печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
23 червня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань, ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 11.03.2022 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, колишнього міліціонера ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365 (в редакції Закону України від 07.04.2011); ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 384; ч. З ст. 28, ст. 340 КК України, -
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_5
захисник - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

08.06.2022 слідчий другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань, ОСОБА_3 , за погодженням із заступником начальника Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 11.03.2022 відносно ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 11.03.2022 за підозрою колишнього командира ПМОП «Беркут» при ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. З ст. 28, ч. 3 ст. 371 та ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України; колишніх міліціонерів ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - за ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 384 та ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України; ОСОБА_13 - за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371 та ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України.
Слідчий вказує, що у кримінальному провадженні № 0000142, виникла необхідність у здійсненні спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , який переховується від органів слідства на території держави-агресора Російської Федерації, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, якого 22.02.2022 постановою слідчого, оголошено в міжнародний розшук.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись не доведеність слідчим обставин того, що ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування та суду саме з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Повідомлення про підозру не доведене до відома ОСОБА_4 . Також у матеріалах, доданих до клопотання, відсутні актуальні відомості про те, що ОСОБА_4 на даний час перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання належить відмовити з таких підстав.

Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень врегульовані главою 24-1 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави. Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст.ст. 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127, ч. 2 і 3 ст. 146, ст.ст. 146-1, 147, ч.ч. 2 - 5 ст. 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), ст.ст. 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи, щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, вирішуючи питання про здійснення спеціального досудового розслідування, слідчий суддя повинен упевнитися у наявності правових підстав для прийняття такого рішення, а саме встановити такі обставини:

1) чи передбачає Кримінальний процесуальний кодекс України спеціальне досудове розслідування щодо злочину, який розслідується у межах кримінального провадження, в якому подане клопотання;

2) факт набуття особою статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні;

3) наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення;

4) чи переховується підозрюваний від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності та якими доказами це підтверджується та/або чи оголошений підозрюваний у міжнародний розшук та якими доказами це підтверджується.

Для здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) повинні бути наявними усі зазначені підстави і відсутність хоча б однієї виключає можливість здійснення кримінального провадження у такому порядку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчі Державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 11.03.2022виділеному 11.03.2022 в окреме провадження з кримінального провадження № 0000020 від 05.02.2014 за ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 384 та ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України, у тому числі, за фактом того, що ОСОБА_4 , будучи призначений наказом від 14.11.2012 № 622 о/с ГУМВС України в м. Києві на посаду міліціонера-водія БТР штурмового взводу № 1 роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві (далі - ПМОП «Беркут»), та маючи спеціальне звання - «сержант міліції» присвоєне наказом ГУ МВС України в м. Києві від 31.05.2013 № 389 о/с, згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, будучи працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України від 28.06.1996, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та являючись представником влади і службовою особою, підозрюється у вчиненні 20.01.2014 низки кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності та проти авторитету органів державної влади.
У межах цього кримінального провадження 22.02.2022 слідчий другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань, ОСОБА_14 , за погодженням із заступником начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_15 , склав повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 384 та ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України, а саме у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому організованою групою; перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їм прав і повноважень, що супроводжувались насильством, погрозою застосування насильства, застосуванням зброї, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчиненому організованою групою; завідомо незаконному затриманні, вчиненому в інших особистих інтересах та організованою групою; службовому підробленні, тобто складенні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, внесенні до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, вчиненому організованою групою; завідомо неправдивих показаннях свідка під час провадження досудового розслідування, поєднаних з обвинуваченням в особливо тяжкому злочині, вчиненими організованою групою; незаконному перешкоджанні організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненому службовою особою, з застосуванням насильства та у складі організованої групи.
Частиною 2 ст. 297-1 КПК України прямо передбачено можливість здійснення спеціального досудового розслідування щодо злочинів, передбачених ст.ст. 146, 365 КК України стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Таким чином, відносно інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, законодавцем передбачена можливість здійснення спеціального досудового розслідування.

