сім`ї повинен бути врахований під час судового розгляду.

Суд повторює, що заборона неналежного поводження згідно зі статтею 3 охоплює всі без винятку форми домашнього насильства, і кожен подібний акт породжує зобов`язання розслідувати. Навіть один удар може викликати почуття страху та туги у потерпілої та прагнути зламати її моральний та фізичний опір. Погрози - це форма психологічного насильства, і вразлива жертва може відчувати страх незалежно від об`єктивного характеру таких залякуючих поведінок. Комітет CEDAW зазначив, що, щоб бути визнаним таким, гендерно зумовлене насильство не потребує "прямої та негайної загрози життю чи здоров`ю жертви".

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, ОСОБА_3 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується добре, на утриманні дітей не має, є особою пенсійного віку, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.

Згідно досудової доповіді від 20.07.2022 зробленої Верховинським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середній. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, пенсійний вік особи та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлені.

Приймаючи рішення про вид та розмір покарання, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, суд приймає до уваги, що обвинувачений є особою пенсійного віку, а відтак призначення покарання у виді громадських робіт та обмеження волі є неможливим.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини вчинення та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, а саме вчинення злочину вперше, характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, щире каяття, пенсійний вік особи та сприяння органам слідства у розслідуванні справи, зважаючи на позицію потерпілої сторони та позицію сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування положень статті 69 КК України та переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті 126-1 КК України за це кримінальне правопорушення, у виді штрафу.

На переконання суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Роман ДЖУС