Дата документу 26.07.2022
Справа № 509/1172/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
потерпілих - ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,
представників служби у справах дітей ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,
представників поліції (сектору ювенальної превенції) ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,
законних представників обвинувачених ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ,
обвинувачених ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ,
ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Овідіополь Одеської області, громадянина України, має середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Балта Одеської області, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеси, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно військовослужбовець, учасник АТО, відмічений відзнакою Президента України, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
20 січня 2016 року, неповнолітні ОСОБА_35 та ОСОБА_36 за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного заволодіння чужим майном, вирішили заволодіти чужим майном, яке знаходиться на огородженій території домоволодіння АДРЕСА_5 , та належить потерпілому ОСОБА_37 .
Крім того, 06 лютого 2016 року, приблизно о 03:00 годин, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, неповнолітній ОСОБА_41 , та неповнолітня особа, яку ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27 червня 2022 року звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення, на підставі ст. 49 КК України, та кримінальне провадження закрите, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на вул. К. Цеткін (вул. Чорноморська), в смт Великодолинське Овідіопольського (Одеського) району Одеської області, біля приміщення розважального закладу кафе - бару «Клубок», здійснили виклик таксі, після чого вони втрьох сіли в таксі під керуванням водія ОСОБА_19 та поїхали додому.
Вказаного числа у вищезазначений час, перебуваючи в салоні автомобіля та рухаючись в смт Великодолинське Овідіопольського (Одеського) району по автодорозі в напрямку житлового масиву «Західний» у особи, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, в групі з неповнолітніми ОСОБА_28 та особою, відносно якої закрито кримінальне провадження, які всі перебували в стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Реалізуючи свій злочинний умисел, змусивши водія зупинити автомобіль та вийшовши разом з ним з автомобіля, перебуваючи на вулиці населеного пункту Великодолинське, тобто в громадському місці, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та злочинність своїх дій, грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю та виразилося в висловлюванні нецензурних слів в бік потерпілого ОСОБА_19 та заподіянні тілесних ушкоджень, ігноруючи загальноприйняті норми суспільної поведінки, моральності, добропристойності, демонструючи нахабство та вседозволеність, з хуліганських мотивів безпричинно почали наносити удари руками та ногами в область голови, тулуба, рук, ніг потерпілого, чим спричинили ОСОБА_19 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, синця правої підочноямкової області, синця перенісся, крововиливу в слизову нижньої губи зліва, синця лівої орбіти, синця лівого і правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Після вчинення протиправних дій ОСОБА_28 та неповнолітня особа, відносно якої закрито кримінальне провадження, були затримані співробітниками поліції на місці скоєння злочину, а особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження з місця скоєння злочину втік в невідомому напрямку.
Крім того, 06 червня 2017 року, приблизно о 04:00 годин, неповнолітній ОСОБА_28 разом з ОСОБА_42 та ОСОБА_20 знаходилися неподалік продуктового магазину, розташованого на 25 лінії, на території садового товариства «Волна» с. Молодіжне Овідіопольського (Одеського) району Одеської області.
Між ОСОБА_28 , ОСОБА_42 з одного боку та ОСОБА_20 виник конфлікт, який перейшов у бійку, під час якої ОСОБА_43 наніс удар кулаком в область голови ОСОБА_20 , внаслідок чого останній впав на землю, та продовжив разом із ОСОБА_28 наносити удари ногами і руками в область голови та тулуба ОСОБА_20 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: закритого осколкового перелому кісток носа і носової перегородки з розбіжністю кісткових фрагментів; двох забійних ран лобної ділянки; забійної рани в проекції лівої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; забійної рани в проекції правої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; садна лобної ділянки; гематоми перенісся з переходом на ліву і праву параорбітальні області; садна лівої виличної області з переходом на щічну, крило носа зліва і перенісся, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; у вигляді трьох саден правої тім`яної області; садна правої виличної ділянки; синця бічній поверхні шиї справа, середньої третини; садна грудної клітини, задньої поверхні справа між навколохребетною і задньою пахвовими лініями в проекції ІІ-Х ребер з переходом на задньо-зовнішню поверхню правого плеча та передпліччя; садна грудної клітини, задньої поверхні зліва між навколохребтною і задньо-пахвовою лініями в проекції ІІІ-ІХ ребер; садна передньої поверхні живота справа в верхніх відділах; садна правого стегна; садна в проекції правого колінного суглоба; садна в проекції лівого колінного суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Також, в ході нанесення ударів ОСОБА_20 , у ОСОБА_44 , раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_20 , яке могло перебувати у кишенях його одягу.
Далі, ОСОБА_43 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_20 перебуває на землі внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень ОСОБА_28 та ОСОБА_42 , останній з метою заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, нехтуючи тим, що потерпілий ОСОБА_20 спостерігає за його діями, усвідомлюючи той факт, що останній бачить його і може надалі впізнати, відкрито заволодів запальничкою марки «Cricket», вартістю 12 гривень, пачкою цигарок «LD», вартістю 25 гривень та грошовими коштами в сумі 21 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_20 на загальну суму 58 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, під час зазначених подій ОСОБА_43 незаконно заволодів також паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_20 та в цієї частині ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27 червня 2022 року обвинуваченого ОСОБА_45 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення, на підставі ст. 49 КК України, та кримінальне провадження закрите.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_28 частково визнав себе винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушень та показав суду, що 06 лютого 2016 року, він разом з ОСОБА_46 та ОСОБА_47 їхали на таксі додому після дискотеки в смт Великодолинське. Перебували в стані алкогольного сп`яніння. Під час руху між ними та водієм таксі - потерпілим ОСОБА_48 - виник якісь конфлікт. ОСОБА_48 зупинив автомобіль та вийшов з ОСОБА_46 . Останній спробував примусити потерпілого протерти номерний знак автомобілю, а коли він нахилився до знаку, ОСОБА_49 першим вдарив ОСОБА_50 . Він також вийшов з автомобілю та його хтось вдарив, а він вдарив у відповідь, не виключає, що він вдарив ОСОБА_50 .
Щодо епізоду відносно ОСОБА_20 обвинувачений ОСОБА_28 показав, що 06 червня 2017 року, приблизно о 04:00 годин, він разом з ОСОБА_42 знаходилися неподалік продуктового магазину, розташованого на 25 лінії, на території садового товариства «Волна» с. Молодіжне Овідіопольського (Одеського) району Одеської області. ОСОБА_20 підійшов до них, дістав якісь шприц та запропонував вколотися. Це їх образило та вони почали бити ОСОБА_20 та нанесли по декілька ударів руками по голові та тулубу. У ОСОБА_20 з кишені шортів випав паспорт та ще якісь предмети. Все це ОСОБА_43 підняв та викинув у кущі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_43 частково визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та показав суду, що 06 червня 2017 року, приблизно о 04:00 годин, він разом з ОСОБА_51 знаходилися неподалік продуктового магазину на території садового товариства «Волна» с. Молодіжне. Реу підійшов до них та під час розмови попросив придбати пиво. Він придбав йому пляшку пива від якого ОСОБА_52 стало зле та попросив провести його. Пройшовши за магазин ОСОБА_52 дістав якісь шприц та запропонував вколотися на що вони, обурившися, почали його бити руками - до п`яти ударів в голову та стільки ж по тулубу. Реу падав та підіймався, можливо якісь речі той і обронив. С паспортом вони нічого не робили, цигарок та запальничку не бачив.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_36 визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та показав суду, що 20 січня 2016 року разом з ОСОБА_47 домовились заволодіти мопедом, якій належить потерпілому ОСОБА_37 . ОСОБА_53 проник на територію домоволодіння потерпілого через хвіртку, не приводячи двигун в дію, викотив мопед «Ямаха Джок». При цьому він ( ОСОБА_54 ) спостерігав за зовнішньою обстановкою. Вони разом докотили мопед до його дома, де його і сховали. У вчиненому розкаявся.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_35 визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та показав суду, що 20 січня 2016 року разом з ОСОБА_55 домовились заволодіти мопедом, якій належить потерпілому ОСОБА_37 . Він проник на територію домоволодіння потерпілого через хвіртку, не приводячи двигун в дію, викотив мопед «Ямаха Джок». При цьому ОСОБА_54 спостерігав за зовнішньою обстановкою. Вони разом докотили мопед до домоволодіння ОСОБА_56 за адресою: АДРЕСА_3 , де і сховали мопед. У вчиненому розкаявся.
Крім того, щодо подій 06 лютого 2016 року, показав, що він разом з ОСОБА_46 та ОСОБА_51 їхали на таксі додому після дискотеки в смт Великодолинське. Йому було зле у зв`язку з вживанням алкоголю та він задрімав, а коли прокинувся, побачив, що автомобіль стоїть на узбіччі, а зовні між водієм таксі та ОСОБА_46 триває бійка, а ОСОБА_57 намагається їх розтягнути. Він злякався та спробував втекти, але його схопили якісь таксисти.
Дослідивши докази, суд доходить таких висновків.
Винуватість обвинувачених ОСОБА_31 та ОСОБА_30 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення щодо майна ОСОБА_58 , крім їх показів, підтверджується дослідженими судом доказами.
Потерпілий ОСОБА_59 у судове засідання не прибув, за повідомленням дружини ОСОБА_60 потерпілий тривалий час перебуває за кордоном, у зв`язку з чим не має можливості прибути до суду, коли повернеться до України їй не відомо.
Свідок ОСОБА_61 , працівник Овідопольского ВП ГУНП в Одеській області, показав суду, що бачив ОСОБА_31 та ОСОБА_30 на мопеді;
Свідок ОСОБА_62 , працівник Овідопольского ВП ГУНП в Одеській області, показав суду, що мопед, який належить потерпілому ОСОБА_63 був виявлений на території домоволодіння ОСОБА_64 .
Законні представники обвинувачених ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , ОСОБА_27 та ОСОБА_25 , відповідно, які за їх згодою допитані в якості свідків, показали суду, що їх онук ОСОБА_35 та син ОСОБА_36 , відповідно, розповіли їм, як вони викрали мопед у ОСОБА_58 за обставинами які співпадають з показаннями обвинувачених наданими у суді. Шкоду потерпілому відшкодували, просять у вироку суду застосувати до обвинувачених положення ст. 69 КК України.
