Провадження № 1-кп/537/13/2022
Справа № 537/908/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2022 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місці Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження за № 0000277 від 17.02.2020 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.12.2010 Ленінським районним судом м. Севастополь за ч. 1 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 15.07.2013 Крюківським районним судом м. Кременчук за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 16.12.2014 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, згідно ч. 1 ст. 71 КК України приєднати покарання у вигляді 1 місяця позбавлення волі по вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.07.2013 за ч. 2 ст. 186 КК України 1 рік позбавлення волі, на основі ст. 75 КК України 2001 року від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік, остаточно вважати засудженим до 1 року 1 місяця позбавлення волі, строк рахувати з 23.01.2014;

- 06.06.2017 Крюківським районним судом м. Кременчук за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 10.10.2018 Автозаводським районим судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 21.08.2019 Крюківським районим м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням вимог ст. 70, 71 КК України остаточно призначено покарання до обмеження волі строком на 2 роки 1 місяць;

- 25.09.2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України; на підставі ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання обмеження волі строком на 3 роки;

- 17.02.2020 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки 1 місяць.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України;

ВСТАНОВИВ:

16.02.2020 близько 17 год. 40 хв., перебуваючи в приміщенні бару « Стопка», який знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Леонова,б. 2-д, у ОСОБА_3 , раптово виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи повторно, шляхом ривка, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Sigma», модель «X-style 31 Power», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , загальною вартістю 494 грн. 40 коп., який належить потерпілому ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на вказану суму.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує дії останнього за частиною 2 статті 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 надаючи покази в судовому засіданні що відбулося 28.04.2022 вину у вчиненні інкримінуемого йому кримінальному правопорушенні не визнав, заперечуючи свою причетність до незаконного заволодіння майном потерпілого за визначених в обвинувальному акті обставинах, пояснивши що познайомився з останнім саме 16.02.2022 під час відпочинку в барі «Стопка» розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Як зазначив обвинувачений, приводом до знайомства стало те, що до потерпілого якій знаходився в сильному стані алкогольного сп`яніння чіплялися двоє чоловіків, які не враховуючи компанію із трьох чоловіків яка знаходилася із ОСОБА_3 , також відпочивали в цьому барі. Допомігши потерпілому вирішити конфлікт із зазначеними вище особами, обвинувачений на прохання останнього погодився залишити йому свій номер мобільного телефону, однак той знаходячись в сильному стані сп`яніння не зміг самостійно записати у свій телефон необхідний номер. З огляду на стан потерпілого, обвинувачений вирішив самостійно записати свій номер мобільного зв`язку і узявши телефон із рук потерпілого почав набирати необхідні цифри, однак відволікся і вирішивши покурити, піднявшись сходами вийшов на вулицю, при цьому тримаючи в руках телефон потерпілого. Як зазначає обвинувачений він не мав на меті заволодіти майном потерпілого яке опинилося в нього випадкового, про що свідчить той факт, що прочекавши останнього біля семі хвилин на вулиці стоячи біля бару, він намагаючись віддати телефон потерпілому, повернувся до приміщення де вони відпочивали і лише після того як не знайшов там останнього, вирішив здати телефон в ломбард з метою добратися додому на таксі, оскільки громадський транспорт вже не ходив. Наступного дня, 17.02.2020 він прийшов до приміщення Крюківського районного суду міста Кременчука і в очікуванні на оголошення вироку відносно нього, від працівників поліції дізнався про те що він підозрюється у вчиненні неправомірного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 що сталося 16.02.2020, після чого він повернувся до ломбарду де заклав телефон потерпілого та викупив останній з метою повернути його законному власнику.

Під час судових дебатів, які відбулися 28.04.2022 обвинувачений зазначив про повне визнання своєї провини у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, підтвердивши факт вчинення відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 саме за викладених в обвинувальному акті обставинах, прохав суд призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі врахувавши щире каяття останнього у вчиненому. В судовому засіданні що відбулося після відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, а саме додаткового допиту обвинуваченого на предмет обставин вчинення інкримінуемого йому злочину, останній чітко зазначити про обставини вчинення останнього не зміг, ухилявся від відповідей на прямі запитання учасників судового розгляду та суду, при цьому обґрунтувати зміну показів яка фактично відбулася в одному і тому судовому засіданні не зміг.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що 16.02.2020 він розмовляючи по мобільному телефону зайшов до приміщення бару «Стопка» розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час крім нього також знаходилися раніше незнайомий йому ОСОБА_3 із двома чоловіками, один з яких пересувався за допомогою милиць. На очікування замовлення, потерпілий сів за окремий від компанії обвинуваченого стіл, як через деякий час ОСОБА_3 сам підійшов до нього та запропонував свою допомогу у вирішенні проблем потерпілого, наполягаючи на тому щоб останній записав номер мобільного зв`язку обвинуваченого до свого телефону. Як зазначає потерпілий, саме в цей момент з його рук випав мобільний телефон і ОСОБА_3 швидко піднявши останній з підлоги вийшов на вулицю, де начебто дійсно намагався записати свій номер, після чого не звертаючи уваги на прохання потерпілого повернути йому телефон, пішов, при залишивши телефон потерпілого у себе.

