703/1264/17
1-кп/703/19/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області кримінальне провадження №0000708 від 31 березня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, не одружного, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

- 11 липня 2014 року Городищенським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.15 ч.3 ст.185, ст.15 ч.3 ст.289 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 20.01.2016 на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.01.2016 умовно-достроково на підставі ст.81 КК України, невідбутий строк покарання 01 рік 07 днів; ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2016 у строк відбутого покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 23 жовтня 2013 року по 14 жовтня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що складає 01 рік 11 місяців 12 днів, та звільнено від відбування покарання, призначеного Городищенським районним судом Черкаської області від 11 липня 2014 року;

- 21 липня 2022 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, до 5 років позбавлення волі, строк відбування покарання рахується з 18 травня 2022 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, за що судимість у законному порядку не знята та не погашена, повторно, у невстановлений слідством день, на початку березня 2017 року, перебуваючи на території будинковолодіння АДРЕСА_2 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, з тумби, яка знаходилась під накриттям вказаного будинковолодіння, вчинив крадіжку мідного кабелю довжиною 23 метра вартістю 75 гривень 21 копійка, та шляхом вільльного доступу з сараю, який знаходився на території вищевказаного будинковолодіння, скоїв крадіжку мідного кабелю 380 Вт (4-х жильний) довжиною 20 метрів вартістю 317 гривень 00 копійок, що належать ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 392 гривні 21 копійка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, виявляв щирий жаль з приводу вчиненого. Надав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті та вказав, що дійсно на початку березня 2017 року перебував на території одного з будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 , де з тумби, яка знаходилася під накриттям, а також з сараю викрав мідні кабелі, з метою подальшого його здачі до пункту прийому металобрухту та отримання коштів, оскільки на той час мав скрутне матеріальне становище, він вирішив викрасти вказаний кабель.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду клопотання про розгляд кримінального провадження за їх відсутності. Заслухавши думки учасників судового провадження, зважаючи на можливість з`ясування всіх обставин під час підготовчого судового засідання за відсутності в ньому потерпілих, судом відповідно до приписів ст.325 КПК України вирішено проводити судовий розгляд без потерпілих.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, при визначенні покарання ОСОБА_6 суд бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що воно не потягло за собою тяжких наслідків, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому; особу обвинуваченого, який за місцем колишнього проживання та роботи характеризувався позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, стан його здоров`я; досудову доповідь працівника органу пробації, відповідно до якої, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб), застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.69, 75 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, наведеним у постанові від 05 квітня 2021 року (справа №328/1109/19), факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

У зв`язку з неодноразовою неявкою ОСОБА_6 у судові засідання та його відсутністю за місце фактичного проживання, ухвалою суду від 04 лютого 2022 року оголошено розшук ОСОБА_6 як особу, яка ухилилася від суду.

Сторонами не спростовано факту умисного ухилення обвинуваченого від суду до спливу п`ятирічного строку давності з моменту події кримінального правопорушення, підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке є нетяжким злочином, відсутні, оскільки з моменту події правопорушення не минув загальний строк давності у п`ятнадцять років, як це передбачено ч.2 ст.49 КК України.

За таких обставин суд призначає ОСОБА_6 основне покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Остаточне покарання ОСОБА_6 слід визначити у відповідності до ч.1, ч.4 ст.70 КК України, оскільки після постановлення вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2022 року відносно ОСОБА_6 встановлено, що він винен ще й у іншому кримінальному правопорушенні, яке вчинене ним до постановлення вказаного вироку.

Також, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, у строк попереднього ув`язнення включається строк, зокрема, перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Отже, на підставі ч.5 ст.72 КК України, у редакції Закону №838-VІІ від 26 листопада 2015 року, та з врахуванням правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року, у строк покарання ОСОБА_6 слід зарахувати один день його перебування в установі попереднього ув`язнення, в якій він перебував з метою розгляду даного кримінального провадження, за два дні позбавлення волі, протягом усього часу такого перебування, тобто з 01 серпня 2022 (день постановлення ухвали, якою ОСОБА_6 залишено у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» до розгляду даного кримінального провадження по суті) по день проголошення даного вироку.

Початок відбування покарання за даним вироком ОСОБА_6 , з врахуванням вироку Смілянського міськрайонного суду Чекраської області від 21 липня 2022 року, слід рахувати з 18 травня 2022 року.

Дія застосованого щодо ОСОБА_6 під час досудового розслідування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання закінчилася, а під час судового розгляду запобіжний захід відносно нього не застосовувався, при цьому, з врахуванням відбуванням ОСОБА_6 на даний час покарання у виді позбавлення волі, підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу суд не вбачає.

Дію ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2022 року, на підставі якої ОСОБА_6 тимчасово залишено на час судового розгляду даного кримінального провадження в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», слід припинити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишений без розгляду ухвалою суду від 04.07.2022 за заявою потерпілого.

Речові докази та процесувальні витрати у провадженні відсутні.

Керуючись ст.349, 369-371, 374 КПК України, ст.12, 65, 66, 67, 70, 72, ч.2 ст.185 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаській області від 21 липня 2022 року, яким йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі, ОСОБА_6 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , з урахуванням вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаській області від 21 липня 2022 року, рахувати з 18 травня 2022 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, у редакції Закону №838-VІІ від 26 листопада 2015 року, зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення у період його перебування в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» у зв`язку з його залишення в установі попереднього ув`язнення на підставі ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2022 року, тобто з 01 серпня 2022 року по день проголошення даного вироку 31 серпня 2022 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Дію ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2022 року, на підставі якої ОСОБА_6 тимчасово залишено в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» до закінчення розгляду кримінального провадження №0000708 від 31 березня 2017 року, - припинити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1