Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/438/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 вересня 2022 року, якою
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Знам`янка, Кіровоградської області, українцю, громадянину України, з середньо-спеціальною освітою, одруженому, маючому на утриманні двох малолітніх дітей, працюючому водієм, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме: з 16 год. 00 хв. 20.09.2022 року до 16 год. 00 хв. 08.11.2022 року,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 вересня 2022 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою строком на шістдесят днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що наявні у клопотанні докази містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 286 КК України. Також слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України, які на думку слідчого судді виключають можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під ватрою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши його з під варти негайно в залі суду.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з причетності ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків:

1) Ухилятися від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема залишити постійне місце проживання, яке знаходиться поза межами м. Кропивницький, де знаходиться орган досудового розслідування та залишити межі території України.

Це твердження не відповідає дійсності та нічим не підтверджується, оскільки ОСОБА_8 має сталі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та матір - пенсіонерку, позитивно характеризується за місцем проживання. Про намір переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду можуть свідчити такі дані, як придбання проїзних документів, зняття з різного роду реєстраційних обліків, раптове звільнення з роботи, розпродаж майна тощо. З моменту ДТП пройшло чотири місяці, за цей час ОСОБА_8 своє місце проживання не змінював, та прокурором даний ризик не доведено жодним доказом.

2) Знищити або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування на даний час ще триває, всі необхідні слідчі (розшукові) дії не проведені, що з урахуванням бажання підозрюваного уникнути кримінальної відповідальності підтверджує настання вказаного ризику.

Дане твердження суду є надуманим та суб`єктивною думкою слідчого, оскільки нічим не підтверджено. Крім того в даному кримінальному провадженні відсутні будь які сторонні речі та документи, окрім матеріалів самого провадження (до яких підозрюваний не має доступу), які мають істотне значення по справі.

3) Незаконно впливати на свідків, потерпілих у тому числі очевидців ДТП, з метою схилити їх до дачі показів, які не відповідають об`єктивно встановленим обставинам ДТП. Реальність настання вказаного ризику також пов`язана з тим, що серед свідків є також родич підозрюваного - батько ОСОБА_9 .

Дане твердження суду є необґрунтованим, оскільки даний факт повинен бути підтверджений показами свідків, заявами чи будь якими іншими даними щодо здійснення впливу на свідків, а враховуючи, що на момент обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу пройшло більше чотирьох місяців після ДТП та жодного доказу прокурором чи слідчим суду не надано, посилання на реальність настання такого ризику є лише суб`єктивною думкою. Крім того ОСОБА_9 взагалі не є безпосереднім очевидцем даної ДТП.

4) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у тому числі шляхом укривання від слідства та суду дійсних обставин скоєння злочину, та обставин необхідних для встановлення істини у провадженні, в тому числі інформації щодо своїх дійсних дій, які передували ДТП, дотримання ним, як водієм, правил ПДР, стану транспортного засобу та інших, які мають суттєве значення, а також повідомляти обставини, які суперечать встановленим слідством даним, як то в ході допиту в якості свідка від 15.05.2022 року.

Про можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування може свідчити здійснення особою погрози, підкуп, умовляння свідків і потерпілих, схилення їх до дачі неправдивих показань; спроби викрадення, знищення, фальсифікації речових доказів і документів; вплив на спеціалістів та експертів тощо. Посилання суду на покази, надані підозрюваним у якості свідка 15 травня 2022 року є недопустимим, оскільки слідчий суддя під час розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу не має права надавати правову оцінки матеріалам справи, доказам та поясненням свідків наданим під час досудового розслідування. Фактично в даному випадку слідчий суддя грубо порушуючи кримінально-процесуальне законодавство прийняв в якості доказу протокол допиту в якості свідка ОСОБА_8 та надав йому правову оцінку, вказавши, що покази останнього суперечать матеріалам провадження. Крім того кожній особі Конституцією України гарантується право не давати покази проти себе чи своїх рідних, що не може розцінюватися як перешкоджання проведенню розслідування.

5) Вчинити інше кримінальне правопорушення, будучі особою яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

На наявність даних про те, що особа може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється, обвинувачується, може свідчити наявність інформації, отриманої в результаті проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій про вчинення особою протиправної діяльності (підготовку до вчинення кримінального правопорушення, придбання предметів для вчинення злочинної діяльності), наявність попередніх судимостей, зв`язки з антигромадськими елементами, надходження до правоохоронних органів заяв та повідомлень про те, що особа здійснює підготовку до нового кримінального правопорушення. Прокурором такої інформації не надано і у суду відсутні будь які підстави це стверджувати. Крім того, кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 є необережним злочином, хоча і відноситься до категорії тяжких.

Враховуючи зазначене всі ризики, на які посилається прокурор, ніякими доказами не підтверджені, а суд просто повторив їх в ухвалі, нічим не обґрунтовуючи свої твердження та жодним чином не спростувавши доводів захисту.

