Справа № 736/174/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/390/22
Категорія - ч.2 ст.121 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференції з Корюківським районним судом Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000595 від 13 грудня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 червня 2022 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стовбина Долина Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1489 грн. 01 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 12 грудня 2021 року, у вечірній час доби, у будинку по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, завдав удару рукою в область голови потерпілого ОСОБА_9 , від якого той упав на підлогу. Після цього, ОСОБА_8 , тримаючи руками ОСОБА_9 , витягнув на подвір`я, де поряд з вхідними дверима, лежачому ОСОБА_9 завдав не менше трьох ударів ногами в область тулуба, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки одного синця в ділянці грудної клітки зліва, крововиливу в м`які тканини грудної клітки зліва в проекції 8,9-го ребер, прямих переломів 8,9-го ребер зліва по передньо-паховій лінії з розривами пристінкової плеври в їх проекції, травматичного гемотораксу, одного синця в інфраорбітальній ділянці зліва, одного синця по передній поверхні лівого плеча в верхній третині, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 127 від 27 січня 2022 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, і від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Застосувати положення ст. 69 КК України та за ч. 2 ст. 121 КК України знизити строк покарання до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Аргументує тим, що призначене судом покарання у виді 7 років позбавлення волі є занадто суворим та не обґрунтованим, з огляду на обставини кримінального правопорушення.

Просить звернути увагу на те, що після вчинення кримінального правопорушення, розуміючи неправомірність своєї поведінки, ОСОБА_8 надав органам досудового розслідування допомогу у розкритті скоєного правопорушення, від дачі показань не відмовився, визнав свою провину та щиро розкаявся у вчиненому, погодився на проведення слідчого експерименту. На думку апелянта, усі перелічені ним обставини можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до п. 1 ст. 66 КК України.

Будучи допитаним у судовому засіданні, ОСОБА_8 пояснив, що причиною нанесення ударів потерпілому стала неправомірна поведінка ОСОБА_9 , під одягом у якого він виявив викрадені з його будинку продукти харчування, від чого він розхвилювався, розлютився та наніс декілька ударів.

Його підзахисний не працює через відсутність можливості працевлаштуватися, проте має тимчасові заробітки, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Потерпіла пробачила обвинуваченого і не наполягала на суворому покаранні.

Заслухавши доповідача, захисника, який просив про пом`якшення покарання, прокурора, яка заперечувала проти доводів сторони захисту, вказуючи на вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, відсутність доказів того, що потерпілий викрав продукти харчування, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у навмисному побитті потерпілого ОСОБА_9 , який від отриманих тяжких тілесних ушкоджень внаслідок побиття помер на наступний день, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Призначаючи покарання, суд має враховувати, що відповідно до правових позицій, викладених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

У будь-якому разі призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, наслідкам, що наступили в результаті злочинних дій, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч. 2 статті 121 КК України, на підставі ст. 69 КК України, можливе лише за умови наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

Як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, обставин, які б істотно знижували ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та давали підстави для призначення покарання нижчого ніж визначено санкцією частини статті, що йому інкримінується, встановлено не було.

Так, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що спричинив один удар рукою в область голови ОСОБА_9 , від якого той впав, після чого витягнув його за поріг будинку, де лежачому наніс не менше трьох ударів ногами в область тулуба, а саме в ліву його частину. Після нанесення ударів обвинувачений допомоги потерпілому не надав, швидку не викликав, дістатися лікарні не допоміг. Наступного ранку в приймальному відділенні лікарні потерпілий від отриманого комплексу тілесних ушкоджень помер.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 КК України є умисним. Характер та послідовність дій обвинуваченого, з урахуванням того, що потерпілий впав після першого нанесеного ОСОБА_8 удару в голову і підстав для волочіння потерпілого на вулицю та продовження його там побиття, небуло.

Намагання сторони захисту переконати суд, що причиною конфлікту та таких тяжких наслідків стала протиправна поведінка потерпілого, який викрав продукти харчування у обвинуваченого, є безпідставними.

Факт крадіжки не доведений жодним доказом, окрім тверджень самого ОСОБА_8 .. Більш того, навіть, якщо такий факт і мав місце, то поведінка обвинуваченого який за шматок сала убив свого знайомого, не знижує суспільної небезпечності, як кримінального правопорушення, так і особи обвинуваченого.

Кілька пом`якшуючих обставин, на яких наголошує сторона захисту щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини є складовими частинами однієї пом`якшуючої обставини, визначеної у п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Всі ці три обставинами є взаємопов`язаними та неможливі одна без одної, а тому вони не можуть бути розцінені судом як кілька пом`якшуючих обставин.

Колегія суддів не може визнати такою, що пом`якшує покарання, обставину - неправомірну поведінку потерпілого, оскільки факт такої поведінки не доведений належними доказами, а реакція обвинуваченого не відповідала тому ступеню шкоди, яку міг спричинити потерпілий своїми неправомірними діями.

Позиція потерпілої в частині можливості призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання не може бути визначальною, оскільки це не мінімізує особливу суспільну небезпеку ОСОБА_8 , який вчинив тяжке кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті. Застосування даної норми є правом суду, а не обов`язком. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано не визнав зазначені захисником обставини такими, які пом`якшують покарання обвинуваченому.

Характер кримінального правопорушення, яке є навмисним, направленим проти життя та здоров`я людини, мотиви побиття, які висловила сторона захисту, обставини справи, коли обвинувачений визнає, що бив лежачого потерпілого, який не чинив будь-якого опору, нетверезий стан обвинуваченого під час побиття потерпілого, якого забив до смерті, відсутність в минулому судимостей, формально позитивні характеристики, а також визнання провини та сприяння у розкритті кримінального правопорушення були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання в межах мінімальної санкції статті.

Обране ОСОБА_8 покарання, повністю узгоджується з критерієм справедливості, правову позицію щодо якого висловив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004, зазначивши, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного.

Отже, з урахуванням обтяжуючої покарання обставини вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, за наявності обставини, яка його пом`якшує щире каяття, даних про особу винного, колегія суддів вважає, що для застосування положень ст. 69 та ст. 75 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 відсутні законні підстави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12