ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1221/22 Справа № 204/5388/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скарга адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровська, раніше не судимого, працюючого заступником начальника 4 відділу 3 служби 4 Управління 4 департаменту Служби зовнішньої розвідки України, полковника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 361-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 361-2 КК України.
Продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21.00 години до 07.00 години без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування строком до 29 серпня 2022 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- у період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. не залишати місця постійного проживання, а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування з іншим підозрюваним та свідками у цьому кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до слідчого відділу Управління СБУ в Дніпропетровській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон у разі наявності.
Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя зазначив, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації та проживання, врахувавши наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, суд дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час в період часу з 21.00 години до 07.00 години без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 серпня 2022 року.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційні скарзі адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу слідчого судді про продовження строку дії застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вважають, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
На думку адвокатів, як вбачається з ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2022 року у справі № 204/3464/22, строк дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою завершувався 30.07.2022 року. За таких обставин закінчення граничного строку звернення прокурора із клопотанням про продовженням строку тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом припадало на неділю 24 липня 2022 року, а тому, з урахуванням положень ст. 115 ч.7 КПК України, останнім днем цього строку був перший робочий день - понеділок 25 липня 2022 року. Проте, як вбачається із клопотання прокурора, воно було складено 28.07.2022 року, тобто із порушенням визначеного законодавцем граничного строку, остільки клопотання зареєстроване 28.07.2022 року.
Адвокати вважають, що продовжуючи строк дії застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, в тому числі, поклав на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язок утриматися від спілкування з іншим підозрюваним та свідками у цьому кримінальному провадженні. Проте, в клопотанні про продовження строку тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом прокурор не обґрунтовував необхідність покладення на ОСОБА_7 вказаного обов`язку.
На думку адвокатів, жодний із наявних доказів не містять відомостей про те, що ОСОБА_7 умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилив іншого співучасника ( ОСОБА_10 ) до вчинення кримінального правопорушення - несанкціонованого збуту інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, комп`ютерних мережах Управління СБ України у Дніпропетровській області. Вважають, що матеріали, додані до клопотання, не містять даних на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_7 спонукав ОСОБА_10 передавати йому саме інформацію, яка отримана внаслідок контррозвідувальної діяльності, та саме з автоматизованих систем УСБУ у Дніпропетровській області. Не підтверджується матеріалами навіть те, що ОСОБА_7 взагалі був обізнаний у тому, що передана йому ОСОБА_11 інформація була отримана останнім з певних конкретних джерел. На думку адвокатів, наведене свідчить про відсутність суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 361-2 КК України.
Також вважають, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що стороною обвинувачення не було надано доказів наявності висновку відповідної державної експертизи. Вважають, що жоден із матеріалів, доданих до клопотання, не містять відомостей на підтвердження доводів сторони обвинувачення у повідомленні про підозру та в клопотанні про те, що інформація, яка передавалася ОСОБА_7 , отримана за результатами контррозвідувальної діяльності.
Адвокати звертають увагу, що наявність оголошеної підозри у клопотанні про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обґрунтовувалася тими ж доказами що й у даному клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, остільки майже за 2 місяці досудового розслідування у кримінальному провадженні не було здобуто нових доказів на користь вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину.
Також, на думку адвокатів, не відповідають фактичним обставинам і висновки слідчого судді про наявність обставин, які свідчать на користь існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, та неможливості їх запобігання застосуванням більш м`якого запобіжного заходу. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 361-2 ч. 2 КК України згідно положень ст. 12 ч. 4 КК України є нетяжким злочином, та навіть у разі подальшого визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, зовсім не обов`язковим є призначення покарання, яке належить відбувати реально. Слідчим суддею в повній мірі не враховано, що ОСОБА_7 не порушував покладені обов`язки, працює, має постійне місце проживання, де проживає з сім`єю, має на утриманні двох батьків похилого віку (1941 р. народження).
Адвокати вважають, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, також є необґрунтованим, остільки, посада в Службі зовнішньої розвідки, яку обіймає ОСОБА_7 не передбачає можливості вільного доступу до документів та закритих приміщень УСБУ у Дніпропетровській області. 07.02.2022 року у даному кримінальному провадженні в квартирі ОСОБА_7 вже було проведено обшук та слідством було вилучено все, що вони вважали за потрібне. Проте, речей та документів, які можуть свідчити про вчинення ним злочину під час обшуку не виявлено. Жодних спроб знищити чи спотворити речі, документи ОСОБА_7 не чинив.
На думку адвокатів, твердження про можливий незаконний вплив на свідків - підлеглих ОСОБА_7 співробітників - є безпідставним, та зводиться до припущення.
Адвокати зазначають, що у клопотанні прокурора не йде мова про продовження строку дії раніше покладеного на ОСОБА_7 слідчим суддею обов`язку утриматися від спілкування зі свідками та іншим підозрюваним у кримінальному провадженні, що свідчить про те, що ризик вчинення тиску на свідків та іншого підозрюваного на теперішній час припинив своє існування, що також свідчить про невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.
На думку адвокатів, слідчим суддею в повній мірі не було враховано позитивні дані про особу ОСОБА_7 , який з 1995 року обіймаючи відповідні посади в органах державної влади. З 2015 року є учасником бойових дій, має науковий ступінь, неодноразово заохочувався подяками та нагородами, має постійне місце проживання та роботи, має на утриманні батьків похилого віку, страждає на ряд серйозних захворювань. Отже, на думку адвокатів, відомості про особу ОСОБА_7 свідчать про можливість досягнення мети застосування запобіжних заходів шляхом застосування найменш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_7 , та його адвокат ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги захисників, просили їх задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисників, викладені в судовому засіданні та в апеляційних скаргах щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає не обґрунтованими з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.
Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 361-2 КК України є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.

