Справа № 308/5155/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2022 року м. Ужгород
Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб з числа Західного регіону, в число якого входять Закарпатська та Львівська області, за попередньою домовленістю, з метою матеріального збагачення зорганізувались для здійснення незаконного позбавлення волі громадян, які проживають на території Закарпатської області.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що працівники центру реінтеграції та адаптації «РІАДА», які працюють під патронатом Львівської філії громадської спілки "МІЖНАРОДНА АНТИНАРКОТИЧНА АСОЦІАЦІЯ" вчиняють протиправні діяння у вигляді позбавлення волі осіб в місці, де вони взагалі не бажають перебувати, або поміщенні їх в місце, яке вони не мають змоги вільно залишити, хоча бажають цього, тобто вчиняють злочин, передбачений ст. 146 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що на даний час, у органа досудового розслідування є підстави вважати, що всі вилучені предмети, речі та документи містять ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України, будуть використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, у зв`язку з чим 30.06.2022, постановою слідчого визнані як речові докази у зазначеному кримінальному провадженні, а тому, з метою збереження їх, як речових доказів, слідчий у клопотанні просить накласти на них арешт.
18.07.2022 року через канцелярію суду, від представника власника майна підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 надійшли письмові заперечення на клопотання слідчого про арешт майна.
Зокрема зазначає, що жодних законодавчо встановлених підстав для арешту майна в даному випадку не існує і слідчий посилається на необхідність арешту на збереження речових доказів та перераховує вищевказані в ухвалі речі та документи, які були вилучені за адресою проживання ОСОБА_4 АДРЕСА_2 .
Подальші доводи заперечень зводяться до майна, яке було вилучене за адресою АДРЕСА_3 , та перешкоджають господарській діяльності ОСОБА_4 , як фізичної особи-підприємця.
Також зазначає, що оскільки слідчий просить накласти арешт на вилучене майно з метою його збереження, ОСОБА_4 і сам може зберігати власні речі і зобов`язується їх надавати на першу вимогу прокурора чи слідчого.
У зв`язку з наведеним просить відмовити у накладенні арешту на вилучені речі, а саме: ноутбук ASUS Laptop X15EA-BV961 (2 штуки); оригінал трудового договор уз лікарем-наркологом; заяви, договору пацієнтів ФОП ОСОБА_4 , мобільні телефонии (3 шт).
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив таке задовольнити з підстав наведених у ньому.
Власник майна підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав письмові заперечення свого захисника ОСОБА_6 , просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого з підстав наведених у письмових запереченнях.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Постановою старшого слідчого в ОВС 2-го відділення СВ Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_7 від 30.06.2022 року, вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Також слідчим, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення судових експертиз, а також встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Слідчий суддя критично оцінює доводи викладені в письмових запереченнях адвоката ОСОБА_6 щодо можливості передачі вилученого майна на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , оскільки останній є підозрюваним у даному кримінальному провадженні та є заінтересованим у його розслідуванні, у зв`язку з чим матиме можливість їх приховати, зіпсувати, змінити чи спотворити, що суттєво може вплинути на об`єктивний хід досудового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності.
Щодо доводів захисника про відсутність законодавчих підстав для арешту майна, то слідчий суддя вважає такі нічим необґрунтованими, у письмових запереченнях остання наводить виключно правові норми про підстави накладення та завдання арешту майна, при цьому не зазначає яких-небудь конкретних обставин, на яких ґрунтуються такі доводи.
Інші твердження викладені у письмових заперечень захисника не стосуються майна вилученого за адресою проживання підозрюваного ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 , а майна, яке було вилучено за адресою АДРЕСА_3 , яке не є предметом розгляду даного клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за їх допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні речі, предмети та документи:
-меморандум про співпрацю ГС «МІЖНАРОДНЕ АНТИНАРКОТИЧНА АСОЦІАЦІЯ»;
-довідку №б/н від 12.01.2017 р.;
-акт санітарно-епідеміологічного обстеження №21 від 27.04.2022;
-направлення на проведення позачергового заходу №237 від 19.04.2022;
-сім-картку з написом № НОМЕР_1 ;
-мобільний телефон марки «Iphone XR» ІМЕІ НОМЕР_2 з номерами НОМЕР_3 ;
-мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_4 з номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ;
-мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_7 з номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 .
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 21.07.2022 року о 10 год. 35 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1