Номер провадження: 11-сс/813/760/22
Справа № 947/8468/22 1-кс/947/4189/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000814 від 26.04.2021 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з вищою юридичною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199 та ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000814 від 26.04.2021 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.07.2022 року. Визначено заставу у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1736700 грн.
Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зменшити розмір застави, в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував, що:

- стороною обвинувачення не доведено жодного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України;

- наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не може обґрунтовуватися лише тяжкістю злочину;

- ризики, передбачені п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України жодним чином не обґрунтовані та не мотивовані;

- слідчий суддя не врахував, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце мешкання, родину, позитивно характеризується та має місці соціальні зв`язки;

- визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірний та не відповідає майновому стану підозрюваного та його родини. До клопотання не надано доказів, які б слідчому судді вказували на виключний випадок призначення застави у більшому розмірі;
- розмір застави у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України є достатнім, забезпечить запобіганню ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваному, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При цьому, ч. 3 ст. 184 КПК України передбачено, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року -Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обґрунтованої підозри може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Так, оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки слідчий суддя дійшов до висновку про те, що прокурором під час розгляду клопотання доведені доказами обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, зокрема, що ризик, встановлений в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходуне зменшився, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленому ризику, а також, що досудове розслідування триває, необхідні слідчі дії не проведені в повному обсязі.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що під час судового розгляду, на виконання вимог ст. 199 КПК України, були досліджені обставини, зазначені в клопотанні про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою, на підставі яких слідчий суддя встановив, що прокурором належним чином обґрунтована наявність підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Так, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно у вересні 2020 року, більш точна дата та час невстановлені, ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ за рахунок систематичного вчинення кримінальних правопорушень на території України, будучи раніше причетним до вчинення аналогічних, умисних злочинів, усвідомив для себе порядок, схему та процедуру реалізації протиправної діяльності, розробив план вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним виготовленням та підробленням офіційних документів, таких як: свідоцтва про реєстрації транспортних засобів, водійські посвідчення, картки водія та свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв.
Розуміючи, що реалізація злочинного плану, направленого на систематичне виготовлення та збут підроблених офіційних документів на території України потребує залучення інших осіб, які будуть діяти за вказівками організатора незаконної діяльності та будуть об`єднані загальною метою отриманням незаконного прибутку, ОСОБА_10 , приблизно в вересні-жовтні 2020 року, залучив як виконавців своїх знайомих, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених осіб.
Після чого, об`єднавшись у групу з розподілом ролей та функції кожного з її учасників, зазначені особи дали свою добровільну згоду на участь у протиправній діяльності під керівництвом ОСОБА_10 .
Надалі ОСОБА_10 , з метою розширення своєї протиправної діяльності, а також збільшення незаконного прибутку за рахунок реалізації більшого об`єму незаконно виготовлених підроблених документів, діючи відповідно до визначеної собі ролі керівника, прийняв рішення розвинути створену ним групу шляхом залучення до її складу як виконавців інших осіб.
ОСОБА_10 як організатор, з метою підготовки до вчинення злочинів та дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю правоохоронним органами, розробив загальний план дій учасників злочинної групи, направлених на досягнення єдиного злочинного результату, який довів усім членам організованої ним групи.
Так, для забезпечення високого рівня якості підроблених документів організатор ОСОБА_10 , використовуючи корупційні зв`язки із працівниками органів виконавчої влади, у невстановлений час та при невстановлених обставинах, отримав доступ до баз даних Головного сервісного центру МВС України та систем Інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, налагодивши таким чином одержання інформації щодо облікових карток власників транспортних засобів та осіб, яким видано посвідчення водія, яку в подальшому члени створеної ним організованої групи використовували для підроблення офіційних документів та їх збуту.
З метою конспірації своєї діяльності, ОСОБА_10 , усвідомлюючи можливі наслідки та відповідальність за вчиненні злочини, визначив спосіб вчинення збуту підроблених документів шляхом проведення безконтактного замовлення через спеціально створений 07.10.2020 невстановленою особою веб-сайт у мережі Інтернет з доменним ім`ям « ОСОБА_14 », адміністрування якого здійснював член організованої групи ОСОБА_8 .
Для отримання оплати за підроблені посвідчення водія та передачі їх клієнтам ОСОБА_10 , як організатор злочинного угрупування обрав послуги ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «НоваПей», зокрема покупець, отримуючи посилку з підробленим посвідченням водія, здійснює оплату, використовуючи функцію «накладений платіж».
