Справа №579/506/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/572/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
Іменем України

21 лютого 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 579/506/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 17.09.2021, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Буйвалове Кролевецького району Сумської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий в силу ст. 89 КК
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Буйвалове Кролевецького району Сумської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1)20.04.2021 Кролевецьким районним судом за ч. 2 ст. 185, 69 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн., штраф сплачений 12.05.2021
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Буйвалове Кролевецького району Сумської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
2)20.04.2021 Кролевецьким районним судом за ч. 2 ст. 185, 69 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн., штраф сплачений 12.05.2021
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
установила:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_14 просить вирок суду змінити і застосувати до нього ст. 75 КК, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК, оскільки суд з достатньою повнотою не врахував, що він повністю відшкодував шкоду, сприяв розкриттю злочину, розкаявся у вчиненому, має тяжкохвору матір, за якою здійснює догляд, позитивно характеризується за місцем проживання. Обставин, які б обтяжували покарання, суд не встановив.

Вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 17.09.2021 ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, і йому призначене покарання у виді 3-х років позбавлення волі. Стягнуто на користь держави витрати за проведення судової експертизи в розмірі 217,94 грн.

Згідно вироку, 14.12.2020 у вечірній час ОСОБА_11 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , знаючи, що власниця квартири АДРЕСА_2 в цьому будинку ОСОБА_15 перебуває за межами села, близько 21:00 проник до цієї квартири та таємно викрав пральну машину і електричну праску. 04.02.2021 у вечірній час ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_11 , близько 21:00, за попередньою змовою, а ОСОБА_11 повторно, проникли до середини квартири АДРЕСА_3 , належну ОСОБА_15 , з якої таємно викрали телевізор ERGO LED TV22 моделі LE22D5; супутниковий ресивер TIGER 4050С; плед; покривало; три подушки та машинку для стрижки волосся VITEK моделі VT-1354 GD. Після вчиненої крадіжки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишили місце злочину разом з викраденим майном, яким розпорядилися на власний розсуд.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 , доводи прокурора ОСОБА_10 про залишення вироку суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_11 підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі обвинуваченим не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_11 про необхідність звільнення його від відбування покарання з випробуванням, то вони є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Так, положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою (як зазначалось вище) є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, згідно якої (як було наведено вище) якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Системне тлумачення ст. 75 КК дозволяє дійти висновку, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети кримінального покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Водночас законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення обвинуваченого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, особу може звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання, хоча при цьому має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини провадження (рішення ККС ВС у справі № 205/7091/16-к).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК і звільнити його від відбування призначеного йому основного виду покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного йому іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. При цьому колегія суддів враховує позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, повне відшкодування обвинуваченим шкоди, його сприяння розкриттю злочину, щире каяття у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

При призначенні ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального закону, врахував ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а тому визначене покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, а також є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

За змістом кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване судове рішення змінити через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність (не застосування закону, який підлягав застосуванню) та звільнити ОСОБА_11 на підставі ст. 75 КК від відбування призначеного основного покарання, встановивши іспитовий строк два роки та поклавши на нього передбачені ст. 76 КК обов`язки.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 17.09.2021 відносно ОСОБА_17 змінити.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 17.09.2021 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4