Справа № 490/3235/21
н/п 1-кп/490/42/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3235/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2022 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеконференції клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003432, відомості про яке внесено 09.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Возсіятське Єланецького району Миколаївської області, національність українець, громадянина України, неодружений, з середньою освітою, офіційно не працюючого, інваліда ІІІ групи, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,-
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Глядки Волочийського району Хмельницької області, національність українець, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003432, відомості про яке внесено 09.12.2020 року до Єдиного реєстру досудового розслідування, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, строк яких спливає 30.06.2022 р. зазначив, що для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, п. 3, п 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування обвинувачених від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та вчинення спроби незаконного впливу на потерпілого та свідків, які на теперішній час не перестали існувати і не зменшилися, необхідно продовжити відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Захисник ОСОБА_5 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та зазначив, що ризики, наведені прокурором є необґрунтованими, свідки та потерпілі по справі наразі допитані, впливати на них неможливо, а обставини по справі не змінилися на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт.
Захисник ОСОБА_10 також заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора та зазначила, що наведені прокурором ризики є необґрунтованими. Разом із тим, захисник просила суд змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Захисник ОСОБА_6 заявила, що повністю підтримує думку свої колег та просила суд змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, однак її підзахисний зауважив, що просить суд змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинуваченні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали позиції своїх захисників та просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
24 лютого 2022 на території України введено воєнний стан.Формально введення воєнного стану не впливає на процес здійснення судочинства. Зокрема, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
Крім того, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Вказаний Указ Президента України затверджено Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року.
Так, у відповідності до ч.6 ст.615КПК (в редакції Закону № 2111-ІХ від 03.03.2022 року), у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці. у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачуваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останнім запобіжного заходу.
Крім того, суд враховує підвищену суспільну небезпеку інкримінованих обвинувачуваним кримінальних правопорушень, два з яких є вчинення розбою, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останнім запобіжного заходу, зокрема, можливість переховуватися від суду і вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Станом на теперішній час обставини, враховані судом при вирішенні питання про продовження строків тримання обвинувачених під вартою раніше, не зникли., враховуючи, що вказане кримінальне провадження передано через відрядження головуючого судді до іншого суду вказаному складу лише 29.04.2022 року.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Європейський суд з прав людини у рішеннях "Лаврик та інші проти України", "Ігнатов проти України" зауважив, що "тяжкість висунутих проти заявників обвинувачень і ризик їхнього переховування чи перешкоджання слідству згадувалися у первинних рішеннях про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Рішення викладені у загальних формулюваннях і містили повторювані фрази. З них не вбачалося, що суди належним чином оцінили факти щодо необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин різних стадій проваджень. Вбачається, що національні суди не намагалися продемонструвати наявність конкретних фактів, які б доводили, що стверджуванні ризики переважали над принципом поваги до особистої свободи. Суд зазначає, що національні суди неоднарозово обґрунтовували подальше тримання заявників під вартою посиланням на відсутність підстав для їхнього звільнення, тоді як пункт 3 статті 5 Конвенції передбачає застосування протилежного підходу і вимагає від національних органів влади наводити підстави для продовження строку тримання особи під вартою".
Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою до 30.09.2022 року, включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 177, 178, 194, 199, 331, 350, 370, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003432, відомості про яке внесено 09.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_7 , 1991 року народження, ОСОБА_8 , 1991 року народження, ОСОБА_9 , 1990 року народження задовольнити.
Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжити до 30.09.2022 року, включно.
Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , продовжити до 30.09.2022, включно.
Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , продовжити до 30.09.2022, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1