УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2022 року, якою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ольшанське, Миколаївського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України

- продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.07.2022 року

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Задоволено клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.07.2022 року.

Відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу підозрюваному.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою.

Стверджує про відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На думку апелянта є можливим застосувати до підозрюваного зважаючи на дані про його особу, запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим подано клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор вважав, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Після вивчення матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного злочину та доведеність існування заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею в повній мірі дотримані як загальні положення про запобіжні заходи, передбачені ст. ст. 176-178 КПК України, так і спеціальні положення, що регламентують підстави та порядок застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою (ст. 183 КПК України) та його продовження.
Так, слідчим суддею взято до уваги, що СВ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000493 від 13.04.2022, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Зауважено, що 14.04.2022року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину.

Така обгрунтованість підтверджується: протоколом обшуку від 14.04.2022 (приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 ), протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , від 13.04.2022, ОСОБА_10 від 13.04.2022, ОСОБА_11 від 13.04.2022, ОСОБА_12 від 14.04.2022 та інш. доказами.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про продовження існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що на даний час продовжують існувати ризики встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні о тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання, , не працює.

Вищезазначені обставини вказують на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурором у суді першої інстанції вмотивовано доведено, що на теперішній час неможливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.

Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу обґрунтована сукупністю доказів вчинення підозрюваним тяжкого злочину та наявністю вказаних ризиків.
Вищенаведені обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Тому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, зазначеним в ч.1 ст. 177 КПК України.

Доводи апелянта відносно того, що можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід з огляду на наявність у нього постійного місця проживання не є слушними, оскільки суттєво не зменшують наявні ризики.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2022 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: