ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1469/22 Справа № 202/5682/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Катеринопіль Катеринопільського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуваючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, водія-радіотелефоніста 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_9 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 01 листопада 2022 року, включно, з утриманням на гауптвахті.
Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 встановлено заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 130 000 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_7 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, на нього будуть покладені наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування;
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_7 , строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді водія-радіотелефоніста 6 стрілецької роти 2 стрілецької батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько о 10 год. 00 хв. 03.09.2022, перебуваючи на позиціях підрозділу військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , отримавши законний письмовий наказ (бойове розпорядження) № 1/65/8/52 дск від 03.09.2022 свого прямого начальника командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_10 , доведений своїм прямим начальником ТВО начальника штабу першого заступника командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_11 , вибути до місця розташування ротного опорного пункту НОМЕР_3 « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованого неподалік АДРЕСА_3 для підсилення вказаної позиції з метою недопущення прориву противника у напрямку АДРЕСА_1 , де перейти в підпорядкування командиру 5 стрілецької роти для підвищення обороноздатності 5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

03.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК.
03.09.2022 о 18-00 годині ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді в частині визначення розміру застави у зв`язку з необґрунтованістю та невідповідністю вимогам ст.ст.177,194 КПК.
В обґрунтування зазначає, що слідчим суддею не враховано обставини кримінального правопорушення та не взято до уваги, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та в умовах воєнного стану, замість виконання свого конституційного обов`язку щодо захисту держави та її територіальної цілісності від ворога, вчинив суспільне небезпечне діяння у виді відкритої відмови виконувати наказ командира, в умовах воєнного стану, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло привести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.
Крім того, при обранні альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя не врахував майнове становище підозрюваного та те, що підозрюваний будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 та перебуваючи в зоні проведення бойових дій на території Донецької області, та беручи безпосередньо участь у бойових діях або забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у період здійснення зазначених заходів, отримував грошове забезпечення та додаткові винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах, що регламентується Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 Питання виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.
Водночас в серпні 2022 року солдат ОСОБА_7 отримав майже 8000 грн., що пов`язано з тим, що в серпні 2022 року його відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 , 30/100, №2187 від 03.09.2022 було позбавлено виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн., у зв`язку із невиконанням ним своїх службових обов`язків, а саме за відмову виконувати бойове розпорядження та за вживання спиртних напоїв, за що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення представниками комендатури м.Курахове за ст.172-20 КУпАП.
Тобто, вказані фактори свідчать про фактичне небажання та відмову ОСОБА_7 виконувати свої військові обов`язки в умовах воєнного стану щодо виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також поважати бойові та військові традиції, бути пильним, виявляти повагу наполегливо, до повного виконання поставлених завдань, сприяти всім у підтриманні порядку та дисципліни та утримуватися шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
З урахуванням наведених обставин, на переконання прокурора, визначена застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не відповідає дійсним обставинам справи та інтересам суспільства і не кореспондується з вимогами ст.182 КПК.

