Справа № 129/502/22
Провадження по справі № 1-кп/129/392/2022
У Х В А Л А
18.10.2022 року Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 0000538 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

Встановив:
18 жовтня 2022 року на початку судового засідання захисник ОСОБА_4 заявив підтримане обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , а саме просив суд, - змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний у кримінальному провадженні №0000538, на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із покладенням наступних обов`язків:

1) заборонити цілодобово залишати житло, крім випадків отримання медичної допомоги та придбання продуктів харчування;

2) прибувати до суду за першою вимогою;

3) не відлучатися з без дозволу суду;

4) носити електронний засіб контролю.

Клопотання захисника обґрунтоване тим, що сторона захисту вважає, що станом на 17 жовтня 2022 року більшість ризиків на яких акцентував увагу прокурор при первісному обранні запобіжного заходу відпала та відсутня необхідність в застосуванні настільки суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Окрім того, є нові обставини, які не розглядались судом раніше.

ОСОБА_5 хоча і обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, але цей злочин передбачений ст. 190 КК України не пов`язаний з насильницькими діями та немає значної суспільної небезпеки, що дає можливість утримувати людину під вартою надмірно тривалий час ніж то потрібно для досягнення певної мети у кримінальному проваджені. Потерпілий у кримінальному проваджені тривалий час не з`являється для участі у судових засіданнях, надав суду заяву про проведення судових засідань без його участі, що свідчить про його мінімальну зацікавленість в розгляді справи, жодні його наполягання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у справі відсутні.

За відсутності зацікавленості в розгляді справи потерпілого та наявності лише припущень щодо можливості ОСОБА_5 ухилятись від суду він утримується під вартою вже більш 1 року 7 місяців.

Так, 05.02.2021 року ОСОБА_5 був затриманий та утримувався у слідчому ізоляторі до його екстрадиції 03.02.2022р. до України. Протягом всього строку затримання, а це майже рік, за його участю не було проведено жодної слідчої дії та не перевірено жодного доводу викладеного ним у звернені до слідчого (копія звернення додавались до клопотання від 09.09.2022р.).

Після його екстрадиції та обрання йому 04.02.2022 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обмежився лише його формальним допитом та обвинувальний акт до суду.

Після надходження обвинувального акту протягом шести місяців лише розглядалися клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у кожному випадку обвинувачений зазначав на можливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу та погіршення у нього стану здоров`я.

В теперішній час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою перетворився для ОСОБА_5 у міру покарання у зв`язку з тим, що перебуваючи під вартою він обмежений особисто реалізовувати свої права пов`язані із збиранням доказів та поданням їх до суду отримувати достатню медичну допомогу.

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК). Такі ризики закон зокрема пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

За своєю суттю під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд обирає новий запобіжний захід, який є достатнім для визначення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, таким на думку сторони захисту може бути цілодобовий домашній арешт із покладенням на обвинуваченого додаткових обов`язків у тому числі визначений п.9 ч.5 ст.194 КПК України носіння електронного заходу контролю.

Покладення на ОСОБА_5 обов`язку носити електронний захід контролю повністю нівелює твердження прокурора про можливість переховуватись його від суду.

За наявною ситуацією в Україні щодо заборони виїзду чоловіків за її межі, кількістю блокпостів та застосуванням електронного заходу контролю ОСОБА_5 буде перебувати під непереривним контролем правоохоронних органів та забезпечить його постійне перебування під цілодобовим домашнім арештом.

За даних обставин застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу повністю узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"-1).

Прокурор проти задоволення клопотання заявленого обвинуваченим та захисником про зміну запобіжного заходу обвинуваченому заперечували через його безпідставність.

З урахуванням позиції учасників розгляду справи та її матеріалів суд визнає клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому безпідставним з таких міркувань.
Встановлено, що ОСОБА_5 небезпідставно обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого стосовно ст.12 КК України передбаченого ч.4 ст.190 КК України злочину, постійні місце проживання, робота та інші вагомі соціальні й особистісні чинники стримуючого характеру у нього відсутні, він не прибував за викликами до слідчого, залишив постійне місце проживання, відповідно до постанови слідчого від 31.05.2013 р. підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук, а відповідно до постанови слідчого від 13.01.2020 р. підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук; відповідно до ухвали слідчого судді від 21.08.2020р. щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; 05.02.2021 р. ОСОБА_5 було затримано в м. Санкт-Петербург російської федерації, а 03.02.2022 р. проведено його екстрадицію до України; на території України ОСОБА_5 затримано 03.02.2022 р. о 15:00 год., а 04.02.2022 р. повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.4 ст.190 КК України злочину та доставлено до Гайсинського районного суду Вінницької області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід; зазначене свідчить про ухилення ОСОБА_5 від виконання процесуальних обов`язків переховуванням від слідства і суду.

04.02.2022 року ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб до 15:00 год. 03.04.2022 р. із визначенням застави в розмірі двісті тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає 570630 гривень, в разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною в будь-якій формі вимогою слідчого, прокурора та суду під час кримінального провадження, не залишати і не змінювати місце постійного проживання без їх дозволу, має здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, про що оголосити йому під розписку. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.09.2022 року строк тримання його вартою продовжено на 60 діб по 13.11.2022 року включно.

Постановляючи ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.09.2022 року про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою на 60 діб по 13.11.2022 року включно, суд врахував, що до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк його тримання під вартою закінчувався 17.09.2022 року, однак передбачені ст. 177 КПК України ризики і обставини, які враховувались судом при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, тому що існує висока ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, продовження ним протиправної діяльності та ухилення від суду (ризик втечі) з огляду на оголошену підозру у скоєнні одного середньої тяжкості та трьох тяжких стосовно ст.12 КК України злочинів, покаранням за які може бути позбавлення волі на строк до десяти років; наявності ризику перешкоджання ним кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, які судом не допитані; враховуючи дані про особу обвинуваченого та його негативну репутацію, який був раніше судимий, ухилявся від явки до суду та перебував тривалий час у розшуку у даному кримінальному провадженні, при цьому, в обвинуваченого відсутні вагомі соціальні особистісні чинники стримуючого характеру такі як постійне місце роботи, власна сім`я (не одружений та дітей на утриманні немає), житло, відсутні засоби до існування, а також на даний час судом розгляд справи завершити до 17.09.2022 року неможливо, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому за таких встановлених обставин суд дійшов висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно було продовжити ще на 60 днів.

Окрім того, на теперішній час стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжує діяти альтернативний запобіжний захід у виді застави у сумі 570630 (п`ятсот сімдесят тисяч шістсот тридцять) гривень, після внесення якої останній підлягає звільненню з-під варти, який застосовано до нього ухвалою Гайсинського районного суду від 04.02.2022 року.

При цьому, вказаний висновок суду не спростовують встановлені обставини та пояснення захисника та обвинуваченого про особисте його гарантування належної процесуальної поведінки як обвинуваченого; наявності у нього житла, де він може проживати, а саме належного його брату ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 ; наявності у нього двох неповнолітніх дітей, які потребують його батьківської допомоги, оскільки вказані чинники не зменшують та не можуть запобігти існуючій високій ймовірності ухилення обвинуваченого від суду (ризик втечі), який обвинувачується у шахрайстві, ухилявся від явки до слідчого та перебував тривалий час (майже 8 років) у розшуку у даному кримінальному провадженні та у міжнародному розшуку; 05.02.2021 р. ОСОБА_5 було затримано в м. Санкт-Петербург російської федерації, та 03.02.2022 р. проведено його екстрадицію до України та взято під варту.

Також ухвалою суду 15.09.2022 року про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою на 60 діб, суд відмовив в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт, та вказана ухвала суду від 15.09.2022 року про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою на 60 діб переглядалась Вінницьким апеляційним судом за апеляційною скаргою захисника та у її задоволенні відмовлено ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29.09.2022 року.

Оскільки, захисником та обвинуваченим не наведено нових, достатніх обставин, які б не були враховані та не розглядалися судом раніше при обранні та продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про що суд детально вище виклав свої міркування, обґрунтування та висновки, то це перешкоджає суду зробити безспірний висновок про гарантоване ним виконання процесуальних обов`язків у разі перебування на волі, а тому клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на домашній арешт не підлягає до задоволення.

При цьому, вказаний висновок суду не спростовують встановлені обставини та пояснення обвинуваченого про особисте його гарантування належної процесуальної поведінки як обвинуваченого; наявності у нього житла, де він може проживати, а саме належного його брату ОСОБА_6 будинку в АДРЕСА_1 ; наявності у нього двох неповнолітніх дітей, які потребують його батьківської допомоги, оскільки вказані чинники не зменшують та не можуть запобігти існуючій високій ймовірності ухилення обвинуваченого від суду (ризик втечі), який обвинувачується у шахрайстві, ухилявся від явки до слідчого та перебував тривалий час (майже 8 років) у розшуку у даному кримінальному провадженні та у міжнародному розшуку; 05.02.2021 р. ОСОБА_5 було затримано в м. Санкт-Петербург російської федерації, та 03.02.2022 р. проведено його екстрадицію до України та взято під варту.

При цьому, вказаний висновок суду не спростовують доводи та обґрунтування захисника та обвинуваченого про наявність у ОСОБА_5 хвороб та необхідності у зв`язку із цим лікування, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана забезпечити медичним обслуговуванням осіб взятих під варту, а також амбулаторне лікування та вживання ліків можливе в умовах слідчого ізолятору, а також наявність захворювань, постійного житла, необхідність забезпечення дітей, які не проживали постійно разом із ОСОБА_5 на час його затримання, в даному випадку не можуть гарантовано забезпечити належну, гарантовану процесуальну поведінку обвинуваченого та виключити наявні ризик втечі; а досудового розслідування також наявні в обвинуваченого захворювання, що підтверджується документально випискою з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 , не входять до Переліку показань і протипоказань для направлення хворих до спеціалізованих та багатопрофільних лікарень (відділень), затверджених наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» та не можуть розглядатись як підстава для звільнення засудженого від подальшого відбуття покарання за хворобою, тобто не є протипоказаннями для утримання ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятора та необхідною умовою його звільнення з під варти.

Також судом відхиляються та не приймаються при вирішенні вказаного клопотання захисника доводи та обґрунтування сторони захисту про те, що 04.02.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою поза межами встановлених КПК України строків досудового розслідування, оскільки постанова прокурора від 25.08.2020 року про продовження строків досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні є чинна та не скасована, а з урахуванням продовжених постановою прокурора строків досудового розслідування, а також процесуальних рішень слідчого про зупинення та відновлення досудового розслідування, обвинувальний акт складено та направлено до суду у строк до 04.03.2022 року, та строки досудового розслідування не порушувались. При цьому, Вінницьким апеляційним судом вже перевірялись доводи ОСОБА_5 щодо незаконності йому обрання та продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого відмовлено ухвалою суду апеляційної інстанції від 16.06.2022 року.

Окрім того, на теперішній час стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжує діяти альтернативний запобіжний захід у виді застави у сумі 570630 (п`ятсот сімдесят тисяч шістсот тридцять) гривень, після внесення якої останній підлягає звільненню з-під варти, який застосовано до нього ухвалою Гайсинського районного суду від 04.02.2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 201, 336, 350 КПК України,

Постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: