Справа № 167/24/21
Номер провадження 1-кп/167/10/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 від 09.07.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Рожище Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта вища, не працюючого, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, військовозобов`язаного,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 09 липня 2020 року близько 14 год 25 хв, керуючи технічно справним автобусом марки Богдан-20110, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Героїв УПА в місті Рожище Волинської області у напрямку автостанції, що розташована за адресою: місто Рожище Волинської області, вулиця Героїв УПА, 15, виконуючи маневр повороту ліворуч на прилеглу до автостанції територію, не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не стежив в повній мірі за дорожньою обстановкою, та її зміною, проявив особисту неуважність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху перед виконанням повороту ліворуч, на якому зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, проявив неуважність, тим самим порушив вимоги пунктів: 9.2 б), 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 ( з наступними змінами і доповненнями), згідно яких:
- водій повинен подавати завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах, сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом;
- перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку,
зокрема, не надав переваги у русі мотоциклу « Ява», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по вулиці Героїв УПА у зустрічному напрямку прямо, та мав перевагу в русі, внаслідок чого відбулося зіткнення мотоциклу « Ява», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , спочатку з автобусом Богдан-20110, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а потім з автобусом ПАЗ-32054, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_10 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма забій головного мозку в ділянці лобних часток обох півкуль, перелом кісток основи черепа; закритий уламковий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням; відкритий перелом заднього краю епіфізу лівої велико-гомілкової кістки; уламковий перелом верхівки лівого надколінника; лінійний перелом зовнішнього мищелку велико-гомілкової кістки; закриті уламкові переломи 1-го ребра справа та 1-го ребра зліва; перелом кісток носа та обох орбіт; численні забої легень; забійні садна та рани обох колін та лівої верхньої повіки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Таким чином, порушення водієм ОСОБА_3 вимог пункту 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків для потерпілого ОСОБА_7 у виді тяжких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 2 статті 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав повністю, цивільний позов не визнав. Обвинувачений суду показав, що точної дати не пам`ятає, влітку, приблизно в липні-серпні 2020 року, зранку о 06 годині 30 хвилин виїхав на маршрут « Луцьк-Рожище-Кременець» автобусом марки « Богдан». Саме цим транспортним засобом раніше ніколи не керував, однак його попросив колега підмінити на даному маршруті. Приблизно о 14 годині з хвилинами він здійснював рух по маршруту. На кінцевій зупинці на площі Б. Хмельницького в місті Рожище висадив всіх пасажирів та попрямував автобусом до автостації міста Рожище на відстій, оскільки транспортний засіб габаритний і займає багато місця, тому немає куди його поставити для відстою. Завчасно включивши покажчик повороту, під`їхав до автостанції, знизивши швидкість. Поглянувши в ліве дзеркало, чи його транспортний засіб ніхто не обганяє та переконавшись, що на зустрічній смузі немає ніяких перешкод, почав здійснювати заїзд на територію автостанції. Коли вже передня частина автобуса заїхала на автостанцію, то почув якийсь не зрозумілий для нього гуркіт. Оскільки на в`їзді до автостанції є дуже велика яма, то він подумав, що це міг обірватися міст чи кардан в автобусі. Після цього він зупинив транспортний засіб та вийшов подивитися. Там він побачив, що на дорозі стоїть автобус « ПАЗ» і біля нього лежить мотоцикл « Ява». Після чого він викликав швидку допомогу та поліцію.
Крім того, ОСОБА_3 суду пояснив, що має 17 років водійського стажу. З перевізником ОСОБА_11 не працював і у трудових відносинах не перебував, однак у той день, коли був на заміні, то якісь документи підписував, однак, які саме не пам`ятає. Вважає, зіткнення автобуса « Богдан» з мотоциклом « Ява» не було.
Відповідно до статтей 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України ( далі - КПК України), кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Статтею 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих ( розшукових) дій та негласних слідчих ( розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих ( розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо не визнання своєї вини у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, його вина повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків, які попереджались про кримінальну відповідальність.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 у присутності законного представника ОСОБА_8 суду показав, що 09.07.2020 року близько 14 години 20-30 хвилин він, керуючи мотоциклом « Ява» червоного кольору, їхав зі швидкістю приблизно 50 км/год по вулиці Героїв УПА, у своїй смузі руху в напрямку з села Топільне до міста Рожище. Коли під`їжджав до автостанції, то побачив автобус « ОСОБА_12 », що здійснював маневр повороту. Тоді він натис на задні гальма та, намагаючись уникнути ДТП, вивернув кермо в ліву сторону. Уникнути ДТП не вдалося, оскільки він, зачепивши заднє праве крило, зіткнувся з автобусом « Богдан», внаслідок чого його відкинуло на зустрічну смугу руху під автобус « ПАЗ». Що сталося після зіткнення не пам`ятає, оскільки втратив свідомість і отямився уже в лікарні. Де саме перебував автобус «Богдан» під час зіткнення вказати не може.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що працює водієм у приватного підприємця Макарчука і приблизно в липні-серпні 2020 року, точної дати не пам`ятає, вдень він рухався автобусом « ПАЗ» зі швидкістю 20-30 км/год в місті Рожище по вулиці Героїв УПА. Їхав за автобусом « Богдан», який також їхав з невеликою швидкістю, і відстань між ними була 7-8 метрів. Автобус « Богдан» не обмежував йому видимість і він бачив свою полосу руху. Автобус « Богдан» вімкнув світловий покажчик повороту ліворуч і почав робити маневр повороту наліво і зупинився за роздільною полосою, що розділяє зустрічні смуги руху. Автобус « Богдан» не доїхав до території автостанції. Після того, як зупинився, автобус « Богдан» не переміщувався. З автобусом « ПАЗ» і мотоциклом « Ява» відбулося лобове зіткнення. Перед цим було зіткнення автобуса « Богдан» і мотоцикла « Ява», а саме касання задньої правої частини автобуса « Богдан» з мотоциклом « Ява», на полосі руху автобуса « ПАЗ». Свідок ОСОБА_10 почав гальмувати. Оскільки « Богдан» повертав наліво, то автобус « ПАЗ» їхав по своїй полосі руху, по прямій і прижимався до бровки. Половину правої смуги він бачив, а зустрічну взагалі не бачив. Коли мотоцикл « Ява» стукнувся своїм кермом з автобусом « Богдан», то в нього кермо захиталося і він, мотоцикл « Ява», намагаючись вирівняти кермо, відразу стукнувся в нього. Зіткнення внаслідок цього мотоцикла « Ява» з автобусом « ПАЗ» було лобове.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що влітку в липні 2020 року їхала маршруткою « ПАЗ», сиділа при вході зліва на першому сидінні. Перед ними їхала маршрутка « Богдан». Біля автостанції сталася аварія. Маршрутка « Богдан» повертала в сторону автостанції, вліво і вона не бачила габарити і не бачила щоб вони включалися. Лівий покажчик повороту автобуса « Богдан» теж не бачила. Все сталося миттєво. Самого мотоцикла не бачила. Перед тим, як автобус « Богдан» мав повертати наліво, то відстань між ним та автобусом « ПАЗ» була до 10 метрів. Коли відбулося зіткнення, то автобус « Богдан» почав здійснювати поворот наліво на автостанцію і поворот не завершив.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомила, що влітку в липні 2020 року їхала маршруткою « ПАЗ». Перед ними їхала маршрутка « Богдан», яка в Рожищах біля автостанції почала повертати наліво, щоб заїхати на автостанцію. Коли автобус « Богдан» почав робити поворот наліво, то сталася аварія. Проте, самого зіткнення не бачила.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив, що одного дня весною 2020 року знаходився в своїй машині на автостанції в місті Рожище по вулиці Героїв УПА, коли почув звуки зіткнення транспортних засобів. Коли вийшов з машини, то побачив, що біля автостанції сталася аварія. Маршрутка « Богдан» стояла, розвернута кабіною в сторону автостанції. Поворот не був завершений і передня частина автобуса « Богдан», а саме в частині кабіни водія, переїхала бордюр повороту на автовокзал, а інша була на проїздній частині. Біля її задної частини, недалеко, лежав мотоцикл з водієм, який зіткнувся з автобусом « ПАЗ», який стояв на своїй смузі руху. Самого моменту зіткнення транспортних засобів він не бачив.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомив, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було проведено у повній відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, з участю захисників обвинуваченого ОСОБА_17 , права якого, ним, як слідчим, не були порушені.
