Провадження № 1-кп/161/958/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 02 вересня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000886 від 06.08.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, несудимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В
Обвинувачений ОСОБА_3 03.08.2022 близько 16.00год., перебуваючи у приміщенні велопрокату, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, під приводом тимчасової оренди, шляхом обману отримав від потерпілого фізичної особи підприємця ОСОБА_7 належний йому велосипед марки «Cross Urban 29», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/103-22/6636-ТВ від 17.08.2022 становить 12660 грн. 38 коп., тим самим шляхом обману заволодів указаним велосипедом та, в подальшому, розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ФОП ОСОБА_7 майнову шкоду на вищевказану суму.
Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.190 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що шляхом обману, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, заволодів майном потерпілого, суму збитків не оспорює, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати. Цивільний позов визнав повністю.
Допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті, повідомив, що збитки йому не відшкодовані, наполягав на призначенні покарання у виді громадських робіт, цивільний позов підтримав повністю.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюють ся.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 несудимий, повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, на його утриманні малолітня дитина, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи позицію як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді громадських робіт.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді штрафу, виправних робіт або обмеження волі суд не вбачає, оскільки обвинувачений офіційно не працює, а обмеження волі буде надто суворим покаранням.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Стаття 1166 ЦК України регламентує підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.
Таким чином, оскільки в судовому засіданні доведено те, що потерпілому ОСОБА_7 завдано майнової шкоди діями обвинуваченого ОСОБА_3 , останній збитки не відшкодував, враховуючи встановлені в судовому засіданні факти вчинення кримінального правопорушення проти власності, а також повне визнання позову самим обвинуваченим, цивільний позов про стягнення майнової шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 14244 (чотирнадцять тисяч двісті сорок чотири) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертиз в загальній сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Речові докази у справі, а саме:

-DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий