Справа № 522/2541/19
Провадження № 1-кп/522/56/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.09.2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001053 від 08.05.2018 р. відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, азербайджанця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сухумі Республіки Грузія, грузина за національністю, громадянина Грузії, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, українця за національністю, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеси, вірменина за національністю, громадянина України, працюючого менеджером ТОВ «АМС», з базовою вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 , Питомець,
представника потерпілої сторони ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6
встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001053 від 08.05.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні прокурором було подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України встановлені раніше судом при обранні йому запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, в зв`язку з чим до обвинуваченого неможливо застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, так як прокурором не доведено про незменшена та продовження існування встановлених ризиків при обранні запобіжного, а також відносно обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Інші обвинувачені та їх захисник також заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Представник потерпілої сторони адвокат ОСОБА_9 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та не продовжувати обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Так, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001053 від 08.05.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 125 КК України.
Прокурором було подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України встановлені раніше судом при обранні йому запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, в зв`язку з чим до обвинуваченого неможливо застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Згідно п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.
Приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду робити висновки щодо наявності, або відсутності обґрунтованості обвинувачення.
Такі обставини досліджуються безпосередньо під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Тобто, суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про обрання або продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_5 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли останній перебував у процесуальному статусі підозрюваного.
За таких обставин суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу.
Надаючи оцінку доводам клопотання щодо не зменшення ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, суд враховує наступне.
В клопотанні прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Однак, суд вважає, що прокурором доведено тільки не зменшення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України жодним чином не підтверджується та у клопотанні належним чином не обґрунтовано.
Зокрема, ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 187 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від суду.
Разом з тим, суд вважає про недоведеність прокурором ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, в клопотанні прокурор зазначив, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений не працевлаштований, відсутні джерела доходу та він не має міцних соціальних зав`язків, так як не одружений та не має дітей.
Однак, на думку суду зазначені прокурором підстави беззаперечно не підтверджують можливість вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нового аналогічного кримінального правопорушення.
При недоведеності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд також враховує особу обвинуваченого, які раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Прокурор у клопотанні та при його розгляді також не зазначив будь-які обставини або доказі, які б підтверджували наявність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нового аналогічного кримінального правопорушення. Існування зазначеного ризику нічим не підтверджено.

Крім того, суд вважає, що в клопотанні не обґрунтована неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленого ризику.
Зокрема, посилання сторони обвинувачення на відсутність у ОСОБА_5 міцних соціальних зав`язків також викликає у суду певні сумніви.

Під час клопотання встановлено, що ОСОБА_5 має місце реєстрації та проживання, раніше до кримінальної відповідності не притягувався.
На думку суду зазначені обставини спростовують посилання у клопотання про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Суд вважає, що зазначені обставини зменшують ступінь існування встановленого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду та спростувати доводи сторони захисту з цих обставин.

Прокурор, як на одну з підстав необхідності застосування щодо обвинуваченогозапобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченомуу разі доведеності його вини.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими посилання сторони захисту про значне зменшення ризиків, відсутність перешкод для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
З урахуванням того, що під час розгляду клопотання доведено про не зменшення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, однак не доведеного про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не доведено про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, суд вважає, можливим обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем постійного проживання, який забезпечить запобігання встановленого ризику та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, обвинуваченому має бути обраний запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, суд -
ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, за адресою проживання: АДРЕСА_4 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першою вимогою до суду;
- не відлучатися з місця проживання за адресою АДРЕСА_4 , у період часу з 23:00 год. до 05:00 год.
- не відлучатися з м. Одеси без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування з потерпілими, іншими обвинуваченими по кримінальному провадженню з метою уникнення впливу зазначених осіб щодо зміни свідчень;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , про наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при обранні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, за місцем проживання обвинуваченого.

Негайно звільнити ОСОБА_5 з під варти в залі суду.

Строк дії ухвали обчислюється з 13.09.2022 р. та припиняє свою дію 11.11.2022 р..
Ухвала оскарженню не підлягає.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , прокурору.

Суддя: