Справа№ 953/4008/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000440 від 06.07.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч, Полтавської області, громадянина України, з повною вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 19.08.2020 Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження:

05.07.2022 о 18-00 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 48 по вул. Пестеля у м.Харкові, у ході раптово виниклого словесного конфлікту, маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень раніше незнайомому йому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти останнього на відстані витягнутої руки обличчям один до одного, наніс ОСОБА_4 один удар відкритою долонею лівої руки в область правої щоки, спричинивши синець на правій щоці із переходом на праву бокову поверхню шиї.

В результаті протиправних дій з боку ОСОБА_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-695/2022, ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження: синець на правій щоці із переходом на праву бокову поверхню шиї, який відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов не заявлено та надано заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачений ОСОБА_3 , захисником якого є адвокат ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. А тому суд, за клопотанням прокурора ОСОБА_6 , в порядку ч.1 ст.302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України тобто умисному легкому тілесному ушкодженню.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст.ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченою ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене ч.1 ст.125 КК України, є кримінальним проступком.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, є працездатною особою, не є військовослужбовцем строкової служби, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий 19.08.2020 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки, відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що має судимість, яка не знята та не погашена, однак належних висновків для себе не зробив та в період іспитового строку за попереднім вироком, вчинив новий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт в межах установленої санкції ч.1 ст.125 КК України, оскільки на думку суду призначення йому більш суворого покарання не буде відповідати меті покарання.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2020 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Згідно з ч.1 п.п.1,2 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупністю вироків).

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова), у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 25 Постанови, за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України (абзац 3 пункту 25 Постанови).

При визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (ст.ст. 75, 79, 104 КК України).

З огляду на те, що у суду відсутні дані щодо виконання обвинуваченим покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2020, остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за правилами ст. ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2020.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України стосовно дотримання мети.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2020 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років та 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Після набрання вироком законної сили речові докази по справі, а саме:
- DVD-диск з відеофайлом video 365843464 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст.382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1