Після перегляду в судовому засіданні відеозапису з камер відеоспостереження бару «Стопка» розташованого за адресою: Полтавська область місто Кременчук вул. Леонова будинок № 2-Д за 16.02.2020 потерпілий уточнив свої покази, зазначивши що заволодіння його майном відбулося в приміщенні бару шляхом ривку мобільного телефону з рук потерпілого, уточнивши що на вулицю разом із обвинуваченим він не виходив. Потерпілий зазначив що розбіжності які виникли під час його попередніх показів в частині обставин заволодіння його майном, пов`язані із його знаходженням ввечері 16.02.2020 в стані алкогольного сп`яніння.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України за обставин викладених у вироку, наряду з наведеними вище показами потерпілого та обвинуваченого, також підтверджуються сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом, а саме:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16.02.2020 за змістом якого вбачається що 16.02.2020 близько 17.40 год. в приміщенні бару «Стопка» розташованого за адресою: Полтавська область місто Кременчук вул. Леонова будинок № 2-Д, невідома особа незаконно заволоділа майном останнього а саме мобільним телефоном «Sigma», модель «X-style 31 Power» чорного кольору (а.с. 130 т.1);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 17.02.2020 за участю потерпілого ОСОБА_6 за змістом якого вбачається, що останній на фото № 4 впізнав ОСОБА_3 як особу що 16.02.2020 в приміщенні бару «Стопка» незаконно заволоділа належним йому мобільним телефоном (а.а. 131-133 т.1);

документа надані потерпілим на підтвердження факту придбання та користування викраденим в нього майном, а саме мобільним телефоном (а.с.134-136 т.1);

протоколом перегляду відеозапису зафіксованого камерами відеоспостереження бару «Стопка» розташованого за адресою: Полтавська область місто Кременчук вул. Леонова будинок № 2-Д, за 16.02.2020, який на запит поліції надав ФОП ОСОБА_7 , складений слідчим СВ ВП №1 ОСОБА_8 в приміщенні кабінету № 31 ВП №1 Кременчуцького ГУНП в Полтавській області 24.02.2020 (т.1 а.с. 123-125) ;

відеозаписом з камер відеоспостереження бару «Стопка» розташованого за адресою: Полтавська область місто Кременчук вул. Леонова будинок № 2-Д, за 16.02.2020 що міститься на лазерному компакт диску та відтворення якого відбулося під час судового розгляду, яким було зафіксовано факт заволодіння майном потерпілого за викладених у обвинувальному акті обставинах (т.1 а.с. 201);

протоколом огляду місця події від 16.02.2020 та фототаблицею до нього в ході якого було проведено огляд приміщення бару «Стопка» розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; будь яких речей та предметів під час огляду місця події не вилучено (т.1 а.с. 127-129);

протоколом огляду від 17.02.2020 за змістом якого вбачається що ОСОБА_3 добровільно видав в приміщенні ВП№1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області мобільний телефон «Sigma», модель «X-style 31 Power», чорного кольору, при цьому пояснивши що забрав останній у невідомого йому чоловіка 16.02.2020 в барі якій розташований біля залізничного вокзалу (а.с. 137-140 т.1)

висновком товарознавчої експертизи № 627/20 від 18.02.2020 за змістом якого вбачається що вартість мобільного телефону «Sigma», модель «X-style 31 Power», чорного кольору станом на 16.02.2020 становить 494,40 грн. (т.1 а.с. 145-148);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 18.02.2020 за участю свідка ОСОБА_9 за змістом якого вбачається, що останній на фото № 1 впізнав ОСОБА_3 як особу що 16.02.2020 перебуваючи в приміщенні бару «Стопка» біля залізничного вокзалу відкрито заволодів мобільним телефоном у невідомого йому чоловіка (а.с. 149-151 т.1);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 19.02.2020 за участю свідка ОСОБА_10 за змістом якого вбачається, що остання на фото № 2 впізнала ОСОБА_3 як особу що 16.02.2020 близько 17.00 год. перебував разом з іншими відвідачами в приміщенні бару «Стопка» (а.с. 152-154 т.1);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 22.02.2020 за участю свідка ОСОБА_11 за змістом якого вбачається, що останній на фото № 3 впізнав ОСОБА_3 як особу що 16.02.2020 року заклав під свої документи мобільний телефон «Sigma», модель «X-style 31 Power», чорного кольору (а.а. 1156-158 т.1);