Винуватість обвинувачених ОСОБА_31 та ОСОБА_30 підтверджується також дослідженими судом матеріалами кримінального провадження:
заявою потерпілого ОСОБА_58 про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення (т.4, а.с.186);
протоколом огляду місця події від 21 січня 2016 року (т.4, а.с.187-192), відповідно до якого об`єктом огляду була територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , під час якого встановлено відсутність мопеду «Ямаха»;
протоколом огляду місця події від 30 січня 2016 року (т.4, а.с.193-206), за виключенням частини, яка визнана недопустимим доказом, що викладено нижче, відповідно до якого об`єктом огляду була ділянка місцевості, на відстані 6 м від воріт біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено мопед «Ямаха» та дванадцять фрагментів мопеда, датчик спідометру, два поворотника, відрізок поролону, які долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т.4, а.с.207, 208- зберігальна розписка);
протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_30 (т.4, а.с.221-231), відповідно до якого ОСОБА_35 відтворив дії, обстановку та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_28 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_19 , крім його показів, підтверджується дослідженими судом доказами.
Потерпілий ОСОБА_19 у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд провадження у його відсутності.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_28 підтверджується також дослідженими судом матеріалами кримінального провадження:
протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_19 від 06 лютого 2016 року про вчинене щодо нього кримінального правопорушення (т.3, а.с.183 витяг з ЄРДР, заява про визнання потерпілим а.с.187);
протоколом огляду предметів від 12 лютого 2016 року (т.3, а.с.189-190), відповідно до якого слідчим було оглянуті GPS-навігатор «Pioneer» та мобільний телефон «Samsung Galaxy Advance», які постановою слідчого від 12 лютого 2016 року були долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т.3, а.с.191, заява ОСОБА_19 про долучення 188, розписка ОСОБА_19 про отримання а.с.186, 192 );
протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22 лютого 2016 року (т.3, а.с.193-195), відповідно до якого слідчим отримана картка стаціонарного хворого ОСОБА_19 ;
висновком експерта №48 від 16 березня 2016 року (т.3 а.с.197-198), відповідно до якого у ОСОБА_19 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку; синець правої підочноямкової області; синець перенісся; крововилив в слизову нижньої губи зліва; синець лівої орбіти; синець лівого і правого стегна.
Ці тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), групові та індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися.
Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синець синюшно-багряного кольору, з нечіткими межами), були заподіяні приблизно 6-12 годин до моменту обстеження, тобто можуть відноситись до періоду 06 лютого 2016 року.
Тілесні ушкодження на голові, як отримані одночасно оцінюються в сукупності, оскільки закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, спричиняє за собою розлад здоров`я терміном понад 6 днів, але не більше 21 дні (трьох тижнів) і за цим критерієм, згідно п.2.3.3. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Синець лівого і правого стегна, не були небезпечним для життя, мають незначні скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2,3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень « (1995 р.), відноситься до легких тілесних ушкоджень;
протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_19 від 18 березня 2016 року (т.3, а.с.200-205), відповідно до якого потерпілий ОСОБА_19 відтворив дії, обстановку та обставини вчиненого щодо нього кримінального правопорушення;
протоколом огляду предметів від 29 березня 2016 року (т.3, а.с.207-210), відповідно до якого слідчим було оглянуті зарядний пристрій до мобільного телефону «Samsung Galaxy Advance», USB - дріт 2 шт., пульт від автомагнітоли марки «Orion», флакон парфумів, автомобільний перехідник (трійник) для електроприладів, сонцезахисні окуляри, ліхтарик, які постановою слідчого від 12 лютого 2016 року були долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т.3, а.с.211, заява ОСОБА_19 про долучення - 206, розписка ОСОБА_19 про отримання - 212);
протоколом медичного огляду №19 для встановлення вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 06 лютого 2016 року відносно ОСОБА_30 (т.3 а.с.235), відповідно до якого у обстежуваного ОСОБА_30 був брудний одяг, сліди бризки болота, на шкірі обличчя зверху біля скроні садни, результат алкоголю алкотестером 0,6 ‰, в сечі - 2,80 ‰;
протоколом медичного огляду №20 для встановлення вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 06 лютого 2016 року відносно ОСОБА_28 (т.3 а.с.236), відповідно до якого у обстежуваного ОСОБА_28 був відірваний рукав куртки, садни верхніх повік обох очей, результат алкоголю алкотестером 0,6‰, в сечі - 4,34‰.
Винуватість обвинувачених ОСОБА_28 та ОСОБА_44 у вчиненні кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_20 , крім їх показів, підтверджується дослідженими судом доказами.
Потерпілий ОСОБА_20 у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд провадження у його відсутності (заява - т.5,а.с.71).
Свідок ОСОБА_65 , сестра потерпілого ОСОБА_20 , показала суду, що працює продавчиною у продуктовому магазині в садовому товаристві «Волна» с. Молодіжне. 06 червня 2017 року, приблизно о 04:00 годин до магазину заходив Сухачев (Шпічка), який придбав пляшку пива. Через певний час в магазин зайшли ОСОБА_57 та ОСОБА_66 (Шпічка) придбали вологі серветки, якими стали витирати кров. Тілесних ушкоджень вони не мали тому вона зрозуміла, що кров не їх. Вони були збуджені, розмовляли на підвищених тонах. Казали: « ОСОБА_67 йому дали!». Приблизно о 6 годині ранку їй зателефонували з дому та повідомили, що брат побитий. Їй відомо, що була матеріальна допомога з боку Кільянова на лікування брата.
Винуватість обвинувачених ОСОБА_28 та ОСОБА_44 підтверджується також дослідженими судом матеріалами кримінального провадження:
заявою ОСОБА_20 від 06 червня 2017 року про вчинене щодо нього кримінального правопорушення (т.3, а.с.246, т.4, а.с.153, 166, 183);
протоколом огляду місця події від 06 червня 2017 року (т.4, а.с.1-6, 154-160), за виключенням частини, яка визнана недопустимим доказом, що викладено нижче, відповідно до якого об`єктом огляду була ділянка місцевості, розташована в 50 метрах від ділянки АДРЕСА_6 , де в кущах виявлено паспорт ОСОБА_20 , який постановою слідчого визнано речовим доказом в кримінальному провадженні (т.4, а.с.164, 165- розписка);
медичними довідками, відповідно до яких ОСОБА_20 на обліку лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.4, а.с.11);
висновком експерта №189 від 14 червня 2017 року (т.4, а.с.9-10, 170-171), відповідно до якого у ОСОБА_20 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий осколковий перелам кісток носа і носової перегородки з розбіжністю кісткових фрагментів; три садна правої тім`яної області; дві забійні рани лобної ділянки; забійна рана в проекції лівої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; забійна рана в проекції право надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; садно лобної ділянки; гематома перенісся з переходом на ліву і праву пара орбітальні області; садно лівої виличної області з переходом на щічну, крило носа зліва і перенісся; садно правої виличної ділянки; синець бічній поверхні шиї справа, середньої третини; садно грудної клітини, задньої поверхні справа між навколохребетною і задньоюпахвовими лініями в проекції ІІ-Х ребер з переходом на задньозовнішню поверхню правого плеча та передпліччя; садно грудної клітини, задньої поверхні зліва між навколохребетною і задньопахвовою лініями в проекції ІІІ-ІХ ребер; садно передньої поверхні живота справа в верхніх відділах; садно правого стегна; садно в проекції правого колінного суглоба; садно в проекції лівого колінного суглоба.
Ці тілесні ушкодження утворилися від вісімнадцяти разової дії тупих (тупого) предмета (предметів), групові і індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, однак не виключено їх заподіяння рукою стислій в кулак, озутою ногою, а також при падінні із положення стоячи, або близько до такого.
Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синець синюшного кольору чіткими межами; садно коричневого кольору, м`яка на дотик, розташована на рівні навколишньої шкіри), вони були заподіяні близько 1-ї доби до обстеження, тобто можуть відноситись до періоду 06 червня 2017 року.
Закритий осколковий перелом кісток носа і носової перегородки з розбіжністю кісткових фрагментів; дві забійні рани лобної ділянки; забійна рана в проекції лівої надбрівної буги у зовнішнього кута ока; забійна рана в проекціх правої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; садно лівої виличної області з переходом на ліву і праву параорбітальноі області; садно лівої виличної області з переходом на щічну, крило носа зліва перенісся, не були небезпечними для життя, і спричинили за собою розлад здоров`я терміном понад 6 днів, але не більше 21 дні (трьох тижнів) і за цим критерієм, згідно з п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Три садна правої тім`яної області; садно правої виличної ділянки; синець бічної поверхні шиї справа, середньої третини; садно грудної клітини, задньої поверхні справа між навколохребетною і задньою пахвовими лініями в проекції ІІ-Х ребер з переходом на задньо-зовнішню поверхню правого плеча та передпліччя; садно грудної клітини, задньої поверхні зліва між навколохребетною і задньо-пахвовою лініями в проекції ІІІ-ІХ ребер; садно передньої поверхні живота справа в верхніх відділах; садно правого стегна; садно в проекції правого колінного суглоба; садно в проекції лівого колінного суглоба, не були небезпечні для життя, мають незначні скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до легких тілесних ушкоджень;
протоколом огляду місця події від 19 червня 2017 року (т.4, а.с.12-18, 172-175), відповідно до якого об`єктом огляду була ділянка місцевості 4х4 в с. Молодіжне СОГ «Волна», під час чого не виявлено слідів бурого кольору, на яку вказав ОСОБА_68 , як місцевість, де йому були завдані тілесні ушкодження;
протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_28 від 19 червня 2017 року (т.4, а.с.15-18, 176-180), відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_28 відтворив дії, обстановку та обставини вчиненого ним зі ОСОБА_42 кримінального правопорушення;
висновком експерта №188 від 14 червня 2017 року (т.4, 168-169, 181-182), відповідно до якого у ОСОБА_20 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий осколковий перелам кісток носа і носової перегородки з розбіжністю кісткових фрагментів; три садна правої тім`яної області; дві забійні рани лобної ділянки; забійна рана в проекції лівої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; забійна рана в проекції правонадбрівної дуги у зовнішнього кута ока; садно лобної ділянки; гематома перенісся з переходом на ліву і праву пара орбітальні області; садно лівої виличної області з переходом на щічну, крило носа зліва і перенісся; садно правої виличної ділянки; синець бічній поверхні шиї справа, середньої третини; садно грудної клітини, задньої поверхні справа між навколо хребетною і задньою пахвовими лініями в проекції ІІ-Х ребер з переходом на задньо-зовнішню поверхню правого плеча та передпліччя; садно грудної клітини, задньої поверхні зліва між навлокохребетною і задньо-пахвовою лініями в проекції ІІІ-ІХ ребер; садно передньої поверхні живота справа в верхніх відділах; садно правого стегна; садно в проекції правого колінного суглоба; садно в проекції лівого колінного суглоба.