Щодо факту набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, так відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Виходячи з положень ст. 278 КПК України, можна дійти висновку, що, покладаючи на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадженні письмове повідомлення про підозру в день його складення, законодавець має на увазі вручення повідомлення про підозру особисто підозрюваному в день складання відповідного повідомлення про підозру, проте якщо це не виявляться можливим, то таке вручення має відбуватися у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України).

Отже, положеннями КПК України передбачена можливість вручення підозрюваному повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України). Однак, такий спосіб вручення повідомлення про підозру - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні відповідно до ст. 135 КПК України, має відповідати положенням ст. 278 КПК України стосовно часу вручення слідчим/прокурором письмового повідомлення про підозру - в день складання.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з ч.ч. 1, 2, 4 - 7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к дійшла висновку, що викладена у письмовому повідомленні підозра та вручена у належний спосіб є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК, покладається на слідчого та прокурора.

Згідно із протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.06.2022 слідчий за результатом проведення тимчасового доступу отримав відомості, зокрема, які містяться в базі даних «Відомості про осіб, що перетнули державний кордон України» центрального сховища даних ІТС «Гарт-1» встановлено, що ОСОБА_16 02.04.2014 залишив територію України у напрямку виїзду з України на пункті перетину Волфіне. Також, слідчий вказує, що протоколом огляду від 15.05.2018 встановлено, що ОСОБА_4 09.05.2018 перебував у російській федерації.

Поряд із цим, у матеріалах, доданих до клопотання, відсутні актуальні відомості щодо того, що ОСОБА_4 станом на час розгляду клопотання перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та не повернувся на територію України.

Слідчий у клопотанні, а прокурор в судовому засіданні, стверджували, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, вручене йому у спосіб передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, а саме: шляхом направлення поштою: за місцем реєстрації ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 , що підтверджується поштовою накладною, фіскальним чеком та описом вкладення (Том ІІ а.с. 84).

Поряд із цим, прокурор в судовому засіданні в якості доказу обізнаності підозрюваного ОСОБА_4 про наявність повідомлення йому про підозру, надав випуск газети «Урядовий кур`єр» № 38 від 23.02.2022, де було розміщено повідомлення про те, що слідчим Державного бюро розслідувань у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 здійснено письмове повідомлення про підозру, в тому числі ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 371, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 384 та ст. 340 КК України.

Однак, досліджені в судовому засіданні матеріали, не дають підстав для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру у спосіб передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, з огляду на наступне.

Так, матеріали клопотання не містять доказів здійснення вручення або повернення за закінчення строку зберігання направленого поштою (за місцем реєстрації ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 ) письмового повідомлення про підозру.

В судовому засіданні прокурор стверджував, що ОСОБА_4 і на даний час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , куди направлено засобами поштового зв`язку повідомлення про підозру, що не відповідає матеріалам, доданим до клопотання. Водночас, прокурор вказав на те, що письмове повідомлення про підозру публікувалось у газеті «Урядовий кур`єр» № 38 від 23.02.2022, що на переконання слідчого судді не узгоджується із положеннями ч. 8 ст. 135 КПК України.

Посилання слідчого на неможливість вручення повідомлення про підозру, у зв`язку із невстановленням місця перебування ОСОБА_4 , а відтак повідомлення його про підозру відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України, шляхом публікації в газеті «Урядовий кур`єр», не звільняють його від обов`язку виконання вимог ст. 135 КПК України щодо доведення обґрунтування неможливості вручення повідомлення про підозру згідно з ч.ч. 1, 2, 4 - 7 цієї статті.

Також, слід зазначити, що посилання слідчого на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2020 у справі № 757/43311/20-к раніше надавався дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні № 0001642 від 04.08.2015 відносно ОСОБА_4 не створюють жодних правових наслідків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 належним чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, не повідомлений про підозру у кримінальному провадженні № 0000142 від 11.03.2022, яке виділено з кримінального провадження № 0000020 від 05.02.2014, тому слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженню у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України.

У свою чергу відсутність у особи, щодо якої подано клопотання, статусу підозрюваного у кримінальному провадженні унеможливлює застосування спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, підстави для оцінки інших критеріїв, які обумовлюють застосування кримінального провадження «in absentia», відсутні.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 297-1 - 297-4, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань, ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 11.03.2022 відносно ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_17