Показання вказаних потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що свідок ОСОБА_10 оговорює обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а його показання повністю узгоджуються з поясненнями потерпілого та показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та між собою і відповідають іншим доказам у справі. Більше того, сукупністю таких показань підтверджується той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_3 спричинив порушення правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.
Та обставина, що свідок ОСОБА_15 вказав пору року події ДТП весна, не впливає на суть і зміст його показань, а лише свідчить про помилку у визначенні пори року, у зв`язку зі значним проміжком часу після ДТП.
Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.
Зокрема, змістом витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.07.2020 року, згідно якого ОСОБА_3 09.07.2020 року близько 14 год 25 хв, керуючи технічно справним автобусом марки « Богдан-20110», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується висновком експерта №358 від 30.07.2020 інженерно-транспортної експертизи, рухаючись по вулиці Героїв УПА в місті Рожище Волинської області у напрямку автостанції, що розташовується за адресою: місто Рожище, вулиця Героїв УПА, 15, Волинської області, виконуючи маневр повороту ліворуч на прилеглу до автостанції територію, не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не стежив в повній мірі за дорожньою обстановкою, та її зміною, проявив особисту неуважність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху перед виконанням повороту ліворуч, на якому зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, проявив неуважність тим самим порушив вимоги пунктів 9.2 б), 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, згідно яких: перед початком виконання маневру повороту ліворуч за 50-100 м подати світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, безпосередньо перед виконанням маневру переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, зокрема не надав переваги у русі мотоциклу « Ява», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по вулиці Героїв УПА у зустрічному напрямку прямо, та мав перевагу в русі, внаслідок чого відбулося з ним зіткнення. Таким чином порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 10.1 та 10.4 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків для потерпілого ОСОБА_7 у виді тяжких тілесних ушкоджень ( т 1, ас 82-83).
Протоколом огляду місця події від 09 липня 2020 року зі схемою ДТП та фототаблицями зафіксована ділянка проїжджої частини автодороги вулиці Героїв УПА, навпроти будинку № 40 міста Рожище Волинської області, на якій відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса « ПАЗ» , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , автобуса « Богдан», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та мотоциклу марки « Ява», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із зображенням на схемі положення вказаних транспортних засобів та напрямку їх руху на місці пригоди, наявність механічних пошкоджень транспортних засобів ( т 2, ас 3-7).
У протоколі огляду документу ( відеозапису) від 10 липня 2020 року зафіксовано, що під час перегляду відео файлу з оптичного диску «TDK» CD-R 700 MB 80 MIN 52X, №5L16W22BB14759, встановлено, що запис здійснюється 09.07.2020 року камерою № 3 на вулиці Героїв УПА, 2 в місті Рожище Волинської області у денну пору доби. При перегляді відеозапису встановлено, що при показниках таймеру камери 2020-07-09 13:37:16 видно, як по протилежному напрямку руху автобусів в полі огляду камери з`являється мотоцикл, напрямок руху якого чітко помітно протягом 3 секунд ( т 2, ас 26, 27-30).
Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи транспортного засобу № 356 від 28.07.2020 року, на момент експертного огляду система рульового керування, робоча гальмова та ходова частина автобуса « ПАЗ-32054», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , знаходяться у працездатному стані (т 2, ас 42-47).
