Справа № 552/5984/22
Провадження № 1-кс/552/2770/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року Київський районний суд м.Полтави у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотанняслідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000413 від 31.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянин України, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н ОВ И В:

Слідчий ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 . Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину за ч. 2 ст. 111 КК України, не має стійких соціальних зв`язків. В клопотанні слідчий зазначає, що існують ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Ризик переховування від органу досудового розслідування або суду обумовлений тим, що ОСОБА_5 перебував на тимчасово окупованій території, не має нерухомого майна, офіційного місця роботи та доходу, а тому не має стійких соціальних зв`язків, і відтак отримає умови, за яких зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду в інших областях України і на тимчасово окупованих територіях. Враховуючи суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Вказані обставини створюють передумови уникнути від кримінальної відповідальності, переховуватися від органу досудового розслідування або суду. Ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні зумовлений тим, що ОСОБА_5 на час вчинення злочину обіймав посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області та мав певний авторитет серед підлеглих, знайомий з усіма свідками по провадженню. Тому ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину,може здійснити вплив на свідків, погрожувати їм, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин. Ризик того, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зумовлений тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Необхідність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування. В той же час останній, перебуваючи на волі, не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів тощо попередити інших осіб, в тому числі військових рф, на вимогу яких останній агітував інших поліцейських до співпраці з окупантами, або передавати їм будь яку інформацію, що може нашкодити суверенітетові і державній цілісності України. За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам. З метою запобігання вищевказаним ризикам просить обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти клопотання заперечують, вважають достатнім для ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід. ОСОБА_5 зазначив, що не мав можливості виїхати на підконтрольну Україні територію, що він нікого не агітував і сам не співпрацював з окупаційною владою. Пояснив, що в серпні 2022 року він на окупованій території прийшов до райвідділу поліції, так як погрожували його близьким родичам. Зазначив, що він не переховувався від органів слідства та немає намірів переховуватися. Захисник зазначив, що ОСОБА_5 видав органам слідства свій мобільний телефон, а тому не має можливості впливати на свідків, контакти всіх осіб залишилися в телефоні. Також захисник звернув увагу на те, що ОСОБА_5 не може симулювати хворобу, так як має ампутацію частини ноги, що слід врахувати суду. Також захисник посилається на те, що ОСОБА_5 два тижні проживає в м.Харків, виходив на зв`язок із слідчим і не має наміру втекти.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 в період з квітня 2022 року , будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, з особистих мотивів, не маючи на те відповідних повноважень, всупереч вказівці керівництва районного відділу поліції та ГУНП в області щодо заборони здійснення функціональних обов`язків поліцейськими на тимчасово окупованій території, з метою переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, прийняв пропозицію від невстановлених в ході досудового розслідування представників збройних формувань РФ та окупаційної адміністрації території м. Ізюм Харківської області про перехід на їх сторону та здійснення функцій дільничного інспектора поліції в незаконно створеному окупаційному органі «Ізюмське районне управління поліції Харківської області». При цьому ОСОБА_5 , з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади рф на вказаній території та безпечного перебування військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань рф, представників окупаційної влади рф на окупованій території м. Ізюма Харківської області, повинен був здійснювати чергування в складі слідчо оперативних груп, ведення матеріалів журналів єдиного обліку, забезпечення громадського порядку та громадської безпеки для окупаційної влади. На початку червня 2022 року, однак не пізніше 08.06.2022, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , користуючись повноваженнями представника окупаційної влади новоствореного окупаційного правоохоронного органу, прибув за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , оперуповноваженого СКП Ізюмського РУП в Харківській області ОСОБА_7 , та закликав останнього виходити на роботу, приступити до виконання своїх обов`язків у зазначеному окупаційному правоохоронному органі, тим самим ОСОБА_5 агітував до співпраці з представниками окупаційної влади та переходу на бік ворога. Усвідомлюючи неправомірність таких дій, ОСОБА_7 відмовився від вказаної протиправної пропозиції ОСОБА_5 . В подальшому, перебуваючи на посаді дільничного інспектора у незаконно створеному окупаційному правоохоронному органі, ОСОБА_5 забезпечував зміцнення окупаційної влади рф шляхом несення чергування у складі слідчо-оперативних груп, які діяли у м. Ізюм Харківської області та вів журнал єдиного обліку. Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, не дотримуючись присяги вірно служити Українському народу, забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади РФ, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території м. Ізюм Харківської області, здійснивши тим самим перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з рф, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Кримінальне провадження №0000413 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, було розпочате внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2022 року, після чого додатково відомості вносилися 02.04.2022 року, 30.04.2022 року, 21.09.2022 року, 04.10.2022 року.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 щодо вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується наступними доказами:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка підтвердила факт роботи ОСОБА_5 в «Народній міліції Ізюму»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 закликав його виходити на роботу, приступити до виконання своїх обов`язків у зазначеному окупаційному правоохоронному органі;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який підтвердив обставини того, що ОСОБА_5 співпрацював з окупаційною владою і запропонував йому таку співпрацю, намагався переконати в цьому;