Таким чином прокурор, посилаючись на практику ЄСПЛ, враховуючи вищезазначені обставини, а також тяжкість та резонанс кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 під час дії воєнного стану, характеристику з місця несення служби, вважає, що до нього можливо застосувати положення ч.5 ст.182 КПК, а саме заставу у розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При цьому звертає увагу, що наявність дружини та матері, які нібито захворіли, не надавши до суду відповідних підтверджуючих документів, тим самим не переконавши об`єктивного спостерігача в даному випадку, що у суду були підстави для застосування мінімального розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки ці ж обставини існували і на час події, а відтак вони не утворюють жодних моральних запобіжників при виборі підозрюваним моделі поведінки та не здатні забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного, прокурор просить апеляційний суд ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в частині визнання розміру застави скасувати, а в іншій частині залишити без змін. Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 із застосуванням підозрюваному альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованої у АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, необґрунтованістю, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та недоведеністю існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
В обґрунтування зазначає, що слідчий суддя обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належним чином не врахував вік та стан здоров`я підозрюваного, який має такі захворювання: дифузний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу І стадії, короткість обох очей, що ускладнює його умови перебування під вартою та може створити безпосередню загрозу для погіршення його стану здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність у нього дружини, яка безробітна та часто хворіє, та трьох повнолітніх дітей, наявність постійного місця роботи, репутацію, майновий стан, відсутність судимостей, а тому ризик продовження чи повторення протиправної поведінки відсутній. Разом з тим, враховуючи вищенаведені обставини, ризик втечі підозрюваного також є дуже низький, а тому, на думку сторони захисту, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного до нього достатньо обрати менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Також, посилаючись на практику ЄСПЛ зазначає, що при обранні застави слідчий суддя не дослідив майновий стан ОСОБА_7 , відсутність у його власності цінного майна чи інших активів та без довідки про грошове забезпечення за період військової служби визначив розмір застави у розмірі 130 000 грн.
Аргументує тим, що при встановленні вказаного розміру застави, слідчий суддя не врахував відсутність у підозрюваного грошових коштів, необхідність його лікування, наявність на утриманні безробітної дитини, яка також потребує лікування, а тому визначений розмір застави становить для підозрюваного надмірний тягар та перетворює подальше його ув`язнення на безальтернативне. Таким чином, апелянт вважає, що висновки суду стосовно можливого розміру застави не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Разом з цим, беручи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та дані про його особу, вважає, що до підозрюваного можливо застосувати заставу у мінімальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст.182 КПК, а саме у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим фактором, який зможе запобігти можливим ризикам у разі обрання судом альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави.
Крім того, вважає, що у разі обрання судом альтернативного виду запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для усунення ризиків спроб підозрюваного незаконно впливати на свідків, які проходять разом з ним військову службу у одній військовій частині задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тошо, суд може обрати відсторонення від посади як окремий захід забезпечення кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2022 та постановити нову, якою клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного у вигляді особистого зобов`язання із відстороненням від посади водія-радіотелефоніста 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 на два місяці.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарзи, який наполягав на її задоволенні, але просив збільшити розмір застави до 200 НМД для працездатних осіб, разом з тим заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вислухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які наполягали на задоволенні своєї апеляційної скарги та просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під варто, а саме у вигляді особистого зобов`язання, із відстороненням від посади, або зменшити розмір застави до 20 НМД для працездатних осіб, водночас заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.
Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, та санкція ч.4 ст.402 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:
b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;
c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).
Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.4 ст.402 КК доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Зокрема, як зазначив слідчий суддя, про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також характер та зухвалість інкримінованого злочину, який вчинено в умовах воєнного стану.
Разом з цим, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, слідчий суддя дійшов до переконання, що у судовому засіданні прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених п.п.3,4,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме: можливості підозрюваного ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що не оспорюється стороною обвинувачення, а отже ці висновки слід вважати доведеними.
Таким чином слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваного, який є військовослужбовцем, майновий стан та відсутність судимостей, наявність родини та відсутність на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі особисте зобов`язання із відстороненням від посади, на чому наполягає сторону захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти встановленому ризику
На переконання апеляційного суду, аргументи захисника та його посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_7 безлічі захворювань, постійного місця проживання, родини та утриманців, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку суду про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Натомість, стороною захисту не надано апеляційному суду об`єктивних медичних даних про те, що за станом свого здоров`я ОСОБА_7 не зможе утримуватися в умовах гауптвахти.
За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК та недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.
Разом з цим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги сторони обвинувачення щодо недотримання слідчим суддею вимог ч.3 ст.183 КПК під час визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, виходячи з такого.

Так, ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених стеттею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з цим, ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.

Цих вимог закону не було дотримано в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем Збройних Сил України, водій-радіотелефоніст 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», й підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК, за ознакою непокори, що вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує той факт, що, як зазначив прокурор під час судового розгляду, та це не заперечував сам підозрюваний, раніше ОСОБА_7 вже притягався до відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 Питання виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, військовослужбовцям Збройних Сил України, які несуть службу в органах і установах в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, тяжкості інкримінованого злочину, а також особи підозрюваного, його майнового та сімейного стану, в тому числі, отримання ним постійного, систематичного доходу під час проходження служби в Збройних Силах України та наявності вищевказаного ризику, а також того, що поведінка підозрюваного спрямована на завдання шкоди авторитету правоохоронних органів та ЗСУ в цілому, з огляду на військову загрозу державі Україна з боку Російської Федерації, та те, що існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства - застава у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 520 000 грн., на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Отже підстав для зменшення розміру застави, на чому наполягає сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року скасувати на підставі п.2 ч.1 ст.409 та п.1 ч.1 ст.411 КПК, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ст.183 КПК, із утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначенням застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 520 000 (п`ятсот двадцять) тисяч гривень.

На підставі викладеного, керуючись статями 182-183, 194 та 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_9 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України задовольнити частково.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 01 листопада 2022 року, включно, із утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованої у АДРЕСА_2 .
Встановити заставу у 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 520 000 (п`ятсот двадцять) тисяч гривень.
На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування;
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі внесення застави ОСОБА_7 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_7 обов`язків по 01 листопада 2022 року, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4