Справа № 331/4510/20
Провадження № 1-кс/331/604/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 від 19.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст.15 ч.3 ст.190 КК України, -

І. Короткий виклад клопотання.
Старший слідчий в СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .
На теперішній час з метою збереження нерухомого майна, яке було об`єктом кримінально протиправних дій, на яке спрямоване кримінально протиправне посягання, які згідно ст. 98 КПК України є речовим доказом по даному кримінальному провадженню, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, у зв`язку з чим, слідчий просить з метою збереження речових доказів клопотання задовольнити та накласти арешт на вказане майно.

ІІ. Позиція учасників розгляду клопотання.
В судовому засіданні слідчий клопотання просив задовольнити з підстав, вказаних у ньому.
Власники майна, щодо якого вирішується питання про арешт викликалися у судове засідання шляхом направлення СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений особою, яка звернулася із клопотанням. У призначений час власник майна до суду не з`явився, жодних заяв суду не направив, тому слідчим суддею було ухвалене рішення розглядати клопотання без участі власника майна.

ІІІ. Встановлені слідчим суддею обставини.
В провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 19.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування було встановлено, що члени злочинної групи з ознаками організованості вчиняють шахрайські дії, внаслідок чого оформлюють право власності на нерухоме майно (квартири, житлові будинки) на території Запорізької області.
Приблизно у вересні 2020 року співучасниками було підшукано об`єкт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка перебувала на балансі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району та у даній квартирі тривалий проміжок часу ніхто не проживав, чим скористались співучасники. Так, здійснюючи відповідні дії, які мають незаконний характер, групою осіб було здійснено ряд дій на заволодіння об`єктом нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , наслідком чого стало укладення договору купівлі-продажу (реєстроваий №1429) вказаної квартири фіктивним продавцем та сумлінним покупцем, вартість якої склала 254 200 гривень.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №256754198 від 17.05.2021 право власності на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_5 .

IV. Досліджені докази.
До клопотання слідчим було надано протокол допиту потерпілого,свідків, відповідно з яких встановлено факт вчинення кримінального правопорушення щодо здійснення шахрайських дій щодо заволодіння чужим нерухомим майном.
Також слідчим суддею було досліджено договір купівлі-продажу від 21.10.2020, де об`єктом продажу виступає нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 , а продавцем ОСОБА_6 , якій в подальшому пред`явлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України; свідоцтво на право власності на житло № НОМЕР_1 від 27.07.1994, відповідно до якого вищевказане нерухоме майно належить ОСОБА_6 на праві приватної власності; копію технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до якого замовником технічної інвентаризації є особа, яка не має жодного відношення до самої квартири чи власника вказаного нерухомого об`єкту, якій в подальшому пред`явлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України; виписки з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №256754198 від 17.05.2021, відповідно до якої право власності на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_5 ; постанову від 22.02.2022, згідно якої, нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 визначено як речовий доказ та має доказове значення по кримінальному провадженню.

V. Нормативно-правове обґрунтування.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.
Згідно із ч. 2 ст. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.
Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

VI. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали.
Матеріали клопотання містять інформацію, що дає обґрунтовані підстави вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, (а саме заволодіння правом власності на нерухоме майно шахрайським способом), а також що предметом вчинення кримінального правопорушення є майнові права на квартиру та сама квартира за адресою АДРЕСА_2 .
Слідчий суддя вважає, що на цей час існують обґрунтовані підстави вважати, що невстановлені особи можуть вживати дії направлені на зміну власника або інше розпорядження вищевказаним майном, що у подальшому ускладнять встановлення істини по справі та забезпечення прав потерпілих від кримінального правпорушення.
Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді із матеріалів, доданих до клоптання.
Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Так, враховуючи наведене, органом досудового розслудвання доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, крім того, арешт майна шляхом заборони відчуження та розпорядження без заборони користування арештованим майном буде пропорційним меті зберігання цієї квартири як предмету вчинення кримінального правопорушення.

З цих підстав,
Керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 від 19.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст.15 ч.3 ст.190 КК України задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на об`єкт нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження,, у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК України.
Ця ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали оголошено 07.07.2022 року о 16-20 годині.
Слідчий суддя ОСОБА_1