- протоколом затримання ОСОБА_5 від 04.10.2022 року, відповідно до якого у останнього виявлено та вилучено його мобільний телефон, який може свідчити про його протиправні дії;

- протоколом обшуку від 14.09.2022 року, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 16.09.2022 року про надання дозволу на проведення вже проведеного обшуку, в ході якого було вилучено документи, які свідчать про роботу незаконно створеного органу окупаційної адміністрації «Ізюмський відділ поліції»;

- постановою слідчого від 15.09.2022 року, якою було визнано речовими доказами документи, вилучені під час обшуку 14.09.2022 року;

- рапортами оперативних співробітників, відповідно до яких встановлено факт того, що ОСОБА_5 не заперечує здійснення збройної агресії рф проти України та перейшов добровільно на бік ворога, добровільно приймав участь у збройних формуваннях держави-агресора рф, надавав допомогу шляхом повідомлення останнім про фактичні місця перебування діючих працівників поліції та про наявність у них вогнепальної зброї та особисто ніс службу в «Народній міліції» рф;

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 111 КК України, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

04.10.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно до протоколу затримання від 04.10.2022 року, ОСОБА_5 був фактично затриманий 04.10.2022 року о 14.00 годині і до даного часу є затриманим на підставі п.6 ч.1 ст.615 КПК України.

Слідчий суддя дійшов до висновку про те, що є наявними ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, може незаконно впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик переховування від органу досудового розслідування або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 перебував на тимчасово окупованій території, у нього нема нерухомого майна, офіційного місця роботи та доходу, а тому він не має стійких соціальних зв`язків, і відтак має умови, за яких зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду в інших областях України і на тимчасово окупованих територіях. Враховуючи суворість покарання за кримінальне правопорушення, ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечний ніж покарання і процедура виконання покарання. Вказані обставини створюють передумови для підозрюваного для ухилення від кримінальної відповідальності і переховування від органу досудового розслідування або суду. Таким чином, тяжкість покарання, яке може загрожувати ОСОБА_5 , може викликати його втечу.

Ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 раніше обіймав посаду в Ізюмському РУП ГУНП в Харківській області та мав добрі стосунки з колегами по службі, що підтверджується його службовою характеристикою, а також знайомий з свідками по кримінальному провадженню. З урахуванням цього ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх колег, здійснити вплив на свідків, яким може погрожувати, вмовляти їх, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

Ризик того, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, або вчинити інший обман, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового слідства. Зокрема, необхідність перевірки підстав в разі його неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування. В той же час ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не буде позбавлений можливості з використанням доступних засобів попередити про певні обставини даного кримінального провадження інших осіб, які співпрацювали з окупаційною владою.

Враховуючи вагомість наявних в кримінальному провадженню доказів, якими обґрунтовуються вищенаведені обставини, дані щодо особи підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, слідчий суддя враховує вимоги ч.6 ст.176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не можуть бути застосовані до ОСОБА_5 .

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід визнати цілком доцільним.

З урахуванням вимог ч.4 ст.183, ч.6 ст.176 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, слідчий суддя не визначає ОСОБА_5 заставу при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк не більше 60 днів, а саме до 02 грудня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1