Ці тілесні ушкодження утворилися від вісімнадцяти разової дії тупих (тупого) предмета (предметів), групові і індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися.
Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синець синюшного кольору з чіткими межами; садно- коричневого кольору, м`яка на дотик, розташована на рівні навколишньої шкіри), вони були заподіяні близько 1-ї доби до обстеження, тобто можуть відноситись до періоду 06 червня 2017 року.
Закритий осколковий перелом перелом кісток носа і носової перегородки з розбіжністю кісткових фрагментів; дві забійні рани лобної ділянки; забійна рана в проекції лівої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; забійна рана в проекціх правої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; садно лівої виличної області з переходом на ліву і праву параорбітальноі області; садно лівої виличної області з переходом на щічну, крило носа зліва перенісся, не були небезпечними для життя, і спричинили за собою розлад здоров`я терміном понад 6 днів, але не більше 21 дні (трьох тижнів) і за цим критерієм, згідно з п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Три садна правої тім`яної області; садно правої виличної ділянки; синець бічної поверхні шиї справа, середньої третини; садно грудної клітини, задньої поверхні справа між навколо хребетною і задньою пахвовими лініями в проекції ІІ-Х ребер з переходом на задньо-зовнішню поверхню правого плеча та передпліччя; садно грудної клітини, задньої поверхні зліва між навлокохребетною і задньо-пахвовою лініями в проекції ІІІ-ІХ ребер; садно передньої поверхні живота справа в верхніх відділах; садно правого стегна; садно в проекції правого колінного суглоба; садно в проекції лівого колінного суглоба, не були небезпечні для життя, мають незначні скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до легких тілесних ушкоджень;
заявою ОСОБА_20 про відсутність претензій до ОСОБА_28 (т.5, а.с.84);
протоколом огляду диска з відеозаписом з камер відеоспостереження на яких зафіксовані обставини вчиненого кримінального правопорушення (т.5, а.с.93, 91 диск, 90 - заява), який долучений до матеріалів в кримінальному провадженні в якості речового доказу (т.5, а.с.92);
Таким чином, ОСОБА_36 та ОСОБА_35 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб із проникненням до іншого сховища.
Крім того, ОСОБА_28 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
- ОСОБА_28 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
- ОСОБА_43 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
- ОСОБА_43 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Останні три злочини, які вчинені ОСОБА_28 та ОСОБА_42 перекваліфіковані судом порівняно та в межах обвинувального акту в редакції від 14 квітня 2021 року.
Так, за обвинувальним актом за епізодом відносно потерпілого ОСОБА_20 дії обвинувачених кваліфіковані у ОСОБА_45 за ч. 1 ст. 187 КК України, у ОСОБА_28 за ч. 1 ст. 296 КК України за наступним формулюванням обвинувачення:
ОСОБА_28 обвинувачувався органом досудового розслідування в тому, що 06.06.2017 приблизно о 04 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_41 з ОСОБА_42 , ОСОБА_20 знаходилися неподалік продуктового магазину, розташованого на 25 лінії, на території садового товариства «Волна» с. Молодіжне Овідіопольського (Одеського) району Одеської області. У ОСОБА_28 виник злочинний умисел на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Між ними виникла обопільна короткочасна сварка та бійка, в ході якої, ОСОБА_28 знаходячись на вулиці населеного пункту Великодолинське, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та злочинність своїх дій, грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю, після нанесення ОСОБА_42 удар кулаком в область голови ОСОБА_20 внаслідок чого останній впав на землю, продовжив разом із ОСОБА_42 наносити удари ногами і руками в область голови та тулуба ОСОБА_20 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: закритого осколкового перелому кісток носа і носової перегородки з розбіжністю кісткових фрагментів; двох забійних ран лобної ділянки; забійної рани в проекції лівої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; забійної рани в проекції правої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; садна лобної ділянки; гематоми перенісся з переходом на ліву і праву параорбітальні області; садна лівої виличної області з переходом на щічну, крило носа зліва і перенісся, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; у вигляді трьох саден правої тім`яної області; садна правої виличної ділянки; синця бічній поверхні шиї справа, середньої третини; садна грудної клітини, задньої поверхні справа між навколохребетною і задньою пахвовими лініями в проекції ІІ-Х ребер з переходом на задньо- зовнішню поверхню правого плеча та передпліччя; садна грудної клітини, задньої поверхні зліва між навколохребтною і задньо-пахвовою лініями в проекції ІІІ-ІХ ребер; садна передньої поверхні живота справа в верхніх відділах; садна правого стегна; садна в проекції правого колінного суглоба; садна в проекції лівого колінного суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким, чином ОСОБА_28 обвинувачувався у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
ОСОБА_43 обвинувачувався органом досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187 КК України, в тому що 06.06.2017 приблизно о 04 годині 00 хвилин, разом з неповнолітнім ОСОБА_28 та ОСОБА_20 знаходилися неподалік продуктового магазину, розташованого на 25 лінії, на території садового товариства, «Волна» с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області, де між ними виникла обопільна короткочасна сварка та бійка, в ході якої, ОСОБА_69 умисно наніс один удар кулаком в область голови ОСОБА_20 внаслідок чого останній впав на землю, де ОСОБА_43 разом з неповнолітнім ОСОБА_28 продовжували наносити удари ногами і руками в область голови та тулуба ОСОБА_20 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: закритого осколкового перелому кісток носа і носової перегородки з розбіжністю кісткових фрагментів; двох забійних ран лобної ділянки; забійної рани в проекції лівої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; забійної рани в проекції правої надбрівної дуги у зовнішнього кута ока; садна лобної ділянки; гематоми перенісся з переходом на ліву і праву параорбітальні області; садна лівої виличної області з переходом на щічну, крило носа зліва і перенісся, які згідно висновку судово-медичного експерта № 189 від 14.06.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров я; у вигляді трьох саден правої тім`яної області; садна правої виличної ділянки; синця бічній поверхні шиї справа, середньої третини; садна грудної клітини, задньої поверхні справа між навколохребетною і задньою пахвовими лініями в проекції ІІ-Х ребер з переходом на задньо-зовнішню поверхню правого плеча та передпліччя; садна грудної клітини, задньої поверхні зліва між навколохребтною і задньо-пахвовою лініями в проекції ІІІ-ІХ ребер; садна передньої поверхні живота справа в верхніх відділах; садна правого стегна; садна в проекції правого колінного суглоба; садна в проекції лівого колінного суглоба, які згідно висновку судово- медичного експерта № 189 від 14.06.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень. В ході нанесення ударів ОСОБА_20 , у ОСОБА_45 , раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення його майна, яке могло перебувати у кишенях одягу ОСОБА_20 .
Реалізуючи спільний злочинний намір, діючи умисно, ОСОБА_43 , скориставшись тим, що потерпілий перебуває на землі внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень, які були небезпечними для його життя та здоров`я в момент заподіяння, з метою заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, нехтуючи тим, що потерпілий ОСОБА_20 спостерігає за його діями, усвідомлюючи той факт, що останній бачить його і може впізнати, відкрито заволодів запальничкою марки «Cricket», вартістю 12 гривень, пачкою цигарок «LD», вартістю 25 гривень та грошовими коштами в сумі 21 гривня, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_20 на загальну суму 58 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_43 обвинувачувався у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Джерела права й акти їх застосування
Кримінальний кодекс України
Частина 1. Відкрите викрадення чужого майна (грабіж) карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.
Частина 2. Грабіж, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.
Частина 1. Напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Частина 2. Розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.
Стаття 125. Умисне легке тілесне ушкодження
Частина 1. Умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Частина 2. Умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Стаття 296. Хуліганство
Частина 1. Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, карається штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Частина 2. Ті самі дії, вчинені групою осіб, караються обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.
Так, за загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкту дає підстави для розмежування складів злочину, як у цьому випадку розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність, раптовість, небезпечність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб.
Хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає тільки дії, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількості потерпілих, їх віку, стану здоров`я, суттєвості порушення їх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Аналіз цих обставин потрібен і для з`ясування наявності особливої зухвалості або виняткового цинізму, що є основними і обов язковими показниками грубого порушення громадського порядку.
Особлива зухвалість - це грубе порушення громадського порядку, поєднане із завданням потерпілій особі побоїв чи іншим насильством, що спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації, руху транспорту тощо.
Фізичним насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, охоплюються: легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
Суд зазначає, що наявність у потерпілого ОСОБА_20 легких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я, не можуть свідчити про однозначну необхідність кваліфікувати дії обвинувачених ОСОБА_44 та ОСОБА_28 , як розбій або хуліганство, відповідно.
Так, судом встановлено, що конфлікт між ОСОБА_20 та ОСОБА_42 та ОСОБА_28 , який переріс у бійку, виник на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, що підтверджується показаннями обвинувачених, щодо достатнього в той день часу сумісного проведення дозвілля ними о трьох, придбання обвинуваченим ОСОБА_42 потерпілому ОСОБА_20 пива, а також показами свідка ОСОБА_70 , які по своєї сутті не суперечать показам обвинувачених, що в свою чергу свідчить про відсутність об`єктивної сторони в діях обвинувачених на вчинення розбою (нападу з метою заволодіння майном) так і хуліганства (порушення громадського порядку з особливою зухвалістю).
При цьому суд зазначає, що намір у ОСОБА_44 заволодіти майном потерпілого виник не заздалегідь, а саме в процесі бійки, та дана обставина встановлена як під час судового розгляду, так і під час досудового розслідування, та зазначена у обставинах обвинувачення, яке йому пред`явлено: «… В ході нанесення ударів ОСОБА_20 , у ОСОБА_44 раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_20 , яке могло перебувати у кишенях його одягу».