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи транспортного засобу №355 від 11.08.2020 року встановлено, що на момент експертного огляду, з технічної точки зору рульове керування та гальмівна система мотоцикла « Java», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , знаходились в працездатному стані. Ходова частина знаходилась в непрацездатному стані. На момент експертного огляду мотоцикла « Java», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , виявлено непрацездатність ходової частини у вигляді згину правого та лівого пера передньої вилки, яка виникла під час ударного навантаження в момент ДТП ( т 2, ас 55-60).
Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи транспортного засобу № 358 від 30.07.2020 року, встановлено, що на момент експертного огляду система рульового керування, робоча гальмова система та ходова частина автобуса «Богдан А-20110», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , знаходяться у працездатному стані ( т 2, ас 68-73).
Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 357 від 31.08.2020 року та ілюстративної таблиці, встановлено, що зіткнення автобуса «ПАЗ-32054», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , та мотоцикла « Java-638-00», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , відбулось на правій смузі руху в напрямку на село Топільне, в місці осипу грунту та розташування сліду паливно-мастильної речовини ( т 2, ас 78-80).
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 354 від 03.09.2020 року та ілюстративних таблиць встановлено, що оскільки на автобусі « Богдан А-20110», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та мотоциклі « Ява-638-00», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , не виявлено достатніх ознак, які б вказували на взаємне контактування даних транспортних засобів, тому вирішити запитання « Яким було взаємне розташування автобуса марки « Богдан А-20110», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та мотоцикла марки « Ява-638-00», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під час їх зіткнення, якими частинами та під яким кутом відносно один одного?» експертним шляхом не надається можливим ( т 2, ас 85-90).
Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 353 від 02.09.2020 року та ілюстративних таблиць встановлено, що в момент первинного контакту взаємодіяли передня частина мотоцикла « Ява-638-00», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та передня ліва частина автобуса « ПАЗ 32054», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , при цьому повздовжня вісь мотоцикла розміщувалася під кутом приблизна 150+-5 градусів по відношенню до повздовжньої вісі автобуса, за напрямком руху годинникової стрілки ( т 2, ас 95-101).
Згідно з висновком експерта судової-медичної експертизи № 691 від 07.09.- 09.09.2020 року встановлено, що згідно даних медичної карти стаціонарного хворого ВОДТМО, ОСОБА_7 отримав наступні ушкодження: Відкрита черепно-мозкова травма забій головного мозку в ділянці лобних часток обох півкуль, перелом кісток основи черепа; закритий уламковий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням; відривний перелом заднього краю епіфізу лівої велико-гомілкової кістки; уламковий перелом верхівки лівого надколінника; лінійний перелом зовнішнього мищелку велико-гомілкової кістки; закриті уламкові переломи 1-го ребра справа та 1-го ребра зліва; перелом кісток носа та обох орбіт; численні забої легень; забійні садна та рани обох колін та лівої верхньої повіки. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті контактів з тупими твердими предметами, цілком можливо при ДТП з послідуючим падінням з мотоцикла, за обставин та в час вказаних в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя ( т 2, ас 112-113).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 15.09.2020 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 , вбачається, що 09.07.2020 року ОСОБА_10 близько 14 год 30 хв рухався ТЗ « ПАЗ»-32054», рнз НОМЕР_3 , в місто Рожище по вулиці Героїв УПА в напрямку села Топільне зі швидкістю 20 км/год, так як їхав позаду автобуса « Богдан-20110», рнз НОМЕР_1 , і під`їджаючи до автостанції, водій автобуса « Богдан» увімкнув світловий показчик повороту ліворуч та почав виконувати вищевказаний маневр, а ОСОБА_10 , відразу після увімкнення повороту, почав зміщуватись ліворуч, тобто до правого краю. Відразу як ОСОБА_10 почав, відбувся контакт водія « Яви» і ТЗ « Богдан» на зустрічній смузі, а після чого з ТЗ « ПАЗ» і він почав зупинятися, а водія « Яви» не бачив ( т 2, ас 116-118).
Матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протокол слідчого експерименту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК України, а саму слідчу дію проведено за правилами та в порядку, передбаченими статті 240 КПК України, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, його законного представника і свідка та процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від потерпілого і свідка у ході слідчого експерименту.
Доказ, отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, відповідно до статті 86 КПК України є допустимим. У той же час у матеріалах провадження відсутні підстави, визначені статтею 87 КПК України, для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом.
Відтак, клопотання сторони захисту про недопустимість протоколу слідчого експерименту як доказу в цьому кримінальному провадженні через те, що до проведення слідчого експеримента було залучено лише два транспортні засоби: мотоцикл «Ява» та автобус «ПАЗ», хоча, згідно обвинувального акта, у ДТП приймало участь три транспорті засоби: мотоцикл «Ява», автобус «ПАЗ», автобус «Богдан»; і не залучення до проведення слідчого експерименту автобуса «Богдан» суперечить вимогам Методичних рекомендацій щодо проведення подібних слідчих дій і не дає можливості перевірити показання потерпілого та водія автобуса «ПАЗ» щодо їхньої версії розвитку механізму ДТП та місця зіткнення мотоцикла «Ява» та автобуса «Богдан», не засновано на вимогах процесуального закону.
Згідно пояснень допитаного у судовому засіданні слідчого ОСОБА_16 , обвинувачений ОСОБА_3 і адвокат ОСОБА_6 були повідомлені про день, час і місце проведення слідчого експерименту 15.09.2020 року. Проте, проігнорували дане повідомлення і не з`явилися для участі у ньому, а їх неучасть у слідчому експерименті не була безумовною перешкодою для його проведення.
Крім того, обставини вчинення кримінального правопорушення підлягають доказуванню не тільки слідчим експериментом, а сукупністю інших належних та допустимих доказів, які досліджені судом в ході розгляду даного кримінального провадження.
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 465 від 06.10.2020 року, у заданій дорожній ситуації ( вихідні дані прийняті з постанови про призначення експертизи) з технічної точки зору водій мотоцикла « Ява», рнз 8932 РВБ, ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР України, згідно з яким, в момент виявлення небезпеки для руху, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
У заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автобуса « Богдан А -20110», рнз НОМЕР_1 , ОСОБА_18 . Козак повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 9.2 б), 9.4, 10.1 та 10.4 ПДР України, згідно з якими перед початком виконання маневру повороту ліворуч за 50-100 м подати сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, безпосередньо перед виконанням маневру переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху та дати дорогу мотоциклу « Ява», рнз 8932 РВБ, який рухався в зустрічному напрямку.
У заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водій мотоцикла « Ява», рнз НОМЕР_2 , ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автобусом « Богдан А-20110», рнз НОМЕР_1 , шляхом застосування екстренного гальмування з моменту виявлення небезпеки для руху заданого слідством, за умови руху із дозволеною швидкістю 50 км/год ( ас т 2, ас 126-131).
Наведені вище та дослідженні судом докази узгоджуються між собою в деталях щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. А також спростовують твердження сторони захисту щодо того, що стороною обвинувачення не визначено місце вчинення кримінального правопорушення, оскільки дослідженими доказами у їх сукупності встановлено місце вчинення кримінального правопорушення: АДРЕСА_2 , де розташована автостанція, що відповідає змісту обвинувального акта, а протоколом огляду місця події від 09 липня 2020 року зі схемою ДТП та фототаблицями зафіксована ділянка проїжджої частини автодороги вулиці Героїв УПА, навпроти будинку № 40 міста Рожище Волинської області, на якій відбулась дорожньо-транспортна пригода.
Відтак, надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у статті 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому статтею 93 КПК України, жодних обставин, передбачених статтею 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_3 щодо невизнання ним винуватості у вчиненому. Така позиція обвинуваченого повністю спростовується встановленими у ході судового розгляду фактичними обставинами та безпосередньо дослідженими у суді вищеперерахованими доказами.
