Справа № 487/1428/22
Провадження № 1-кс/487/1229/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2022 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000126 від 07.05.2022, року за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України про арешт майна

встановив:

10.05.2022 прокурор Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000126, звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході обшуку затриманої особи за адресою: місто Миколаїв, вулиця Озерна, №1-В, майно, а саме: мобільний телефон марки «Sаmsung» золотого кольору IMEI: НОМЕР_1 ; SN: НОМЕР_2 , який знаходився у користуванні ОСОБА_4 ; фіскальний чек № СП0079572 від 07.05.2022 року о 11:52 години; визнати місцем зберігання арештованого майна приміщення кімнати зберігання речових доказів Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Біла, 44.
Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що зазначені в клопотанні речі є речовим доказом, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегли на собі сліди кримінального проступку та містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України на вилучені речі необхідно накласти арешт.
Прокурор до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, клопотання підтримала, просила про його задоволення.
На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.
Із матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000126 від 07.05.2022, року за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.05.2022 до Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області надійшла інформація, що 07.05.2022 біля будинку № 1-В, який розташований по вулиці Озерна в місті Миколаєві, було виявлено громадянина ОСОБА_4 , у якого наявна речовина невідомого походження.

07.05.2022 у рамках розслідування кримінального провадження №0000126, було затримано в порядку ст. 2982 КПК України, ОСОБА_4 , та в ході затримання було здійснено обшук затриманої особи.

У ході проведеного обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Sаmsung» золотого кольору IMEI: НОМЕР_1 ; SN: НОМЕР_2 , який знаходився у користуванні ОСОБА_4 ; фіскальний чек № СП0079572 від 07.05.2022 року о 11:52 години.

У зв`язку з чим, в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті речей, вилучених під час особистого обшуку ОСОБА_4 , які є речовим доказом та мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.
Згідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, прокурором доведено, що майно, вилучене під час особистого обшуку, зберегло на собі сліди злочину та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий судя

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході обшуку затриманої особи за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Sаmsung» золотого кольору IMEI: НОМЕР_1 ; SN: НОМЕР_2 , який знаходився у користуванні ОСОБА_4 ;

- фіскальний чек № СП0079572 від 07.05.2022 року о 11:52 години.

Визнати місцем зберігання арештованого майна приміщення кімнати зберігання речових доказів Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Біла, 44.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1