У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002655, за спільною апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2022 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання, у виді 2 років позбавлення волі.
Ухвалено, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ухвалено, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., майнової шкоди 21 806,47 грн.
Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений та його захисник просять пом`якшити призначене ОСОБА_5 покарання до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Узагальнені доводи осіб, які подала апеляційну скаргу.

У спільній апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважають вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_5 покарання з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Апелянти вважають, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема, суд не розглянув можливості призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, що, на рівні з позбавленням волі, передбачає санкція ст. 128 КК України.
На думку апелянтів, суд, не обґрунтував необхідності встановлення іспитового строку у максимально допустимих межах, при тому, що обвинувачений вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, щиро покаявся у його вчиненні, добровільно відшкодував більшу частину завданої кримінальним правопорушенням майнову шкоду,а отже своїми діями фактично довів можливість свого виправлення при застосуванні іспитового строку в найменших межах, передбачених ч. 4 ст. 75 КК України.
Апелянти зазначають, що, визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, суд не врахував тих обставин, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим з необережності, він не бажав настання таких наслідків для потерпілої, у перші ж дні після події надавав майнову допомогу, вибачився, а тому вважають, що 50 000 грн. буде розумною та справедливою компенсацією за моральну шкоду, завдану потерпілій протиправними діями обвинуваченого.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

08.08.2020 р. о 23.20 год. ОСОБА_5 , біля входу до ресторану «Старгород», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Спортивна, 9, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Знаходячись у вказаний час у вказаному місці у ОСОБА_5 в ході розмови з ОСОБА_9 , на ґрунті неприязних стосунків, які виникли раптово, виник злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому, реалізуючи який ОСОБА_5 взяв у праву руку скляну пляшку об`ємом 0,7 л. та кинув її в бік ОСОБА_9 , однак попав пляшкою в область лобної ділянки ОСОБА_8 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, відкритого вдавленого перелому лобної ділянки справа з переходом на верхню стінку правої очниці, крововиливу над твердою оболонкою головного мозку правої лобної ділянки, забійної рани лобної ділянки справа, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Обираючи ОСОБА_5 вид і міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога або психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив вирок залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.
Фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій, апелянтами не оспорюється, а тому апеляційному перегляду не підлягає.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, апеляційний суд доходить наступного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходив з того, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, не одружений, дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не встановив. Крім цього, при призначенні покарання, суд врахував й сукупність обставин, що характеризують вказане кримінальне правопорушення, зокрема форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, з урахуванням характеру вчинених обвинуваченим дій, їх суспільної небезпечності та наслідків, відношення до скоєного, даних про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, цілком обґрунтовано та вмотивовано призначив обвинуваченому, за вчинене кримінальне правопорушення, покарання у виді 2 років позбавлення волі, яке відповідає характеру і ступеню його тяжкості, всім обставинам кримінального провадження, і є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, як це передбачено ст. ст. 65, 66, 67 КК України.
За цих же обставин, апеляційний суд не вбачає й підстав для зменшення обвинуваченому ОСОБА_5 встановленого судом, на підставі ст. 75 КК України, строку дії іспитового строку з 3 років до 1 року.

Що стосується доводів апелянтів про те, що визначений судом розмір моральної шкоди є занадто великим, то вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 , спричиненої їй моральної шкоди, суд виходив із принципів розумності, виваженості та справедливості, прийняв до уваги характер і тривалість фізичних та душевних страждань потерпілої, яких вона зазнала внаслідок вчинення кримінального правопорушення, порушення нормальних життєвих функцій, необхідність життєвого носіння імпланту, морального пригнічення, тощо. Враховуючи наведені обставини суд задовольнив вимоги потерпілої в цій частині частково, в розмірі 100 000 грн.
Апеляційний суд вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди є співмірним, таким, що відповідає перенесеним потерпілою моральних страждань за критеріям розумності, виваженості та справедливості і підстав для його зменшення немає.

Отже, апеляційний суд не знаходить підстав вважати, що призначене ОСОБА_5 покарання за ст. 128 КК України та розмір стягнутої моральної шкоди, є явно несправедливим через суворість, оскільки в спільній апеляційній скарзі захисника та обвинуваченого таких підстав не наведено, а відтак вимоги апелянтів, як про можливість пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання, так і про зменшення розміру моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2022 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, спільну апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді
_____________________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3