Номер провадження: 11-сс/813/1190/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2022 року про продовження застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту до прийняття рішення про видачу та фактичної передачі компетентним органам Республіки Білорусь,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 .

Визнано наявні підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та продовжено застосування до нього екстрадиційного арешту до фактичної передачі компетентним органам Республіки Білорусь, в умовах Державної установи «Одеський слідчий ізолятор», до 09.10.2022 року.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_6 розшукується компетентними органами Республіки Білорусь за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 206, ч. 3,4 ст. 209 КК Республіки Білорусь, які відповідають злочинам, передбаченим ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 190 КК України, та є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі більше ніж на 1 рік. Строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, не сплинули, ОСОБА_6 на території України перебуває без реєстраційного обліку. Також, постановою Офісу Генерального прокурора від 28.01.2022 прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 до Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 209, ч. 4 ст. 206 КК Республіки Білорусь, та відмову у видачі для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК Республіки Білорусь.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що Республіка Білорусь є пособником держави терориста РФ, та на теперішній час Україна розірвала усі правові договори щодо співпраці з вказаною державою. Зазначена, на думку останнього, свідчить про те, що його фактична передача компетентним органам Республіки Білорусь може не відбутися у зв`язку з озброєною агресію РФ проти України, до якої може долучитися Республіка Білорусь.

Крім того, звертає увагу, що до затримання останній мешкав на території Одеської області, намагався створити сім`ю та до кримінальної відповідальності на території України не притягувався.

На підставі вказаного, просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до нього домашній арешт.

Позиції учасників судового розгляду.
ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не заявляв клопотання про його участь під час апеляційного розгляду.

Прокурор Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернулась до апеляційного суду з клопотанням про розгляд апеляційної скарги без її участі, ухвалу слідчого судді вважає законною та обґрунтованою.

Захисник ОСОБА_10 належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомила про поважні причини свого неприбуття, з клопотанням про відкладання апеляційного розгляду не зверталася.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. А тому оскаржувана ухвала переглядається в межах апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ч .2 ст. 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В статтях 1 та 2 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, яка була ратифікована Законом України № 43/98-ВР від 16.01.1998 року закріплено зобов`язання сторін видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення, або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Видача правопорушника проводиться за дії, які відповідно до законодавства обох держав є злочинами.

Частиною 1 ст. 61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відношення в цивільних, сімейних і кримінальних справах" від 22.01.1993 року передбачається, що особа, яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Згідно з приписами п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України екстрадиційний арешт - застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 10 та 11 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього терміну слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

На думку апеляційного суду, при розгляді клопотання в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, в якому вона просить визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою та продовжити застосування до нього екстрадиційного арешту до прийняття рішення про видачу та фактичної передачі компетентним органам Республіки Білорусь, слідчим суддею були виконані вимоги вказаних норм права у повному обсязі.

З клопотання прокурора вбачається, що співробітниками Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області 19 лютого 2022 року о 07 годині 49 хвилин, на території смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області затримано громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_6 ( ОСОБА_11 ), який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу з 10 січня 2018 року розшукується на міжнародному рівні компетентними органами Республіки Білорусь з метою арешту та подальшої екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 206 (грабіж, вчинений повторно, в особливо великих розмірах), ч. 3 ст. 209 (шахрайство, вчинене у великих розмірах), ч. 4 ст. 209 (шахрайство, вчинене повторно, в особливо великих розмірах) КК Республіки Білорусь.

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Білорусь про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вище зазначених злочинів.

У ході перевірки законності затримання особи встановлено, що запит білоруської сторони про видачу ОСОБА_6 відповідає вимогам Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, якою врегульовано відносини між Україною та Республікою Білорусь.

Згадана особа не є громадянином України, статусу біженця не має, до кримінальної відповідальності на території України не притягується.

Діяння, вчинення яких інкримінуються ОСОБА_6 на території Республіки Білорусь відповідають диспозиціям злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України, та є екстрадиційними, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше ніж 1 рік.

Строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, на теперішній час не сплили.

Постановою Офісу Генерального прокурора від 28.01.2022 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 до Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 209, ч. 4 ст. 206 КК Республіки Білорусь, та відмову у видачі для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК Республіки Білорусь.

Офісом Генерального прокурора листом від 21.02.2022 року обласній прокуратурі доручено забезпечити вручення ОСОБА_6 копії постанови про видачу з перекладом на російську мову.

Копію вищевказаної постанови з перекладом вручено особі 23.03.2022 року в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Відповідно до інформації ДУ «Одеський слідчий ізолятор» від 04.04.2022 року, станом на 04.04.2022 року, ОСОБА_6 вищевказану постанову у судовому порядку не оскаржував.

Наразі очікується рішення Офісу Генерального прокурора про фактичну передачу згаданої особи.

За таких обставин, оскільки на момент затримання ОСОБА_6 на території Одеської області до нього не застосований будь-який запобіжний захід, з урахуванням того, що він перебуває у міжнародному розшуку каналами Інтерполу за вчинення на території Республіки Білорусь тяжких злочинів, до Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів Республіки Білорусь про його видачу та Офісом Генерального прокурора прийнято рішення про видачу, апеляційний суд дійшов висновку про те, що у даному випадку наявні підстави для продовження відносно ОСОБА_6 екстрадиційного арешту.

Апеляційний суд переконаний, що на теперішній час, в умовах введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 воєнного стану, реально існує ризик того, що ОСОБА_6 , з метою уникнення його видачі та знаходячись на свободі може, вдатись до спроб залишити територію України, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу.

Будь-яких обставин, які б відповідно до вимог ст. 585 КПК України гарантували запобігання втечі та давали підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційним судом не встановлені.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 422,532, 584, 585 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2022 року про продовження застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту до прийняття рішення про видачу та фактичної передачі компетентним органам Республіки Білорусь,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4