Справа № 128/2475/21
УХВАЛА

25 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Вінницьким районним судом Вінницької області та ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» в залі суду м. Вінниця клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 26.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

На підставі ст. 331 КПК України прокурор в судовому засіданні підтримала подане письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Своє клопотання прокурор мотивувала тим, що строк дії запобіжного заходу, обраного ОСОБА_5 , спливає та судовий розгляд не може бути завершений до вказаної дати, при цьому ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та ризики, які стали підставою для встановлення міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати. Зокрема встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме існує можливість переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Підставою вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду є те, що останній в силу суворості міри покарання, може покинути місце проживання. Підставою вважати, що обвинувачений може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що під час іспитового строку ОСОБА_5 скоїв новий злочин. Тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім цього, просила залишити встановлений раніше під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого розмір застави в сумі47 580 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували щодо продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників судового засідання,оглянувши надані суду матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Положеннями ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 30.05.2022 та до вказаного часу судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершено.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином. При вирішенні питання про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України.
Попередніми ухвалами щодо запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_5 ,судом було враховано як тяжкість інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожувала особі на час розгляду питання про обрання та продовження строку тримання під вартою, так і те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення можливого безальтернативного покарання у виді позбавлення волі, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема те, що він не одружений, офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, востаннє 08.12.2020 Вінницьким районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно усталеної позиції Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання щодо наявності підстав для залишення обвинуваченого під вартою, слід оцінювати обставини в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

Суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На даному етапі судового розгляду судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, доцільності змінювати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не вбачається, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати.

Обсяг обвинувачення ОСОБА_5 у сукупності з даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставин, які вказують на зменшення раніше встановлених ризиків, судом на даному етапі судового розгляду не встановлено.

Відтак, для запобігання встановленим під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання ОСОБА_5 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, - необхідно продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб із залишенням попереднього визначеного розміру застави та покладенням відповідних обов`язків на обвинуваченого в разі внесення застави, на підставі ч. 3 ст. 183 КК України. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави слід визначити на час дії ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 177, 181, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто до 24.07.2022 включно.

Залишити ОСОБА_5 встановлену заставу в розмірі 47 580 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1. Прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2. Не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

4. Утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

5. Здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: