У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2022 р. м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі :
головуючого судді судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8 , /в режимі відеоконференції з Рівненським міським судом Рівненської області/,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000181 від 25.02.2021 р., за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт, затверджений прокурором ОСОБА_9 16.07.2021 р., у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 25.02.2021 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України.

На підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 04.05.2022 р. було продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 02 липня 2022 року включно.

У судовому засіданні, що відбувалось 24.06.2022 р., суд продовжив дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, однак судовий розгляд не закінчено.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор просив вирішити питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою ще на 60 днів без права внесення застави. Зазначив, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначив суд у своїх ухвалах про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати і до тепер. Пояснив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1, 3 ст. 301 КК України, які належать до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за вчинення яких обвинуваченому може загрожувати покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене йому за вироком суду, на переконання прокурора, обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово виїжджав на тривалий час за межі України, з метою працевлаштування на території іноземних держав, що свідчить про можливість залишення обвинуваченим території України з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показань на його користь, оскільки потерпілі та свідки у справі ще не допитані. Обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не прибувати у судові засідання, іншим чином затягувати розгляд кримінального провадження. Також, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на розгляді Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Зазначив, що обвинувачений схильний до нанесення тілесних ушкоджень жінкам, з якими він зустрічається, що підтверджується ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2018, якою у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України. Прокурор зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження тримання його під вартою, зазначивши, що не має наміру переховуватись від суду, має постійне місце проживання, джерело для заробітку, зобов`язався прибувати до суду за кожною вимогою, також вказав на те, що бажає приймати участь у боротьбі з ворогом у складі ЗСУ, оскільки є лікарем венерологом, та може бути корисним Державі більше, перебуваючи на свободі, аніж в умовах тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , з підстав, що обвинувачений не має наміру переховуватись від суду та зобов`язується прибувати за кожним викликом у судові засідання.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 днів, оскільки існують ризики, що перебуваючи на свободі, обвинувачений може чинити тиск на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Потерпіла ОСОБА_8 просила продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 з підстав, зазначених прокурором.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження стосовно доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд приходить до наступних висновків.
Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 02.07.2022 року, однак судове слідство по кримінальному провадженню не завершено та не прийнято остаточного рішення, враховуючи те, що не відпали ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховування від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення), враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, тобто до 22.08.2022 р. включно.

Зокрема, зазначені висновки суду ґрунтуються на наступному:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, та нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, за вчинення яких обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Протягом 2016, 2018, 2019, 2020 років ОСОБА_4 неодноразово виїзжав з України, що може свідчити про існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчиняти дії, спрямовані на виїзд за межі України з метою уникнення від кримінальної відповідальності, яка може йому загрожувати у випадку встановлення судом під час розгляду справи по суті винуватості останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Суд також визнає доведеним та таким, що продовжує існувати, ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показів, оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 під час виконання вимог ст. 290 КПК України стали відомими анкетні та контактні відомості потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Суд вважає доведеними також і продовження існування ризику, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, кримінальне провадження за даних обставин перебуває на розгляді Вишгородського районного суду Київської області. У рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 24.01.2022 року включно, із правом внесення застави у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 грн., яка була внесена за обвинуваченого ОСОБА_4 26.11.2021 року, у зв`язку із чим його було звільнено з-під варти з ДУ «Київський слідчий ізолятор» 26.11.2021 р. Судом також при оцінці наявності даного ризику враховується і та обставина, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2018 року ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України з нереабілітуючих підстав, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий, відносно нього на розгляді Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд звертає увагу учасників провадження на те, що до суду учасниками кримінального провадження не були подані документи, на підтвердження сімейного статусу обвинуваченого, наявності на його утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб, доказів працевлаштування останнього, наявності в нього медичної освіти, інші характеризуючи матеріали, що б могло свідчити про наявність в обвинуваченого ОСОБА_4 стійних соціальних зв`язків.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, із врахуванням положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України, ту обставину, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, беручи до уваги тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд вважає, що вказані обставини у своїй сукупності свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

Із врахуванням вищевикладеного, стадії судового провадження, суд не може змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який по причині виявленого бажання обвинуваченого проходити військову службу у складі Збройних Сил України, відстоюючи суверенітет та територіальну цілісність України у війні, яку оголосила Україні російська федерація, оскільки таке бажання обвинуваченого не нівелює обґрунтованості висунутого проти нього обвинувачення та наявні ризиків, оцінку яким надав суд у вказаній ухвалі.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, оскільки, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_11 , суд доходить висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 при обранні відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ч. 3 ст. 331, ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 194, 196, 197, 376, 615 КПК України, ст. ст. 29, 124 Конституції України, ст. ст. 6, 15 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суддя, -
УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України, строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 серпня 2022 року включно.
Визначити строк дії ухвали - до 22 серпня 2022 року включно.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1