Також, для забезпечення безперервного потоку клієнтів потенційних покупців підроблених посвідчень водія та інших офіційних документів, за вказівкою ОСОБА_10 , невстановленим членом організованої групи в невстановлений час створені аккаунти у соціальних мережах (Фейсбук та Instagram), де останній систематично здійснював рекламу веб-сайту «Avtouspih.com».
Крім того, з метою забезпечення функціонування створеного ним злочинного угрупування, ОСОБА_10 в липні 2021 року орендував приміщення кв. АДРЕСА_2 та в грудні 2021 року нежитлове приміщення №13 по АДРЕСА_3 , в яких спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими членами організованої групи розмістили обладнання, необхідне для здійснення протиправної діяльності (принтери, комп`ютерну техніку, ламінатори, тощо), а також підроблені бланки посвідчень водія та голографічні плівки, облаштувавши таким чином місце для виготовлення підроблених документів з метою їх подальшого збуту.
Також, приблизно з липня 2021 року організатор ОСОБА_8 надав приміщення квартири АДРЕСА_4 , яка перебуває у його користуванні, для облаштування у зазначеному приміщенні додаткового місця для виготовлення підроблених документів.
Так, ОСОБА_10 як організатор злочинного угрупування здійснював підбір учасників та безпосереднє керівництво їх діями, розподіляв між ними обов`язки; забезпечив доступ до баз даних Головного сервісного центру МВС України та систем Інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України; розробив та впровадив в діяльність організованої групи стратегію вчинення злочинів її учасниками; підшукував приміщення для організації виготовлення підроблених документів; забезпечував членів злочинної організації бланками, необхідними для виготовлення підроблених документів, а також відповідною технікою (принтерами, комп`ютерною технікою, ламінаторами, тощо); координував роботу Інтернет-ресурсу «Avtouspih.com», розподіляв кошти, отримані злочинним шляхом, між учасниками створеної та керованої ним організованої групи.
ОСОБА_8 на виконання загального плану протиправної діяльності організованої групи здійснював адміністрування веб-сайту з доменним ім`ям « ОСОБА_14 »; безпосередній прийом замовлень щодо виготовлення та продажу підроблених офіційних документів, їх акумулювання та розподіл між членами організованої групи; координування дій інших учасників групи відповідно до вказівок, отриманих від організатора ОСОБА_10 .
ОСОБА_11 , як член організованої групи, отримував від ОСОБА_8 виготовлені невстановленими членами групи посвідчення водія, здійснював їх пакування та, користуючись послугами ТОВ «Нова Пошта», надсилав їх покупцям.
У своїй злочинній діяльності для отримання замовлень підроблених документів та зв`язку між членами групи ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені особи використовували наступні номери мобільних телефонів: оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_1 , оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .
Грошові кошти, отримані від виготовлення та збуту підроблених документів, ОСОБА_10 , як організатор розподіляв між всіма її членами наступним чином: частину коштів переводив на банківські рахунки ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншим невстановленим особам у якості оплати за злочинну діяльність; частина коштів використовувалась для забезпечення функціонування організованої ним групи, зокрема закупівлі оргтехніки та бланків, необхідних для виготовлення підроблених документів, а також вирішення побутових потреб.
Таким чином, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені особи за період часу з жовтня 2020 року до травня 2022 року діючи у складі організованої групи скоїли ряд умисних злочинів,пов`язаних з виготовленням підроблених документів при наступних обставинах.
Так, 29.06.2021, об 11.55 годині, ОСОБА_15 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, шляхом вільного доступу до веб сайту «Avtouspih.com» в мережі Інтернет, який члени злочинного угруповання під керівництвом ОСОБА_10 , використовували з метою збуту підроблених документів, здійснив на веб сторінці зазначеного веб сайту вибір необхідної йому категорії посвідчення водія, а саме категорію «А1, А».
Після чого ОСОБА_15 зателефонував за вказаним на веб сайті «Avtouspih.com» номером НОМЕР_3 , на який відповів ОСОБА_8 та повідомив ОСОБА_15 , що для придбання посвідчення водія йому необхідно відправити свої повні анкетні дані, використовуючи мобільний додаток для миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Viber» на номер телефону НОМЕР_3 .
Надалі, після виконання ОСОБА_15 умов ОСОБА_8 , останній, відповідно до злочинного плану організованої групи, передав отриману інформацію невстановленим членам групи.