За таких обставин суд вважає, що пред`явлені стороною обвинувачення обвинуваченим ОСОБА_71 та ОСОБА_28 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та суд правомірно та вірно кваліфікував дії ОСОБА_44 та ОСОБА_28 за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також суд кваліфікував дії ОСОБА_44 за ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
В обґрунтування перекваліфікації зазначених злочинів, суд вважає за необхідне додатково застосовати критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із кримінальним правопорушенням, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Також, в рішенні ЄСПЛ у справі «Коробов проти України» (п.65) зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Про це також йдеться у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Суд прийшов до висновку, що винуватість: ОСОБА_28 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та ОСОБА_44 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України КК України, відносно потерпілого ОСОБА_20 , доведена за критерієм «поза розумним сумнівом», що і стало підставою перекваліфікації.
Таким чином, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_28 адвоката ОСОБА_13 , підтримане адвокатом ОСОБА_72 відносно обвинуваченого ОСОБА_44 , щодо необхідності перекваліфікувати дії їх підзахисних з ч. 1 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 187 КК України, відповідно, на ч. 2 ст. 125 КК України суд визнав обґрунтованими та задовольнив їх.
При цьому, адвокат ОСОБА_72 просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_73 від обвинувачення в частині заволодіння його підзахисним майном, яке належало ОСОБА_20 .
Суд вважає, що зазначене клопотання адвоката ОСОБА_72 не підлягає задоволенню з огляду на те, що вищевикладеним дослідженням доказів та обґрунтуванням підстав перекваліфікації доведено вчинення ОСОБА_42 відкритого викрадення чужого майна (грабіж) - ч. 1 ст. 186 КК України.
Висновки суду про закриття провадження за вчинення кримінального правопорушення приватного обвинувачення - ч. 2 ст. 125 КК України.
Адвокат ОСОБА_13 при перекваліфікації дій його підзахисного з ч. 1 ст. 296 КК України на ст. 125 КК України, просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_20 в своєї письмовій заяві від 17 червня 2021 року під час судового розгляду в суді відмовився від підтримання обвинувачення в частині спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченими. При цьому адвокат ОСОБА_13 розцінює таку відмову потерпілого, як відмову від приватного обвинувачення ОСОБА_28 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України. Вказану позицію підтримав адвокат ОСОБА_72 щодо обвинуваченого ОСОБА_74 .
Судом встановлено, що кримінальне провадження, вчинене з боку обвинувачених, розпочато за заявою потерпілого ОСОБА_20 від 06 червня 2017 року, яке, в частині тверджень щодо отримання тілесних ушкоджень, відповідало вимогам приватного обвинувачення за ч. 1 ст. 477 КПК України.
Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_75 надав суду заяву від 17 червня 2021 року за якою відмовився пітримувати обвинувачення відносно ОСОБА_28 та ОСОБА_44 за фактом «спричинення йому тілесних ушкоджень» обвинуваченими.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Суд вважає, що клопотання сторони захисту підлягає задовленню та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_28 та ОСОБА_44 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_20 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Даний висновок суду ґрунтується на позиції Великої Палати Верховного Суду щодо цього питання, яка викладена у Постанові від 03 липня 2019 року у кримінальному провадженні: справа № 288/1158/16-к, провадження № 13-28кс19:
«43. З огляду на викладене після видалення до нарадчої кімнати суд позбавлений процесуальних підстав відновлювати завершені стадії судового провадження для з`ясування думки потерпілого щодо застосування до обвинуваченого заходів кримінальної репресії за злочин, визначений у частині першій статті 477 КПК. Отже, можливості вчинення процесуальних дій, які зумовлюють правові наслідки зміни форми обвинувачення в результаті перекваліфікації злочину судом, після видалення суду до нарадчої кімнати вичерпані.
Водночас під час судового розгляду суд, дотримуючись вимог статті 22 КПК, зобов`язаний забезпечити потерпілому, як і іншим учасникам провадження, необхідні умови для реалізації його процесуальних прав, у тому числі вираження правової позиції, яка може мати вирішальне значення для справи. У подальшому під час прийняття рішення в нарадчій кімнаті суд повинен виходити з відповідної позиції, висловленої на попередніх стадіях процесу і відображеної в наявних у матеріалах справи документах.
Якщо потерпілий <…> прямо і беззастережно відмовився від обвинувачення (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством), то така позиція тягне припинення кримінального провадження шляхом його закриття на підставі пункту сьомого частини першої та частини сьомої статті 284 КПК після перекваліфікації діяння на злочин приватного обвинувачення.
31. У розумінні наведених положень кримінального процесуального закону під відмовою потерпілого від обвинувачення у злочинах, перелік яких міститься у частині першій статті 477 КПК, варто розуміти лише беззастережне волевиявлення про непритягнення винного до кримінальної відповідальності і припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави у кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення».
Висновки суду щодо недопустимості доказів.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_28 адвокат ОСОБА_13 просив визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 06 червня 2017 року (т.4, а.с.1-6, 154-160), з огляду на те, що процесуальна дія проводилась за участю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_28 у відсутності захисника.