Твердження сторони захисту про порушення органами досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Та обставина, що потерпілий ОСОБА_7 станом на 09.07.2020 року не мав права керування транспортними засобами, не впливає на вищезазначені висновки суду щодо встановлення вини ОСОБА_3 у вчиненні пред`явленого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, але може бути взято судом до уваги при вирішенні цивільного позову.
Надана стороною захисту і досліджена судом схема дорожнього руху автомобільної дороги по вулиці Героїв УПА в місті Рожище, складена і затверджена уповноваженим органом 03.09.2021 року, не є належним доказом в розумінні статті 85 КПК України, оскільки була складена через 1 рік і майже два місяці після ДТП, і прямо чи непрямо не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, що також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_19 .
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що невизнання вини обвинуваченим спрямоване на спотворення фактичних обставин справи для уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого та свідків, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, проаналізувавши ці докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.
Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах « Нечипорук і Йонкало проти України» ( рішення від 21 квітня 2011 року) та « Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» ( рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .
Відповідно до частини 5 статті 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, наслідком якого є заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує те, що злочин, передбачений частиною 2 статті 286 КК України, є необережним.
Відповідно до статті 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до статті 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, інформацію про стан його здоров`я, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та за допомогою до них не звертався, його позитивну характеристику по місцю проживання, відомості про те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на момент вчинення кримінального правопорушення працював, думки потерпілого та законного представника потерпілого, які наполягали на суворому покаранні у вигляді позбавлення волі.
За таких обставин, суд доходить висновку, що виправлення і перевиховання, попередження зі сторони обвинуваченого ОСОБА_3 здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, і останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції частини 2 статті 286 КК України, із застосуванням статті 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням, у даному випадку є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації, він відчуватиме відповідний тиск відповідальності, при цьому залишаючись соціально адаптованою особою, яка є такою, що має позитивне ставлення до праці, тобто, працюючи забезпечить своє утримання, відповідно зменшивши ймовірний тягар його утримання у місцях позбавлення волі.
Крім того, відповідно до положень пункту 7 частини 1 статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Потерпілим ОСОБА_7 подано позовну заяву, в якій просить стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_20 . Хайчевського матеріальну шкоду в розмірі 44 525, 91 грн і моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень.
Згідно частини 5 статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпілий ОСОБА_7 , як цивільний позивач, у судовому засіданні просив позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Відповідно до об`єму наданих цивільному позивачеві кримінально-процесуальним та цивільно-процесуальним законодавством прав, ОСОБА_7 вправі розпоряджатися цивільним позовом на власний розсуд і в тому числі клопотати перед судом про залишення його без розгляду.
За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення на користь ОСОБА_7 солідарно з ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_20 . Хайчевського матеріальної шкоди в розмірі 44 525, 91 грн слід залишити без розгляду.
Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Таким чином, моральна шкода, завдана здоров`ю потерпілої особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.
З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття « особа, яка завдала шкоду» та « особа, яка відповідає за шкоду».
Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Таким чином, відповідно до норм статті 1187 Цивільного кодексу України та роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, цивільний відповідач ОСОБА_11 , як власник джерела підвищеної небезпеки, також зобов`язаний відшкодувати потерпілому, як цивільному позивачу, заподіяну моральну шкоду, незалежно від наявності його вини.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та виходячи із наведених норм права, шкода, в тому числі моральна, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі цивільний договір керував автобусом, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_20 . Хайчевському, відшкодовується солідарно власником і володільцем цього джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Дослідивши обставини справи в частині вимог про відшкодування моральної шкоди і її солідарного стягнення з цивільних відповідачів, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що потерпілий отримав ушкодження здоров`я внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим, тобто внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, власником якого є фізична особа-підприємець ОСОБА_11 , яким на момент ДТП на законних підставах володів обвинувачений, та врахувавши, що в ході судового розгляду, цивільні відповідачі не довели існування підстав для відмови у відшкодуванні шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, та винність ОСОБА_3 у грубій необережності, що призвело до ДТП, суд доходить висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь цивільного позивача моральної шкоди.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до статті 1167 ЦК України, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, глибину його фізичних та душевних страждань, що він є особою молодого віку і отримані внаслідок ДТП травми внесли негативні зміни в його повсякденне життя, порушили нормальні життєві зв`язки, інші обставини справи, зокрема керування транспортним засобом без належних прав, та вимоги розумності та справедливості, відповідно оцінює їх в розмірі 300 000 гривень, які слід стягнути солідарно з обвинуваченого ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_20 . Хайчевського на користь потерпілого, а тому цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.