У подальшому, невстановлені члени групи, слідуючи алгоритму дій, визначених організатором злочинного угрупування ОСОБА_10 , в період часу з 29.06.2021 по 03.07.2021, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , здійснили несанкціонований доступ до баз даних Головного сервісного центру МВС України та систем Інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України та отримавши інформацію, а саме: серію, номер та дату видачу аналогічного документу для використання таких даних у підробленому документі, діючи умисно, відповідно до вказівок організатора, на заздалегідь підготовленому ОСОБА_10 бланку, та використовуючи наявну на балансі злочинного угрупування оргтехніки, плівок та голограм, виготовили підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реквізитами серійного номеру НОМЕР_6 від 09.04.2021, які належать офіційному документу, виданому на ім`я іншої особи.
Далі, відповідно до розробленої схеми злочинних дій, невстановлені члени організованої групи 03.07.2021 передали виготовлене ними посвідчення водія на ім`я ОСОБА_15 , з серійним номером НОМЕР_6 від 09.04.2021, ОСОБА_11 , який в той же день, користуючись послугами ТОВ «Нова Пошта» та перебуваючи у відділенні №12 за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 34, здійснив відправлення посилки із вказаним посвідченням за ТТН 9585 до відділення № 33, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , із зазначенням даних відправника ОСОБА_16 , номер телефону НОМЕР_7 .
Так, 05.07.2021, ОСОБА_15 ,який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, перебуваючи в приміщенні відділенні ТОВ «Нова Пошта» № 33, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 15, отримав відправлення за ТТН 9585, та відповідно до домовленостей з ОСОБА_8 , використовуючи послугу «накладений платіж» через сервіс ТОВ «НоваПей», здійснив грошовий переказ на ім`я ОСОБА_16 в розмірі 5500 гривень, як плату за придбане посвідчення водія. Цього ж дня, в період часу з 11:50 години по 12:05 годину, ОСОБА_15 , добровільно видав співробітникам правоохоронних органів придбане ним посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_6 від 09.04.2021.
Установлено, що бланк виданого ОСОБА_15 посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_6 від 09.04.2021 на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає встановленому зразку посвідчення водія, за способами друку та спеціальними елементами захисту, який було виготовлено на Державному підприємстві «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів. У посвідченні водія з серійним номером НОМЕР_6 від 09.04.2021 всі зображення з лицьового та зворотного боку, а саме штрихи фонового зображення: захисної сітки, графічних зображень, текстової інформації, фотографії та підпису власника посвідчення, серійного номеру те реквізитів підприємства-виробника нанесено термосублімаційним друком; текст заповнення у відповідних полях нанесено термографічним друком за допомогою принтеру для пластикових карт.
Крім того, 27.10.2021, об 14.40 годині, ОСОБА_17 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, шляхом вільного доступу до веб сайту «Avtouspih.com» в мережі Інтернет, який члени злочинного угруповання під керівництвом ОСОБА_10 , використовували з метою збуту підроблених документів, здійснив на веб сторінці зазначеного веб сайту вибір необхідної йому категорії посвідчення водія, а саме категорію «В».
Після чого, ОСОБА_17 зателефонував за вказаним на веб сайті «Avtouspih.com» номером НОМЕР_2 , на який відповів член організованої групи ОСОБА_8 та повідомив ОСОБА_17 , що для придбання посвідчення водія йому необхідно відправити свої повні анкетні дані, використовуючи мобільний додаток для миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Viber» на номер телефону НОМЕР_2 .
Надалі, після виконання ОСОБА_17 умов ОСОБА_8 , останній, відповідно до злочинного плану організованої групи, передав отриману інформацію невстановленим членам групи.
У подальшому, невстановлені члени групи, слідуючи алгоритму дій, визначених організатором злочинного угрупування ОСОБА_10 , в період часу з 27.10.2021 по 01.11.2021, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Дідріхсона, 27, нежитлове приміщення №13, здійснили несанкціонований доступ до баз даних Головного сервісного центру МВС України та систем Інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України та отримавши інформацію, а саме: серію, номер та дату видачу аналогічного документу для використання таких даних у підробленому документі, діючи умисно, відповідно до вказівок організатора, на заздалегідь підготовленому ОСОБА_10 бланку, на який умисно, з метою підробки та надання вигляду справжнього, при невстановлених обставинах підробили та нанесли підроблений голографічний захисний елемент.
Після нанесення на зазначений бланк підробленого голографічного захисного елементу, використовуючи наявну на балансі злочинного угрупування оргтехніки та плівок, виготовили підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з реквізитами серійного номеру НОМЕР_8 від 26.10.2021, які належать офіційному документу, виданому на ім`я іншої особи.
