Справа № 161/5630/21 Провадження №11-кп/802/634/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів, тобто до 12 вересня 2022 року включно,-

В С Т А Н О В И В
В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали, а продовжують існувати.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.07.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Клопотання прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 задоволено. Продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12.09.2022 року включно.
Своє рішення суддя мотивував тим, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід. Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися. Зважаючи на те, що ОСОБА_7 раніше судимий, в даний час обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, який згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, не працює, не має постійного джерела доходу, а тому наявні, зазначені прокурором ризики, визначені ст.177 КПК України, на даний час в рамках кримінального провадження не розпочато судовий розгляд, запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, неможливо, а тому, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час судового провадження, клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити. Окрім того, беручи до уваги вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, суд одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначив розмір застави, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачений подав апеляційну скаргу. Вважає, що висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі в частині продовження відносно нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі цілодобовий домашній арешт, не може запобігти можливим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а ті обставини та ризики, які містилися в клопотанні, є по суті лише припущеннями. Вважає, що більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.181 КПК України, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, в тому числі з застосуванням електронного засобу контролю, здатен в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку його як обвинуваченого. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .
В судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не з`явилися. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали суду, а тому відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд проводиться за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою запобігання спробам ухилення від суду; знищення, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та потерпілу; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
Оцінюючи тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимої, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано в тому числі за мотивом небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи скарги про те, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, втратили свою актуальність та вважає, що такі ризики, не змінилися.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, те, що останній обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів, в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
Разом з тим, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.
За таких обставин, суддя обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і постановлення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів, тобто до 12 вересня 2022 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді