Справа № 367/2569/19
Номер провадження 1-кп/373/108/22
УХВАЛА

06 квітня 2022 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретаря судових засідань ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002278 від 17.11.2018 про обвинувачення за ч. 5 ст. 186 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України. Кримінальне провадження відносно нього перебувало на розгляді Ірпінського міського суду Київської області.

До обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ухвали суду застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалою суду, в тому числі й від 10 лютого 2022 року. Строк дії запобіжного заходу закінчується 10 квітня 2022 року.

У відповідності до Розпорядження голови Верховного Суду В. Князєва від 06 березня 2022 року Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану територіальну підсудність справ Ірпінського міського суду змінено на Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

30 березня 2022 року прокурор Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .

В обґрунтування свого клопотання посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення та вплив на свідків чи потерпілих. Зокрема, санкція статті, за якою обвинувачується ОСОБА_3 , передбачає він не має міцних соціальних зв`язків, не працює; обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти власності, будучи неодноразово судимим за злочини проти власності, що свідчить про систематичність виникнення злочинного умислу; свідки у кримінальному провадженні ще не допитані, тому існує ризик тиску на них; не встановлено особи двох інших співучасників ОСОБА_3 ..

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні. Повноваження прокурора ОСОБА_2 підтвердженні постановою про зміну групи прокурорів від 28 березня 2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 вважають, що клопотання задоволенню не підлягає, є не обгрунтованим. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що жоден із зазначених прокурором ризиків не підтверджені; дані про його судимість не є належними доказами і не можуть бути використанні судом; ряд доказів, зокрема матеріали впізнання, огляду місця події, зібрані з порушенням норм КПК України; до затримання проживав в м. Києві, де і зараз має змогу проживати, має дружину, малолітніх дітей та матір пенсіонерку, має бажання брати участь в територіальній обороні Києва чи займатися волонтерською діяльністю. Також зазначив, що прокурором не надано йому екземпляр клопотання у строк, передбачений КПК України. Крім того, зважаючи на кваліфікацію його дій, у вчиненні яких він обвинувачується, призначення застави є обов`язковим, а клопотання прокурора не містить таких даних. Просить змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено обставини, достатність доказів існування яких суд зобов`язаний встановити при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, слід перевіряти наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою,

Відповідно до вимог п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків чи потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У судовому засіданні судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на зменшення ризиків, які існували на час обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, має не зняті та не погашені судимості за вчинення злочинів проти власності, після відбуття покарання знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину, що свідчить про систематичність виникнення у нього злочинного умислу та можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Він не одружений, доказів наявності на його утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб, його працевлаштованості немає, що в сукупності свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків та про можливість ухилення від суду.

Щодо ризику впливу на потерпілого та свідків, слід зазначити наступне. ЄСПЛ в своєму Рішенні в справі «Летельє проти Франції» зазначив, що «Суд визнає, що реальна небезпека вчинення тиску на свідків могла таки бути на початку цієї справи, але вважає, що з часом вона значно зменшилася і в решті зникла зовсім». В даному кримінальному провадженні триває судовий розгляд. Зважаючи на підстави передачі даного кримінального провадження на розгляд до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду, з врахуванням необхідності безпосередності дослідження доказів під час судового провадження, в тому числі й допиту потерпілої та свідків, вважаю, що ризик впливу на них наявний. Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, які не встановлені під час досудового слідства і матеріали відносно яких виділені в окреме провадження. Крім того, у даній справі ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Враховуючи роз`яснення, надані Верховним Судом у листі № 2/0/2-22 від 03.03.2022, в тому числі й можливість зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснених судом при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, зважаючи на підстави передачі даного клопотання до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду, відсутність на час його розгляду в розпорядженні суду матеріалів цього кримінального провадження та причини цього, суд вважає, що доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового слідства та судового провадження.

Зважаючи на вищезазначені обставини, суд не має можливості констатувати наявність чи відсутність порушення вимог норм КПК України, які б впливали на допустимість зазначених обвинуваченим доказів (протоколів впізнання, огляду місця події тощо).