Захисник зазначає, що одного лише посилання на ст. 177 КПК України в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є недостатнім. Водночас у клопотанні не міститься жодного доказу чи посилання на будь-які встановлені дані чи докази (які сторона обвинувачення з об`єктивних причин не мала змоги подати суду на час розгляду клопотання), які можуть підтвердити чи спростувати наявність реальних ризиків передбачених діючим кримінально-процесуальним законодавством України. В порушення вимог КПК України в клопотанні лише переписані з кодексу ризики які можуть бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але цього явно не достатньо для задоволення клопотання.

Крім того, захисник зазначає, що слідчий суддя належним чином не врахував, що підозрюваний раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, проживає з дружиною, двома малолітніми дітьми та хворою матір`ю - пенсіонеркою, які можуть гарантувати його належну поведінку, тобто ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, є ветераном війни-учасником бойових дій, нагороджений відзнакою президента України «За участь в антитерористичній операції» та декількома грамотами за сумлінну службу, високі показники в бойовій підготовці та зразкове виконання службових обов`язків, його батькам був направлений лист подяки за гідне виховання сина, а відтак відсутні жодні обґрунтовані ризики, що перебуваючи на свободі останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначення слідчим суддею в ухвалі про те, що: «обставин, що свідчать про можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання не встановлено» є грубим порушенням норм кримінального процесу. Так відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 184 та п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України клопотання про обрання запобіжного заходу та ухвала про застосування запобіжного заходу повинні містити обґрунтовані обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Крім того відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі суду повинні бути зазначені ще й ДОКАЗИ, які обґрунтовують такі обставини. А тому, таке твердження слідчого судді є грубим порушенням прав та свобод підозрюваного ОСОБА_8 .

За наведених вище обставин вважаю, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм законодавства, і тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, є зокрема невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідком розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, слідчим управлінням ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000291 від 15.05.2022, зареєстрованому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
В ході досудового розслідування 08.09.2022, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, повідомлено про підозру ОСОБА_8 .
Обгрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_8 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які долучені слідчим до клопотання, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 15.05.2022; протоколами оглядів трупів від 15.05.2022, а саме пасажирів автобусу «VAN Hool», ОСОБА_10 , 2013 р.н., ОСОБА_11 , 1981 р.н. ОСОБА_12 , 1974 р.н., які загинули внаслідок отриманих в ході ДТП тілесних ушкоджень; висновками судово-медичних експертиз трупів ОСОБА_10 № 630 від 09.06.2022, ОСОБА_11 № 48 від 17.06.2022, ОСОБА_12 , №49 від 17.06.2022; речовими доказами автобусом марки «VAN Hool», іноземна реєстрація « НОМЕР_1 » та автомобілем «RenaultMagnum 480», реєстраційний номер НОМЕР_2 , і напівпричепом марки «Kromhout 3-ZOS-1227» реєстраційний номер НОМЕР_3 ; висновком компютерно-технічної та автотехнічної експертизи № 22-3203/3204 від 08.08.2022; допитами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та інших; іншими матеріалами кримінального провадження.
Виходячи з наведеного, висновок слідчого суддів щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України є вірним.
Також, слідчий суддя під час розгляду клопотання, прийшов до висновку, що підтверджуються зазначені слідчим у клопотанні ризики передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, проте колегія суддів не погоджується з таким висновком.
Колегія суддів вважає, що матеріалами клопотання підтверджується наявність наступних ризиків передбачених:
- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду.
- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на свідків, а також інших учасників кримінального провадження, які ще в судовому засіданні не допитувалися.
Разом з тим, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено існування інших ризиків.
Колегія суддів під час вирішення питання про достатній та необхідний запобіжний захід, який може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, враховує також те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, підозрюється у вчиненні неумисного (необережного) тяжкого злочину, має постійне місце проживання, до затримання працював, тобто займається суспільно-корисною працею, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, тобто має міцні соціальні зв`язки.
Тобто, вказані обставини мінімізують встановлені ризики можливої не процесуальної поведінки підозрюваного.
При вирішенні клопотання колегія суддів враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення у справі «Ніколова проти Болгарії»). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Отже, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбаченого п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте недоведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід тримання під вартою.
На переконання колегії суддів достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного є домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки у клопотанні слідчого та прокурором на момент розгляду клопотання та в апеляційній інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою застосований до ОСОБА_8 не зможе запобігти встановленим ризикам, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, оскільки такий запобіжний захід у повній мірі відповідає вказаним вище нормам закону і фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_8 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 ,, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 листопада 2022 року, включно.
На підозрюваного ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки:
- заборонити в період часу з 20.00 години до 07.00 години залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим;
- здати на зберігання до відповідних органів, які проводять досудове розслідування паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваного ОСОБА_8 звільнити з-під варти у залі суду негайно та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 , організацію її виконання покласти на процесуального прокурора ОСОБА_6 та слідчого ОСОБА_14 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_1 , та вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4