Справа № 364/436/22
Провадження № 1-кп/364/59/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2022 року Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Володарського районного суду Київської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000692 від 28.03.2022 року відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

25.08.2022 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000692 від 28.03.2022 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 25.08.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав раніше подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване, зокрема існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечив щодо заявленого прокурором клопотання, посилався на положення ч.3 ст. 315 КПК України, вважаючи що суд не має право розглядати відповідне клопотання прокурора. Надав документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, пояснивши, що він та його дружина є ліквідаторами аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, жодного впливу на свідків вчиняти він не буде.

Потерпіла підтримала позицію прокурора.

Заслухавши обгрунтування клопотання прокурора, думку потерпілої, обвинуваченого та його захисника щодо заявленого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Даний злочини відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, щодо ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування обрано та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підставою обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою була обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості ОСОБА_5 .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в загальному порядку для вирішення питання про обрання та продовження застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання про продовження строку дії тримання під вартою здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 5 ст. 615 КПК України, яка регулює особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 передбачено, що у разі введення воєнного стану та якщо у разі неможливості проведення підготовчого судового засідання обраний слідчим суддею, керівником органу прокуратури під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання у підготовчому судовому засіданні, але не більше ніж на два місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Аналізуючи положення ст. 194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження. Бо такі дії передбачають оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2022 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 28.08.2022.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, на які посилався прокурор у судовому засіданні.

Так, обґрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України підтверджується зокрема тим, що зібрані на досудовому розслідуванні докази про обставини інкримінованого такому діяння, знайшли своє достатнє обґрунтування для пред`явлення обвинувачення й скерування обвинувального акту до суду.

Також, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.

Отже, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Наявність ризиків, вказаних прокурором у клопотанні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме щодо незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших учасників кримінального провадження; вчинення іншого кримінального правопорушення та можливого переховування від суду знайшли своє підтвердження, з огляду на наступне.

При цьому, суд звертає увагу, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовки до судового розгляду, потерпіла та свідки судом не допитані, а тому суд вважає, що у разі застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_5 може застосовувати заходи психологічного та фізичного впливу до них, задля зміни даних ними показів на досудовому розслідування, а також задля уникнення кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 115 КК України, може вступати у поза процесуальні контакти зі свідками для формування у суду викревленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованого йому діяння, оскільки обвинувачений та свідки мешкають у одному населеному пункті, що утруднить встановлення судом істини у справі.

Приймаючи до уваги те, що судовий розгляд по даному кримінальному провадженню щодо обвинувачення ОСОБА_5 перебуває на стадії підготовчого судового засідання, враховуючи, що вищеописані ризики на даний час продовжують існувати, стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При вирішенні заявленого клопотання, судом враховано те, що судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 триває, підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу не встановлено з огляду на те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме умисного вбивства, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років. Крім цього, суд зауважує, що ризики того, що обвинувачений може зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні та на інших учасників провадження на даний час не зникли, а стороною захисту, не надано суду жодного доказу, який би спростовував наявність вказаних ризиків, що свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, зокрема посилання обвинуваченого на його статус ліквідатора Чорнобильської АЕС не підтверджено документально. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про те, що ризики, які були наявні під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою наразі продовжують існувати.

Даючи оцінку доводам сторони захисту, зокрема ненадання разом з клопотанням саме доказів в обґрунтування ризиків, суд ураховує, що ризиками є будь-які фактичні дані. При цьому, такі фактичні дані не можуть бути обмеженими тими, які визначені в ст. 84 КПК України. Оскільки такі дані, на думку суду, повинні свідчити лише про можливості існування певних підозр, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжником яких є запобіжний захід. А отже, судом наведено існування саме тих достатніх підстав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на те, що даний склад суду не має повноважень щодо розгляду даного клопотання є безпідставним з урахуванням вимог ст.199, ч.3 ст. 331 та ч.5 ст. 615 КПК України.

На думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу та особистості обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження застосування відповідно до вимог ст. 331 КПК України запобіжного заходу протягом судового провадження.

Судом, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при прийнятті такого рішення, було також вивчено відомості, що характеризують особистість обвинуваченого, які наведені прокурором у клопотанні, а також стороною захисту. Але, їх сукупність не дає підстав аби змінити обраний ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, зокрема домашній арешт, який також не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Зокрема, надана захисником копія листа філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області від 03.08.2022 № 692, у якій вказаний діагноз ОСОБА_5 та рекомендоване амбулаторне лікування не свідчить про неможливість надання такого лікування у місцях позбавлення волі та не містить медичних протипоказань щодо тримання його під вартою.

Надання захисником копій характеристик, наданих гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та за період роботи обвинуваченого у Боярському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів, не спростовує наявність ризиків, зазначених у клопотанні та не є достатнім доказом щодо підтвердження належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про доцільність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування та продовження такого наразі.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись статтями 7, 177, 178, 182, 183, 194, 197, 199, 331, 350, 369-372, 376,615 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше шістдесяти днів, а саме до 24.10.2022 року включно, без визначення розміру застави.

Копію цієї ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити до відповідного слідчого ізолятора для її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення обвинуваченим, захисником та прокурором.

Роз`яснити обвинуваченому, що він має право на оскарження цієї ухвали з моменту вручення йому копії судового рішення про продовження строку тримання під вартою.

Повний текст ухвали складено та проголошено 26.08.2022.

Суддя ОСОБА_1