Справа 359/2107/22 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2563/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2022 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 години 06 серпня 2022 року.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суд вказав на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були наявні при застосуванні запобіжного заходу не зменшились, що указує на необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, що прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не були достатньо обґрунтовані. Зокрема, апелянт зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду є необґрунтованим, адже останній визнав свою вину, надав показання, які сприяють досудовому розслідуванню та повідомив, що зобов`язується прибувати на виклики суду чи слідчого. Поряд з цим, захисник указав, що судом має бути врахована та обставина, що ОСОБА_6 потребує підтримувальної метадонової терапії і гарантій того, що така терапія може бути забезпечена в умовах ДУ «Київській слідчий ізолятор» немає, що може негативно вплинути на здоров`я ОСОБА_6 . Вважав, що якщо до обвинуваченого ОСОБА_6 буде застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, останній буде перебувати в розпорядженні слідчого та зекономить бюджеті кошти, які б були витрачені на його конвоювання та утримання. Просив ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник, прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явились, в поданій апеляційній скарзі захисником не ставилось питання щодо розгляду апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження, а тому, відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін кримінального провадження.

Дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 було вирішене у ході судового провадження у першій інстанції. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у ході судового провадження у суді першої інстанції та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення. Висновок суду про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини сформульованої у контексті оцінки ризиків неналежної процесуальної поведінки особи, зокрема у рішеннях «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), заява № 45100/98, п. 106, від 08.02.2005 року та «Летельє проти Франції», п. 43, від 26.06.1991 року.
Так, колегією суддів визнається доведеним ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду. При цьому, указаний ризик, на думку колегії суддів, є значним. Колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, що суд зобов`язаний враховувати відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 178 КПК України. При оцінці даного ризику, колегією суддів враховуються конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, поставленого у вину обвинуваченому, а також існування реальної можливості переховування враховуючи ситуацію, яка існує в державі, яка викликана внаслідок військової агресії з боку Російської Федерації. Наведене указує на існування ризику переховування обвинуваченого від суду, що указує на наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, поставленого у вину ОСОБА_6 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ст. 177 КПК України.
Щодо можливості застосування до обвинуваченого інших альтернативних запобіжних заходів, то колегія суддів у даному питанні зважає на наступне.

На думку колегії суддів, запобіжний захід у виді домашнього арешту не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризики, передбачені п.п.1,5 ст. 177 КПК України, у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про необхідність отримання обвинуваченим підтримувальної метадонової терапії, що є неможливим в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», а також економії бюджетних коштів у випадку перебування останнього під домашнім арештом, не зменшують наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2022 року відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4