Далі, відповідно до розробленої схеми злочинних дій, невстановлені члени організованої групи, 30.10.2021 передали виготовлене ними посвідчення водія на ім`я ОСОБА_17 , з серійним номером НОМЕР_8 від 26.10.2021, члену організованої групи ОСОБА_11 , який в той же день, користуючись послугами ТОВ «Нова Пошта» та перебуваючи у відділенні №25 за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 45, здійснив відправлення посилки із вказаним посвідченням за ТТН 7309 до відділення №20, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 119, із зазначенням даних відправника ОСОБА_18 , номер телефону НОМЕР_9 .
Після чого, 01.11.2021, ОСОБА_17 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, перебуваючи в приміщенні відділенні ТОВ «Нова Пошта» №20, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 119, отримав відправлення за ТТН 7309, та відповідно до домовленостей з ОСОБА_8 , використовуючи послугу «накладений платіж» через сервіс ТОВ «НоваПей», здійснив грошовий переказ на ім`я ОСОБА_18 в розмірі 6650 гривень, як плату за придбане посвідчення водія. Цього ж дня, в період часу з 11:50 години по 12:05 годину, ОСОБА_17 добровільно видав співробітникам правоохоронних органів придбане ним посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_8 від 26.10.2021.
Установлено, що бланк виданого ОСОБА_17 посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_8 від 26.10.2021 на ім`я ОСОБА_17 , не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.
У посвідчення водія серійним номером НОМЕР_8 від 26.10.2021 на ім`я ОСОБА_17 всі фонові зображення, друкований текст (персональні дані), яким заповнено картку з лицевої та зворотної сторони та вихідні дані підприємства-виробника з серійним номером бланку нанесено за допомогою друкуючого пристрою із ретрансферним способом друку. З лицевої сторони наданого на дослідження посвідчення водія НОМЕР_8 від 26.10.2021 наявний прямокутний захисний елемент, який не відповідає аналогічним захисним елементам зразкам, наявні на ньому зображення не містять голографічний ефект.
На підтвердження наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення прокурором під час апеляційного розгляду надані зібрані у кримінальному провадженні докази.
Апеляційний суд, з урахуванням наведених в клопотанні конкретних обставин кримінального провадження, а такождоказів, які долучені прокурором на підтвердження вимог клопотання про продовження строку дії запобіжного заходупідозрюваному ОСОБА_8 , вважає, що зазначені обставини та докази, в своїй сукупності, на даній стадії кримінального провадження, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому дій.
Крім того, наявність вказаної обґрунтованої підозри та заявлених у кримінальному провадженні ризиків вже була встановлена слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , яка була чинною на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Фактично в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів висновок слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, всупереч доводів апеляційної скарги, обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів, що ризик, встановлений при застосуванні запобіжного заходу, не зменшився, що в сукупності з іншими обставинами, стали підставою для вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 12 років, наявним є ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений (підозрюваний) може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на думку апеляційного суду підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми показань.
Також, зважаючи на те, що досудове розслідування триває та не усі докази виявленні вилучені і дослідженні, апеляційний суд вважає, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про не зменшення ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, беручи до уваги, обставини вчинення кримінального правопорушення, його специфіку, корисливий характер, а також те що підозрюваний ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, підозрюється у виготовлені та збуті підроблених документів, що можливо було єдиним його доходом, апеляційний суд приходить до висновку про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі захисника не зазначено жодних обставин, які б спростовували висновок слідчого судді про не зменшення встановлених ризиків.
Окрім того, в клопотанні зазначено, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо, оскільки у кримінальному провадженні не обхідно провести ряд слідчих дій, а саме: провести допити свідків, показання яких має суттєве значення для доказування у вказаному кримінальному провадженні; провести аналіз інформації, отриманої в ході здійснення тимчасових доступів до документів, які містять банківську таємницю; встановити всіх осіб, причетних до вчинення вказаних злочинів; отримати висновки призначених технічних експертиз документів та експертизи зброї за експертною спеціалізацією 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї»; провести детальні огляди вилучених під час проведених обшуків речових доказів, зокрема мобільних телефонів та комп`ютерної техніки, із залученням відповідних спеціалістів; скасувати гриф таємності протоколів, клопотань на проведення негласних слідчих (розшукових) дій та відповідних ухвал про дозвіл на їх проведення; здійснити тимчасовий доступ до інформації, що містить охоронювану таємницю, зокрема, яка перебуває у володінні Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області та ТОВ «ХОСТІНГ УКРАЇНА» (HOSTING UKRAINE LLC), та провести аналіз отриманої інформації; за результатами оцінки зібраних під час досудового розслідування доказів вирішити питання щодо повідомлення про нову підозру ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ; зібрати характеризуючий матеріал на підозрюваних; виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України.
