ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5

за участю: підсудного ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції )

захисника- адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підсудного ОСОБА_6 з доповненнями захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2022 року,-

в с т а н о в и л а :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2022 року запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів , передбачених ст.ст. 15 ч. 2 115 ч. 2 п.п.1,13,14,115 ч. 2 п.п. 4, 13 ч. 1 ст. 263 КК України продовжено строком на 60 днів , тобто до 19 червня 2022 року.

У задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 щодо зміни підсудної ОСОБА_6 запобіжного заходу відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції послався на те , що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів , суворість міри покарання , яка може йому загрожувати у разі доведеності його вини, можливості вчинення ним дій з метою ухилення від суду та покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб , які їх подали
Підсудний ОСОБА_6 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу і просять ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2022 року скасувати та звільнити його з-під варти у зв`язку з відбуттям строку покарання.

В обґрунтування апеляційних скарг апелянт вказує , що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою йому неодноразово продовжувалася, в ухвалах суд зазначав одні і ті ж обставини, жодних нових підстав суд не наводив.

Також ОСОБА_10 зазначає , що ухвала суду є незаконною та такою що порушує його права, оскільки з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України він вже відбув максимально можливий строк покарання. Єдиною підставою для продовження строку тримання під вартою на яку вказує суд, є тяжкість пред`явленого обвинувачення. Крім того, вказує, що прокурором недоведено жодних підстав для тримання його під вартою та ризиків пов`язаних із зміною міри запобіжного заходу.

Додатково апелянт стверджує , що в цілому засуджений перебуває під вартою 9 років та максимально допустимий строк тримання під вартою закінчився. З урахуванням закону від 26.11.2015 року № 838-111 він повинен бути звільнений з-під варти. Висловлює також підсудний бажання вступити до Збройний Сил України після звільнення з під варти.

Від захисника підсудного адвоката ОСОБА_8 надійшло доповнення до апеляційної скарги в якому просить ухвалу щодо ОСОБА_6 скасувати та обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою посилаючись на відсутність доведення існування ризиків та тривалий період перебування під вартою.

Позиція учасників судового провадження в апеляційному суді
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_10 та в його інтересах захисника адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу з доповненнями підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача, доводи підсудного та його захисника на підтримку апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

За змістом статті 323 КПК України в ред.1960 року судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону.

Натомість доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає непереконливими.

Апеляційним судом встановлено , що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.15, п.п.1,13,14 ч.2 ст.115, п.п.4,13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2022 строк тримання підсудного ОСОБА_6 було продовжено до 19 червня 2022 року.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг колегія суддів виходить із такого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 274 КПК України /в редакції 1960 року/, під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою (постановою) змінити, скасувати або обрати запобіжний захід відносно підсудного. При обранні запобіжного заходу у вигляді застави або тримання під вартою суд повинен керуватись відповідними статтями Глави 13 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 148 КПК України /в редакції 1960 року/ запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений (підсудний) буде намагатися ухилитися від слідства та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Відповідно до ст. 150 КПК України /в редакції 1960 року/ при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у статті 148 цього Кодексу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

В силу ч. 1 ст. 155 КПК України / в редакції 1960 року / взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 КПК України /в редакції 1960 року/ запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або в раніше застосованому запобіжному заході.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення , суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження , суд першої інстанції при прийнятті рішення про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків можливого ухилення підсудного ОСОБА_6 від суду.

З врахуванням тяжкості злочину, та даних про особу підсудного , суд прийшов до висновку , що є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Ураховуючи зазначене, доводи , наведені в апеляціях про відсутність доказів існування ризиків , на думку колегії суддів , є безпідставними.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики.

В цьому контексті колегія суддів наголошує , що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості , а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Доводи апеляцій обвинуваченого та в його інтересах адвоката висновків суду не спростовують.

Всі обставини на які посилаються автори апеляцій знайшли свою оцінку в ухвалі суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляцій про тривале перебування під вартою , що виходить за межі покарання передбаченого відповідною санкцією статті, колегія суддів вважає їх неспроможними з огляду на те , що ОСОБА_6 окрім інших , обвинувачується у вчиненні злочинів , передбачених ч.2 ст.15, п.п.1,13,14 ч.2 ст.115, п.п.4,13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України , за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства , які б перешкодили суду ухвали законне та обґрунтоване рішення , колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційну скаргу підсудного ОСОБА_6 з доповненнями слід залишити без задоволення , а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись главами 25-28,ст. 375 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу підсудного ОСОБА_6 доповненнями захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення , а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2022 року щодо ОСОБА_6 - без змін;

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4