ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2383/22 Справа № 215/5786/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку дистанційного судового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 по 16 вересня 2022 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції, врахувавши тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, а також те, що він порушував умови раніше застосованого судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дійшов висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які підлягають допиту в судовому засіданні, чим обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню не зменшилися та продовжують існувати, тому продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги обвинувачений посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Так, апелянт зазначає, що ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою, є недоведеними, ґрунтуються на припущеннях сторони обвинувачення та не підтверджуються доказами у цьому провадженні.
З урахуванням наведених обставин та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, просить розглянути його скаргу та ухвалу скасувати.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Мотиви апеляційного суду.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду цього питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, апеляційним судом встановлено, що в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження, які внесено до ЄРДР за №0000216 від 10.06.2021 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 11.06.2021 на стадії досудового розслідування ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але покладені ухвалою суду обов`язки обвинуваченим не були виконані, тому в подальшому запобіжний захід було змінено на більш суворий у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами суду першої інстанції, останній раз 19.07.2022.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, й те, що він порушував умови раніше застосованого судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які підлягають допиту в судовому засіданні, чим обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, не зменшились та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема й домашнього арешту, про що йдеться в апеляційній скарзі.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим.
Разом з цим, доводи скарги обвинуваченого про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі, судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Посилання апелянта на те, що він має постійне місце реєстрації і проживання, до його затримання працював на будівництві та намірів переховуватися від суду чи впливати на свідків не має, є неспроможними, оскільки ці обставини не спростовують встановлених ризиків, та не є достатніми стримуючими факторами належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
При цьому, переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Колегія суддів зважає на тривалість строку застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак на думку суду, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4