Справа № 127/8436/22
Провадження №11-кп/801/555/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2022 року,
якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ялтушків Барського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, до засудження непрацюючого, раніше судимого:
1). 01.03.2001 Барським районним судом Вінницької області за ст.ст.81 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, штраф 700 гривень;
2). 22.10.2001 Козятинським районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, штраф 700 гривень;
3). 29.11.2001 Козятинським районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 42 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
4). 18.01.2002 Барським районним судом Вінницької області за ст.ст.289 ч.2, 42 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений 27.09.2006 умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 19 днів;
5). 10.01.2012 Козятинським районним судом Вінницької області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
6). 22.03.2012 Барським районним судом Вінницької області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.08.2013 умовно-достроково на 8 місяців 13 днів.
7). 09.12.2014 Погребищенським районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 року 5 місяців 10 днів позбавлення волі;
8). 13.01.2015 Погребищенським районним судом Вінницької області за ст.ст.263 ч.1, 70 ч.4 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
9). 20.02.2015 Погребищенським районним судом вінницької області за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 31.03.2017 по відбуттю покарання.
- по даній справі засудженого 16.05.2018 Барським районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 15 ч.3, 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна,
-про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор вважав, що правові підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні, а тому просив суд відмовити у його задоволенні.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2022 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення за вироком Барського районний судом Вінницької області від 16.05.2018, відмовлено.
Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення, зокрема тяжкого злочину, та на даний час відбув більше двох третин призначеного покарання.
В матеріалах особової справи засудженого наявна характеристика на ОСОБА_7 , зі змісту якої випливає, що останній за період відбування покарання в державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» зарекомендував себе посередньо, шість разів заохочувався адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
Також судом було враховано, що засуджений ОСОБА_7 , згідно з наданими суду відомостями, в установі відбування покарання не працевлаштований. За таких обставин суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2022 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у відповідності до вимог ст.81 КК України.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення ретельно не з`ясував всі обставини, а саме його ставлення до вчинення злочину, праці, додержання вимог режиму, поведінку в побуті та інше. Звернув увагу суду на те, що за час відбування покарання в установі ВК-86 в м. Вінниця він працював старшим днювальним на той час неофіційно, у зв`язку з відсутністю його документів. Після відновлення документів, продовжив офіційно працювати на посаді днювального, без оплати праці. Адміністрація колонії його характеризує з позитивної сторони, умови відбування покарання не порушував, добросовісно виконує усі доручення та розпорядження адміністрації, має сім заохочень, приймає участь в ремонтах та роботах по благоустрою в установі, навчався в ПТУ на плиточника, до роботи охочий, трудолюбивий, підтримує соціально-корисливі зв`язки із родиною та співмешканкою, має можливість після звільнення працевлаштуватися, щиро розкаюється, бажає змінити життя на краще.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.
Представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» повідомлявся належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Клопотань від учасників судового провадження щодо відкладення даного судового розгляду на адресу суду не надходило.
Прокурор та засуджений не заперечували проти апеляційного розгляду у відсутність представника установи, тому відповідно до ч.4 ст.405 КПК України судовий розгляд проведено у його відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.

Так, у відповідності до вимог ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Пунктами 2, 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.
Встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 16.05.2018 року Барським районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 15 ч.3, 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 з 31.01.2018 року.
Кінець строку 31.01.2024 року.
Станом на 31.01.2022 ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку покарання, а тому формально підпадає під дію ст.81 КК України.
Положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість його життя поза межами установи виконання покарання без загрози для суспільних інтересів. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Ставлення до праці теж повинно бути взірцевим для інших засуджених.
При вирішенні питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як суд першої інстанції, так і апеляційний суд враховує поведінку та ставлення до праці засудженого за увесь період відбування покарання.
Встановлено, що згідно наявної в матеріалах судового провадження характеристики з ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» на засудженого ОСОБА_7 , останній прибув до ДУ «Вінницька ВК (№86)» 10.09.2018 з ДУ «Вінницька УВП (№1)», де за час перебування до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався.
Під час утримання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_7 виконує обов`язки днювального відділення соціально-психологічної служби, поставлені завдання виконує вчасно, але потребує нагляду з боку представників адміністрації.
За період відбування покарання характеризується посередньо, адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці шість разів був заохочений, за що було оголошено подяку. Режим відбування покарання не порушував, до дисціплінарної відповідальності не притягувався.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, легко піддається чужому впливу. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
До виконання робіт із благоустрою установи намагається ставитися із розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Заходи виховного та режимно-профілактчного характеру відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі не проявляє. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, закінчив навчання у Вінницькому навчальному центрі №86, де здобув професію лицювальника-плиточника. Заборгованості за виконавчими листами не має, підтримує соціально-корисні зв`язки з братами та сестрою шляхом отримання посилок.
Під застосування передбачених законодавством заохочувальних норм, зокрема під дію ст.101 КВК України підпадав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 31.01.2020 року. Рішенням комісії установи, протокол №14 від 04.02.2020 року відмовлено у переведені до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку з тим, що не стає на шлях виправлення.
Під застосування ст.82 КК України підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 31.01.2021 року. Рішенням комісії, протокол №3 від 02.02.2021 року відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, за його власним бажанням.
Під застосування ст.81 КК України (2001 р.) підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 26.10.2021 року. Рішення комісії, протокол №20 від 29.10.2021 року відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання у зв`язку з тим, що засуджений не довів своє виправлення.
Перебуває на профілактичних обліках, як особа, що схильна до вчинення самогубства або вчинення тілесних ушкоджень.
Також ОСОБА_7 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та внесено до підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених осіб та взятих під варту, оцінено ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення середній.
Колегією суддів враховано також і те, що ОСОБА_7 уже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення корисливих злочинів, за які відбував як реальну міру покарання, так і з іспитовим строком, також двічі було застосовано положення ст.81 КК України, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив новий корисливий злочин через кілька місяців після звільнення по відбуттю покарання за попереднім вироком районного суду.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. В матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу які свідчать, що процес виправлення в дійсності досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

За таких обставин, колегія суддів враховуючи викладене вважає, що на даний час підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 не має.
Також матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» та в судовому засіданні апеляційного суду недоведені.

На думку колегії суддів поведінка засудженого може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки наявність у засудженого за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі майже потягом п`яти років лише шість заохочень, підтримання соціально-корисних зв`язків, відсутність в установі на виконанні виконавчих листів, визнання своєї вини у скоєних злочинах у даному випадку є недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.
Викладені засудженим в ході судового розгляду обставини були в повній мірі перевірені та враховані як судом першої, так і апеляційної інстанції при прийняті рішення.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи наведені засудженим їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до вимог ч.7 ст.154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про відмову.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4