Справа № 731/197/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/486/22
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

16 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула у порядку письмового провадження в м. Чернігові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 369 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лази Тячівського району Закарпатської області, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, офіційно не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому без реєстрації в АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимому, продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05 листопада 2022 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не розпочатий, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни на більш м`який суд не встановив, ризики, що були враховані під час обрання міри запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або передати його на поруки цивільній дружині ОСОБА_6 , з тих підстав, що висновок суду про наявність заявлених прокурором ризиків, не підтверджується жодним доказом та суперечить встановленим обставинам.

Не зважаючи на те, що він має реєстрацію в Закарпатській області, вже більше 20 років він проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , в с. Воробйов Ріпкинського району Чернігівської області, отже має постійне місце проживання. Від початку досудового розслідування він співпрацював зі слідством, визнав свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, надав правдиві показання, брав участь у проведенні слідчого експерименту, що свідчить про відсутність у нього наміру переховуватись від органів досудового слідства та суду. Даних про те, що він має намір вчинити інший злочин, прокурором не надано, оскільки він такого наміру не має.

Просить прийняти до уваги, що потерпілому він відшкодував суму завданих збитків майже у повному обсязі, а саме з 1500 гривень, повернув 1350 грн., а решту 150 були витрачені на продукти харчування, оскільки потерпілий, будучи на той час його роботодавцем, більше п`яти днів не виплачував йому заробітну плату, заливши його без їжі та коштів на її придбання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в поданій апеляційній скарзі про особисту участь в суді апеляційної інстанції не просив, матеріали кримінального провадження перебувають в суді першої інстанції, оскільки судовий розгляд триває, а тому на підставі ч. 1 ст. 406 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу та ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, за винятком особливостей судового розгляду кримінального провадження..

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Криволаб обвинувачується у тому, що 12 липня 2022 року близько 16 години в умовах воєнного стану, умисно, незаконно, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи в приміщенні ТВБВ № 10024/048 філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , зайшов до кабінету керуючої відділенням, двері до якого були відчинені, звідки викрав грошові кошти, належні потерпілій ОСОБА_7 , у розмірі 1500 грн., за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 4 ст. 185 КК України, що є тяжким кримінальним правопорушенням, за яке передбачене покарання до 8 років позбавлення волі.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд вірно врахував, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, на час вирішення клопотання прокурора кримінальне провадження тільки призначене до судового розгляду, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням того, що обвинувачений зареєстрований в Закарпатській області, фактично проживає в Ріпкинському районі Чернігівської області, а розгляд справи відбувається в Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області, що значно ускладнить його прибуття до суду, з огляду на військовий стан в державі та погіршення умов логістики між населеними пунктами Чернігівської області, яка перебувала в окупації, а шляхи зазнали значних руйнувань, ризик про можливість ОСОБА_5 ухилитися від суду, є достатньо обґрунтованим.

Наявність у обвинуваченого фактичного місця проживання, за відсутності стабільного та законного джерела прибутку, з урахуванням мотивів вчинення кримінального правопорушення,про які він вказав, не може бути визнано обставиною, яка гарантуватиме його належну процесуальну поведінку під час судового розгляду.

Факти визнання вини та відшкодування завданих збитків мають враховуватися під час судового розгляду та постановленні судового рішення, вони не гарантують того, що ОСОБА_5 не ухилятиметься від суду, чи не змінить своєї позиції після обрання більш м`якого виду запобіжного заходу.

За час тримання під вартою ОСОБА_5 не міг влаштуватись на роботу та покращити своє матеріальне становище, що вказує на можливість продовження ним злочинної діяльності, адже сам обвинувачений в апеляційній скарзі вказав, що причиною того, що він викрав гроші , стала відсутність у нього коштів на продукти харчування. Потреба в їжі з часом не відпала, а з настанням осені необхідність в підсобних робітниках в селах зменшилась, що ускладнить для обвинуваченого можливість заробити на проживання.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про які вказує обвинувачений.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненому саме з корисливою метою, в період дії військового стану, отже, саме цим виправдовується відповідний відступ, захистити суспільство від незаконного посягання на їхнє майно, зменшити можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення та довести, що за кримінально карні діяння особа має понести справедливе покарання.

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення та даних щодо особи обвинуваченого, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 вересня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без зміни.

Ухвала набуває законної сили після її постановлення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10