Відносно доводів апелянтів про необґрунтованість підозри, апеляційний суд зазначає наступне.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку право на свободу.

Як вбачається з наявних матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у підбурюванні до несанкціонованого збуту інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, комп`ютерних мережах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, вчинене повторно, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 361-2 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, що дає матеріально-правові підстав для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашній арешту.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, була предметом перевірки слідчим суддею 14 червня 2022 року під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та під час апеляційного перегляду зазначеної ухвали слідчого судді Дніпровським апеляційним судом, за результатами якого ухвалою апеляційного суду від 25 липня 2022 року ухвалу слідчого судді було залишено без змін.

Будь-яких нових даних, встановлених стороною обвинувачення або захисту під час досудового розслідування, які б спростовували обґрунтованість ОСОБА_7 про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення матеріали клопотання не містять.

Колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді в цій частині ґрунтуються на вимогах Закону, відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційних скарг сторони захисту зводяться до власної переоцінки зібраних органом досудового розслідування доказів. На даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що можливу причетність особи до вчинення кримінального правопорушення та чи є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Стосовно наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на день розгляду клопотання не зменшились та не перестали існувати, а саме, що ОСОБА_7 , перебуваючи не під домашнім арештом та усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів,- може ухилитись від покарання.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Враховуючи, що деякі зі свідків у кримінальному провадженні є підлеглими по службі ОСОБА_7 , то такий ризик, як вплив на свідків є реальним і доведеним прокурором.

Посилання захисника, що слідчим суддею не враховані відомості про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, задоволенню не підлягає, оскільки такі відомості в повній мірі були враховані слідчим суддею.

Доводи захисників про відсутність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України апеляційний суд вважає неприйнятним, оскільки вказаний ризик не був встановлений слідчим суддею в оскарженій ухвалі.

Посилання захисників на порушення прокурором процесуальних строків подання клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є слушними, проте не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки як видно з оскарженої ухвали, захисники та сам підозрюваний приймали безпосередню участь у судовому засіданні, будучи ознайомленими зі змістом клопотання висловлювали свої заперечення, тобто були обізнані з підставами для продовження строку дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що саме по собі порушення процесуальних строків у даному випадку не обмежило та не порушило право ОСОБА_7 на захист.

Стосовно покладеного на ОСОБА_7 слідчим суддею обов`язку не спілкуватись з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд зазначає таке.

Як слідує з положень ч. 5 ст. 194 КПК України, визначення кола обов`язків, які покладаються на підозрюваного у випадку застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є виключною компетенцією слідчого судді та не обмежується доводами та вимогами клопотання прокурора.

Більше того, у даному кримінальному провадженні під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді домашнього арешту, на останнього було покладено обов`язок, передбачений п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а тому продовження строку його дії є цілком логічним.

Апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що стосовно ОСОБА_7 необхідним і достатнім буде застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи і дозволить контролювати поведінку підозрюваного, тим самим в повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечити ефективність досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу захисників слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді,- без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 361-2 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4