довідкою ПТ «Соколенко І Компанія» за змістом якої вбачається що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання фінансового кредиту 16.02.2020 закладав до відділення ломбарду мобільний телефон «Sigma» модель «X-style 31 Power», чорного кольору (а.с. 159 т.1);

оригінал договору фінансового кредиту під заставу № П105 від 16.02.2020 за змістом якого вбачається що ОСОБА_3 заклав мобільний телефон «Sigma» модель «X-style 31 Power» із визначенням вартості залогу в розмірі 200 грн. (а.с. 160-161 т.1);

протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2020 за участю свідка ОСОБА_9 та додатком до нього відеозаписом зазначеної слідчої дії під час проведення якого останній показує місце зустрічі та спілкування обвинуваченого із потерпілим та зазначає що самого моменту заволодіння майном останнього він не бачив, однак майже відразу як ОСОБА_3 пішов, потерпілий звертався до свідка з проханням допомогти повернути належний йому телефон (а.с. 162-166 т. 1)

протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2020 за участю потерпілого ОСОБА_6 та додатком до нього відеозаписом зазначеної слідчої дії під час проведення якого останній детально розповів про обставини заволодіння його мобільним телефоном (а.с. 167-171 т.1)

протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2020 за участю ОСОБА_3 та додатком до нього відеозаписом зазначеної слідчої дії під час проведення якого останній визнаючи свою провину разом з цим заперечував обставини вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставинах, зазначивши що наміру відкрито заволодіти майном потерпілого він не мав (а.с. 177-178 т.1)

Суд дійшов висновку, що всі письмові докази та вищезазначені експертизи є допустимими доказами, оскільки вони складені та проведені уповноваженими особами відповідно до вимог діючого КПК України, підписані усіма учасниками слідчої дії, узгоджуються між собою так і з іншими матеріалами кримінального провадження, відповідають показанням потерпілого і є такими, що в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 186 КК України як відкрите заволодіння чужим майном, вчинене повторно.

Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігло вчиненню нею нових злочинів.
Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту щодо наявної в діях обвинуваченого обставини що пом`якшує покарання останньому як щире каяття, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог чинного законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.
Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Однак з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_3 під час досудового слідства вину у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 186 КК України не визнавав, протягом усього судового розгляду якій внаслідок неодноразового порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків в частині явки до суду, тривав понад два роки, не визнавав усіх обставин кримінального правопорушення, не надавав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості лише в судових дебатах що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.
Обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди шляхом повернення майна.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обираючи міру покарання, суд, відповідно до вимог статті 65 КК України приймає до уваги тяжкість скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України класифікуються як тяжкий злочини, особу обвинуваченого який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
За викладених вище обставин, приймаючи до уваги ступень тяжкості та обставини кримінального правопорушення, його наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, йому повинно бути призначено необхідне та достатнє покарання у виді позбавлення волі.
Суд, прийшов до переконання, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчиненого проступку, особу обвинуваченого та думку учасників процесу.
Питання про долю речових доказів та скасування накладеного арешту на майно вирішити відповідно до вимог статей 100, 174 КПК України.
Оскільки суд прийшов до висновку щодо призначення обвинуваченому міри покарання у виді позбавлення волі, то з метою виконання призначеного покарання, суд вважає за необхідне залишити відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись статтями 368, 370 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань з цим вироком та вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17.02.2020 із застосуванням вимог статті 72 КК України остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання рахувати з 02.05.2022.
Речові докази мобільний телефон«Sigma» модель «X-style 31 Power» чорного кольору залишити в користуванні власника ОСОБА_6 ; лазерний диск із відеозаписом з камер відеоспостереження бару «Стопка» розташованого за адресою: Полтавська область місто Кременчук вул. Леонова будинок № 2-Д залишити в матеріалах кримінального провадження.

Накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука ОСОБА_12 20.02.2020 арешт на мобільний телефон«Sigma» модель «X-style 31 Power» чорного кольору скасувати.
Обрану ОСОБА_3 міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити попередню - тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_3 в термін відбування покарання строк перебування обвинуваченого під вартою, а саме з 11.01.2022 року по 01.05.2022 включно.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому в той же строк з дня отримання ним копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1