Таким чином, у клопотанні слідчий та прокурор навели обґрунтовані обставини, на підставі яких неможливо завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .
Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду, щодо необхідності продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи та наявність встановлених ризиків при застосуванні запобіжного заходу виправдовують подальшу дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги сторони захисту, що судом встановлений занадто непомірний розмір застави з огляду на таке.
Колегією суддів встановлено, що прийнявши рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, та не обґрунтував необхідність визначення розміру застави в розмірі 1736700 грн., який перевищує межі розміру, встановленого п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 3 ч. 5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Застава як запобіжний захід у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Хоча кримінальним процесуальним законодавством і передбачено можливість слідчого судді у виключних випадках призначати вищий розмір застави, ніж передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, однак таке рішення слідчого судді має надати ретельний аналіз обставин справи, щоб обґрунтувати таку «виняткову» заставу.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя в своїй ухвалі не надав ретельну оцінку всіх релевантних факторів, які підлягають встановленню під час визначення розміру застави, та не навів достатнього обґрунтування визначення розміру застави на такому надзвичайно високому рівні.
Як убачається із ухвали слідчого судді, визначаючи ОСОБА_8 розмір застави у сумі 1736700 грн., що у 400 разів перевищує максимальний розмір застави, передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваного у вчиненні особо тяжкого злочину, слідчий суддя врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та послався на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного зі виготовлення, зберігання підроблених голографічних елементів, підробленням посвідчень, які видаються установою, яка має право видавати такі документи, що завдало істотної шкоди державним інтересам.
Однак, апеляційний суд вважає, що зазначені слідчим суддею обставини не вказують на виключений випадок для встановлення розміру застави, який перевищує у 400 разів максимальний розмір застави, передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Стороною обвинувачення не додано доказів, які б свідчили про виключений випадок для визначення розміру застави, який перевищує межі встановлені у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.
При цьому, під час апеляційного розгляду прокурор визнав, що визначена судом застава є непомірна для підозрюваного ОСОБА_8 , проте здатна у разі її внесення, забезпечити запобіганню встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Зазначені обставини свідчать про те, що стороною обвинувачення не обґрунтовано, чому розмір застави у межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатний забезпечити запобіганню встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування кримінального провадження та спростувати доводи апеляційної скарги з цих обставин.

При цьому, апеляційний суд враховує позицію Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи.
У рішенні Суду Європейського суду з прав людини у справі «Істоміна проти України» (заява №23312/15), Суд виходив з того, що гарантії п. 3 ст. 5 Конвенції стосуються виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків (забезпечення присутності на судовому засіданні), але не відшкодування збитків. Тому застава має встановлюватися з урахуванням особи обвинуваченого, його майна, відносин з особами, які мають забезпечити виконання запобіжного заходу.
Як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду, підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має родину, вищу освіту та постійне місце проживання і реєстрацію, де позитивно характеризується, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
Під час апеляційного розгляду захисник стверджував про невідповідність призначеної суми застави доходам підозрюваного та його родини, що є неприпустимим та суперечить меті застосування такого заходу та практиці Європейського суду з прав людини.
Таким чином, апеляційний суд з врахуванням обставин кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених даних про особу підозрюваного, його майнового стану та інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, вважає, що застава визначена в межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 90 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 223290 грн., відповідає критеріям пропорційності, є достатньою та такою, що здатна забезпечити запобіганню встановленим ризикам, виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК Україниу даному кримінальному провадженні та буде помірною для підозрюваного, членів його сім`ї та близьких родичів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді має бути скасована та постановлена нова ухвала, якою клопотання слідчого слід задовольнити частково та продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави у розмірі 90 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 223290 грн., з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 7, 9, 24, 183, 184, 194, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000814 від 26.04.2021 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , з визначенням застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1736700 грн., - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000814 від 26.04.2021 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 14.07.2022 року, в межах строку досудового розслідування.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 223290 грн.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Одеський апеляційний суд, Код ЄДРПОУ отримувача: 42268321; р/р UA1086720; банк: ДКСУ в м. Київ; МФО 820172. Призначення платежу: згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 10.06.2022 року, заставна сума за ОСОБА_8 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
У разі внесення застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти тапокласти на підозрюваного ОСОБА_8 строком до 14.07.2022 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4