Що позиції обвинуваченого ОСОБА_3 про необхідність визнання недопустимим докази наявності в нього попередній судимостей, оскільки він не надавав дозволу на використання таких відомостей, слід зазначити наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 КПК України, докази, які стосуються, зокрема, судимостей, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, є недопустимим на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, наявні відомості зазначені прокурором на підтвердження існування ризиків, зокрема можливості вчиненні інших кримінальних правопорушень, а не підтвердження винуватості особи.

Тому при розгляді клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, суд не приймає вищезазначене зауваження ОСОБА_3 .

При оцінці позиції обвинуваченого ОСОБА_3 щодо тривалості його тримання під вартою та розумності строків судового провадження, зважаючи на вищезазначений лист Верховного Суду, підстави зміни підсудності даного кримінального провадження та час такої зміни, відсутність на час розгляду клопотання матеріалів кримінального провадження в повному обсязі, суд виходить з наступного.

Питання розумності таких строків вже було предметом розгляду та оцінки судом за наявності можливості оцінити всі наявні матеріали кримінального провадження.

При цьому, судом було констатовано, в тому числі й з врахуванням практики ЄСПЛ (рішення у справі «Харченко проти України»), що під час розгляду кримінального провадження кожна процесуальна дія та процесуальне рішення виконуються та приймаються в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Дане кримінальне провадження відноситься до особливої категорії складності, яка визначається з урахуванням кількості учасників розгляду, свідків, особливості обставин вчинення кримінального правопорушення, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для вчинення у суді. В даному кримінальному провадженні продовження тримання під вартою може бути виправдано, оскільки наявний конкретний суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Також судом було констатовано, що посилання сторони захисту на тривалість перебування обвинуваченого під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, не враховується при обранні запобіжного заходу та вирішенні питання доцільності тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, доводи сторони захисту щодо тривалості розгляду справи з покладанням вини тривалого розгляду на суд, є безпідставним, оскільки тривалість розгляду конкретно даного кримінального провадження, зумовлена, зокрема й діями сторони захисту щодо неодноразового відкладення розгляду справи за клопотаннями захисника, який не мав можливості з`явитись в судові засідання, призначені на ту чи іншу дату, неявкою захисника без повідомлення суду причин неявки. Крім того, саме за клопотанням обвинуваченого, судовий розгляд даного кримінального провадження, розпочався спочатку, після заміни судді в складі колегії суддів, що також в свою чергу впливає на строк розгляду кримінального провадження.

Щодо зазначення обвинуваченим ОСОБА_3 на порушення прокурором порядку вручення йому даного клопотання, слід зазначити наступне.

Як було встановлено судом, перед початком розгляду клопотання прокурором не було належним чином дотримано порядку та строку, передбаченого ч. 2 ст. 184 КПК України.

Судом обвинуваченому ОСОБА_3 після вручення прокурором копії клопотання через посадових осіб ДУ «Київський СІЗО» було надано строк, що перевищує 3 години, що враховуючи обсяг такого клопотання (5 сторінок) та відсутність додатків до нього, є на думку суду достатнім.

Зважаючи на вищезазначене, порушення прокурором норм ч. 2 ст. 184 КПК України, не може бути безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Таким чином, суд вважає, що клопотання містить обставини справи, які б змусили дійти до висновку про актуальність законодавчо визначених підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на даній стадії процесу. Обставин, які б давали підстави для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України в даному випадку, оскільки відсутні обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, слід визначити розмір грошової застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За правилами пункту 3 частини 5 статті 182 КПК відносно ОСОБА_3 можливо визначити заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 744300 грн. 00 коп., а також, у разі сплати застави, покласти на нього обов`язки, що передбачені ст. 194 КПК.

Керуючись ст.ст.177, 182, 183, 184, 194, 314 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) діб, тобто по 05 червня 2022 року включно, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби України.

Визначити для ОСОБА_3 заставу у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 744300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень 00 коп.

Після внесення застави звільнити з-під варти ОСОБА_3 , якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Після внесення застави та звільнення з-під варти покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою в даному кримінальному провадженні;

-не відлучатися із місця проживання в АДРЕСА_1 без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками вчинення даного кримінального правопорушення, за винятком часу в період проведення судового провадження; особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження;

-виконувати вимоги військово-цивільної адміністрації за місцем проживання/перебування.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1