В решті позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, у відповідності до частини 2 статті 124 КПК України.
Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно, згідно ухвали слідчого судді Рожищенського районного суду Волинської області від 15.07.2020 року, необхідно скасувати.
На підставі наведеного, керуючись статтями 100, 124, 174, 368, 370 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 ( три) роки.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років на підставі статті 75 КК України, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 3 ( три) роки, в період якого відповідно до статті 76 КК України зобов`язати його:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
- мотоцикл марки « Ява-638-00», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску, номер рами НОМЕР_4 , червоного кольору, який зберігається на спеціальному майданчику для утримання транспортних засобів, що знаходиться за адресою: село Сокиричі Ківерцівського району Волинської області, вулиця Солдатська, 1 - повернути ОСОБА_8 , як власнику;
- автобус марки « Богдан А-20110», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_5 , разом із свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 13.04.2013 року та ключем, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_11 залишити останньому, як власнику;
- автобус марки « ПАЗ-32054», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_7 , разом із свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 18.08.2018 року та ключем, що передані на відповідальне збереження ОСОБА_21 залишити останньому, як власнику;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 від 03.03.1990 року, видане Дубнівським МРЕВ у Рівненській області на мотоцикл марки « Ява-638-00», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , 1989 року випуску, номер рами НОМЕР_4 , та ключ до вказаного транспортного засобу, що зберігається при матеріалах кримінального провадження повернути ОСОБА_8 , як власнику.
Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Рожищенського районного суду Волинської області від 15.07.2020 року, а саме на автобус марки « Богдан-20110», днз НОМЕР_1 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 13.04.2013 року та ключ до вказаного автобуса скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати, пов`язані із
проведенням судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 « Дослідження технічного стану транспортних засобів», висновок експерта № 356 від 28.07.2020 року, в сумі 1 307 ( одна тисяча триста сім) гривень 60 ( шістдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати, пов`язані із
проведенням судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 « Дослідження технічного стану транспортних засобів», висновок експерта № 356 від 28.07.2020 року, в сумі 1 307 ( одна тисяча триста сім) гривень 60 ( шістдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати, пов`язані із
проведенням судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 « Дослідження технічного стану транспортних засобів», висновок експерта № 355 від 11.08.2020 року, в сумі 2 615 ( дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 ( двадцять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати, пов`язані із
проведенням судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 « Транспортно-трасологічні дослідження», висновок експерта № 357 від 31.08.2020 року, в сумі 1 643 ( одна тисяча шістост сорок три) гривні 50 ( п`ятдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати, пов`язані із
проведенням судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 « Транспортно-трасологічні дослідження», висновок експерта № 353 від 02.09.2020 року, в сумі 1 643 ( одна тисяча шістост сорок три) гривні 50 ( п`ятдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати, пов`язані із
проведенням судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 « Транспортно-трасологічні дослідження», висновок експерта № 354 від 03.09.2020 року, в сумі 3 922 ( три тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 80 ( вісімдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати, пов`язані із
проведенням судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 « Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», висновок експерта № 465 від 06.10.2020 року, в сумі 1 961 ( одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривня 40 ( сорок) копійок.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_3 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та фізичної особи -підприємця ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 300 000 ( триста тисяч) гривень. В решті позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди відмовити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_3 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_11 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1