У Х В А Л А

Справа №348/895/22
Провадження №1-кс/348/201/22

21 червня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна заяву судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження №0000102 від 29.04.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16.06.2022 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід від розгляду кримінального провадження №0000102 від 29.04.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.369 КК України.

Заява про самовідвід мотивована тим, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 28.04.2022 року керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, показав працівникам поліції підроблене посвідчення водія і пропонував неправомірну вигоду з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Суддя зазначає, що 12.05.2022 року вона розглянула справу №348/674/22 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. В ході розгляду цієї справи були досліджені докази, які є доказами у кримінальному провадженні, зокрема відеозапис на якому зафіксовано події 28.04.2022 року.
Також суддя звертає увагу, що КПК України містить заборону щодо надання судді матеріалів кримінального провадження до початку судового розгляду. В даному випадку, на думку судді, суд в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення фактично дослідив докази по даному кримінальному провадженні.
За наведених обставин, на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України, керуючись ч.1 ст.80 КПК України, суддя ОСОБА_3 вважає за необхідне заявити самовідвід у даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим просить задоволити її заяву про самовідвід у кримінальному провадженні №0000102 від 29.04.2022 року (справа №348/895/22).

Вивчивши заяву про самовідвід, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000102 від 29.04.2022 року, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод, і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд констатує, що ч.5 ст.80 КПК України, закріплено, що відвід повинен бути вмотивованим.

При цьому, положеннями ст.ст.75-76 КПК України, передбачений вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Як зазначено вище, у своїй заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 посилається на те, що 12.05.2022 року вона розглянула справу №348/674/22 про притягнення ОСОБА_4 (обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000102 від 29.04.2022 року) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, в процесі розгляду якої нею були досліджені докази, які є доказами у кримінальному провадженні, зокрема відеозапис на якому зафіксовано події 28.04.2022 року.
Беручи до уваги наведене, суддя ОСОБА_3 вважає, що дана обставина може викликати сумнів у її неупередженості під час розгляду кримінального провадження №0000102 від 29.04.2022 року, а тому на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України заявляє самовідвід.

З даного приводу суд констатує, що під «іншими обставинами», які викликають сумнів у неупередженості судді, мають розглядатися, зокрема, наступні: 1) суддя є двоюрідним чи троюрідним братом або сестрою, дядьком чи тіткою, племінником чи племінницею чи іншим родичем, хрещеним батьком чи хрещеною матір`ю, хрещеником чи хрещеницею слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача або членів їх сімей; 2) у результатах судового розгляду зацікавлені родичі дружини чи чоловіка судді; 3) суддя перебуває в дружніх або неприязних стосунках з кимось із учасників кримінального провадження; 4) суддя перебуває в матеріальній, службовій або іншій залежності від когось із учасників кримінального провадження; 5) суддя публічно, усно або письмово, у тому числі в засобах масової інформації, наперед висловив свою думку щодо винуватості обвинуваченого або з інших питань ще не закінченого відповідним судовим рішенням кримінального провадження. Відповідно до Бенгалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією № 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 pоку, перед розглядом справи (про який відомо, що він відбудеться, або це тільки передбачається) суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б, виходячи з розумної оцінки ситуації, якимось чином вплинути на хід цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи щодо певної особи чи питання (п.2.4).

Таким чином, вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявленого самовідводу, суд звертає увагу на те, що ключовим аспектом відводу, як цілісного інституту кримінального провадження, є упередженість судді (колегії суддів) при розгляді справи, яка перебуває у провадженні такого судді чи колегії суддів. Така упередженість, як вбачається із формулювань ст.ст.75, 76 КПК України, може виникнути у зв`язку з наявністю у судді (колегії суддів) родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу тощо.

Абстрактне зазначення мотивів відводу, без наведення конкретних обставин, які викликають саме обгрунтовані сумніви в неупередженості суду є підставою для відмови у задоволенні відводу.

Як перевірено судом, під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, суддею ОСОБА_3 було досліджено докази, зокрема і відеозапис на якому зафіксовано події 28.04.2022 року, щодо наявності в останнього ознак алкогольного сп`яніння, його керування транспортним засобом та подальшої відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто встановлення в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається із копії постанови від 12.05.2022 року по справі №348/674/22, на яку посилається суддя ОСОБА_3 у своїй заяві про самовідвід, «вина ОСОБА_4 доводиться такими доказами: … відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, згідно з якими зафіксовано, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі».

Тобто суддею ОСОБА_3 надано оцінку вказаному доказу виключно в рамках встановлення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, в справі №348/674/22 суд не досліджував вказаний вище відеозапис з нагрудної камери поліцейського, як одне з процесуальних джерел доказів в кримінальному провадженні.

У відповідності до ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд зазначає, що головна мета відводу (самовідводу) - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Стандарт безсторонності та неупередженості ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, має бути доведено наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Як вбачається зі змісту заяви судді ОСОБА_3 , вона жодним чином не стверджує, що є упередженою у розгляді вказаної справи, що може прийняти рішення у справі не на основі фактів та згідно з законом, а з обмеженням прав сторін.
Також суддя не стверджує, що має зацікавленість у результаті розгляду справи чи будь-які особисті (приватні) контакти з учасниками справи, які можуть вплинути на об`єктивність прийнятого нею рішення.
Таким чином, презумпція неупередженості судді ОСОБА_3 не спростована.
На переконання суду, обставини, викладені в заяві про самовідвід, не свідчать про беззаперечну ймовірність виникненнясумніву у неупередженості судді ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження №0000102 від 29.04.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.369 КК України, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.75, 76, 80-81, 369, 372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження №0000102 від 29.04.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.369 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою статті 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1