УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року

м. Київ
Справа № 754/15954/20
Провадження № 51-2137 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника ПАТ «Укроліяжирпром» адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року про повернення апеляційної скарги у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 .
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року було задоволене відповідне клопотання прокурора й звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року апеляційну скаргу представника ПАТ «Укроліяжирпром» адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року було повернуто на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник ПАТ «Укроліяжирпром» ставить питання про скасування ухвали Київського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує також про необхідність передати вказане кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Свої вимоги мотивує тим, що всупереч положенням ч. 1 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України та офіційному тлумаченню відповідних правових норм, наведеному у рішенні Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, суд апеляційної інстанції незаконно відмовив у відкритті апеляційного провадження, чим порушив право товариства на звернення до суду зі скаргою в апеляційному порядку.
На думку представника, апеляційний суд необґрунтовано дійшов висновку про те, що товариство не є особою, яка має право подати апеляційну скаргу у цьому провадженні, з мотивів того, що товариство не було учасником кримінального провадження й не мало певного процесуального статусу у ньому, оскільки ухвала суду першої інстанції безпосередньо не стосується прав і обов`язків ПАТ «Укроліяжирпром».
Вказує, що зміст цієї ухвали стосується інтересів товариства. Суть такого інтересу полягає в тому, що в ухвалі місцевого суду безпосередньо фігурує товариство ВАТ «Укроліяжирпром», правонаступником якого є ПАТ «Укроліяжирпром», й за змістом описаного діяння, у якому підозрюється ОСОБА_5 , він нібито підробив відтиск печатки, підпис від імені керівника ТОВ Фірма «Т.М.М.» на відповідному аркуші інвестиційно-підрядного договору № ІП 18-03-08 на виконання робіт по будівництву офісного комплексу по вул. Командарма Уборевича, 5 у Святошинському районі м. Києва від 18 березня 2008 року, укладеного між ВАТ «Укроліяжирпром» () та ТОВ Фірма «Т.М.М.» (). На думку товариства, це не відповідає дійсності.
Таким чином, вказаним рішенням встановлено нібито факт підробки зазначеного інвестиційного договору, що безпосередньо впливає на інтереси товариства, оскільки на цей факт посилаються опоненти товариства у справах господарського судочинства.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
За ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, та відповідно до висунутої підозри вчинив інкриміновані дії не пізніше 18 березня 2008 року.
Положеннями ч. 2 ст. 286 КПК України визначено, що, в разі встановлення на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримання згоди підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Прокурор Київської місцевої прокуратури звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції від 05. 04. 2001 року зі змінами та доповненнями внесеними згідно із законом № 1111-V від 31.05.2007 року), від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, до якого додав письмову згоду ОСОБА_5 на таке звільнення. В судовому засіданні підозрюваний також підтримав подане клопотання і надав свою згоду на його звільнення на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 вказаної статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Таким чином, для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України суд у цьому випадку мав встановити лише факт спливу визначеного в цій статті строку давності в контексті правопорушення, за яким особі висунуто підозру, та згоду особи на таке звільнення без проведення судового розгляду, без дослідження доказів на підтвердження чи спростування описаних у підозрі обставин й незалежно від визнання особою своєї винуватості, підтвердження чи спростування нею таких обставин. При цьому звільнення особи від кримінальної відповідальності за вказаних умов є обов`язком суду.
Деснянський районний суд м. Києва, розглянувши подане клопотання прокурора, встановив факт спливу визначеного ст. 49 КК України строку давності, отримав згоду особи на звільнення від кримінальної відповідальності, й тому задовольнив клопотання прокурора. При цьому у змісті ухвали суд відобразив формулювання висунутої органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозри.
Обґрунтовуючи в касаційній скарзі своє право на апеляційне оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року, представник ПАТ «Укроліяжирпром» адвокат ОСОБА_4 не ставить під сумнів висновок апеляційного суду про те, що товариство не є стороною чи учасником вказаного кримінального провадження, однак зазначає, що вказане судове рішенням безпосередньо стосується інтересів товариства, оскільки ним нібито встановлено факт підроблення ОСОБА_5 господарського документу. Вказане безпосередньо впливає на інтереси товариства при відстоюванні своїх прав у судах господарської юрисдикції.
Однак колегія суддів Верховного Суду не може погодитись з такими доводами касатора.
Відповідно до положень ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Виходячи з цього, на загал лише обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили, встановлює факт події певного кримінального правопорушення та/або факт вчинення конкретною особою певного кримінального правопорушення. За деяких умов це також може встановлюватися чинною ухвалою суду про застосування до особи примусових заходів медичного або виховного характеру. Встановлення таких фактів іншими судовими рішеннями чинним КПК України не передбачено.
Таким чином, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України суд не встановлює того факту, що певне правопорушення мало місце, й також не встановлює факту вчинення особою кримінального правопорушення, тому Деснянський районний суд м. Києва, виклавши в ухвалі від 23 грудня 2020 року про звільнення особи від кримінальної відповідальності зміст висунутої ОСОБА_5 підозри, не встановив і не міг встановити вказані факти.
Специфіка інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності саме й полягає в тому, що за наявності певних визначених у законі умов особа звільняється від такої відповідальності, а кримінальне провадження закривається, раніше від тієї стадії, коли вказані факти можуть та/чи мають бути належним чином встановлені, доведені, підтверджені.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу, вказавши, що ПАТ «Укроліяжирпром» не відноситься до кола осіб, які мають право на апеляційне оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року, адже не є стороною чи учасником кримінального провадження, й немає достатніх підстав вважати, що зазначена ухвала стосується прав та інтересів товариства, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
При цьому колегія суддів не вбачає передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 434-1 КПК України підстав для передачі цього кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного суду.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ПАТ «Укроліяжирпром» адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року про повернення апеляційної скарги.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3