Суд вважає, що клопотання захисника підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Сторони кримінального провадження, як це передбачено ч.2 ст.89 КПК України, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Частиною першою статті 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ, про що зазначено в ч. 2 ст. 86 КПК України, не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Пунктом 3 частини другою статті 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.
Судом встановлено, що процесуальна дія «Огляд місця події» від 06 червня 2017 року проводилась за участю неповнолітнього ОСОБА_28 та його матері ОСОБА_26 . Як вбачається з протоколу цієї процесуальної дії ані ОСОБА_28 , ані ОСОБА_26 не було слідчим визначено процесуальних статусів; слідчим не було роз`яснено якими процесуальними правами вони користуються, при цьому ОСОБА_28 надав визнавальні пояснення у вчиненні злочину.
Не роз`яснення неповнолітньому ОСОБА_28 , як громадянину України, права на правову допомогу, відповідно до ст. 59 Конституції України, безумовно обмежило його права (див. рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_76 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу).
Відповідно прецедентної практики Суду право на справедливий судовий розгляд, гарантований ст. 6 § 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць (див.рішення у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» від 25 липня 2002 року, п. 72).
Згідно з практикою Суду, хоча основна мета статті 6 Конвенції стосовно розгляду кримінальних справ полягає в забезпеченні справедливого судового розгляду «судом», компетентним встановити обґрунтованість «будь-якого...кримінального обвинувачення», це не означає, що ця стаття не стосується досудового провадження. Таким чином, вимоги ст. 6 Конвенції можуть також бути застосовними ще до того, як справу направлено на розгляд суду, якщо - і тією мірою, якою - недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості судового розгляду (див. рішення у справі «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року, п.52).
Таким чином, зазначений протокол огляду місця події від 06 червня 2017 року підлягає визнанню недопустимим доказом в частині пояснень наданих ОСОБА_28 .
З тих самих підстав суд визнає недопустими доказами письмові заяви ОСОБА_77 ) та ОСОБА_28 (т.4, а.с.7, 8, 161,162), з визнанням у вчиненні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_20 , які надавались без роз`яснення їм права на правову допомогу.
Суд також встановив порушення права на захист під час проведення огляду місця події від 30 січня 2016 року (т.4, а.с.193) у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_40 .
Відповідно до протоколу, огляд місця події проводився за участю неповнолітнього ОСОБА_31 , його матері ОСОБА_25 , неповнолітнього ОСОБА_30 ; Зазначеним особам також не було слідчим визначено процесуальних статусів; не роз`яснено якими процесуальними правами вони користуються, при цьому ОСОБА_36 та ОСОБА_35 надали визнавальні пояснення у вчиненні злочинів. Крім того, ОСОБА_35 надавав пояснення у відсутності батьків, або інших законних представників.
Не роз`яснення неповнолітнім ОСОБА_78 та ОСОБА_79 права на правову допомогу, відсутність батьків, або інших законних представників ОСОБА_30 також обмежило їх права.
Таким чином, зазначений протокол огляду місця події від 30 січня 2016 року підлягає визнанню недопустимим доказом в частині пояснень наданих неповнолітніми ОСОБА_38 та ОСОБА_80 .
Водночас суд зазначає, що визнання вишеперелічених доказів недопустимими не спростовує висновків суду щодо винуватості обвинувачених у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень.
Висновки суду щодо відсутності підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_28 у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_19 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_28 адвокат ОСОБА_13 у кримінальному провадженні в частині кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_19 просив перекваліфікувати дії його підзахисного з ч. 2 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, обґрунтовуючи відсутністю ознак хуліганства.
Суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_13 не підлягає задоволенню з огляду на те, що вищевикладеним дослідженням доказів доведено наявність в діях ОСОБА_28 складу вчинення кримінального правопорушення, саме, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Позиція Великої Палати Верховного Суду щодо розмежування складів кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України та інших кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, викладена у Постанові від 03 липня 2019 року у кримінальному провадженні: справа № 288/1158/16-к, провадження № 13-28кс19:
«10. Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
11. Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.
12. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.
13. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
14. З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
15. Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
16. Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними».
Відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема показань обвинувачених ОСОБА_81 та ОСОБА_82 , обвинувачений ОСОБА_57 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, під надуманим приводом примусили потерпілого зупинити таксі в якому пересувалися, спробували примусити потерпілого протерти номерний знак автомобілю, а коли він нахилився до знаку, використали їх взаємне розташування та почали його бити.
Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинувачених свідчать про те, що вона була зумовлена бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Їх протиправна поведінка не була спровокована агресивними діями потерпілого, прагненням помститися йому.
Зазначене дає суду підстави для висновку, що в діях ОСОБА_28 був мотив явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого ст. 296 КК України.
При цьому твердження ОСОБА_28 , що він не пам`ятає кого він саме вдарив, потерпілого або особу, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, суд оцінює як агресивну, не контрольовану поведінку, а також свідчить про особливу зухвалість - протиправне діяння вчинялося за відсутності зовнішнього приводу та було спрямовано на водія таксі як випадковий об`єкт, нахабне поводження, було поєднане з насильством.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_44 , суд встановив, що він раніше не судимий (т.5, а.с.8), характеризується позитивно (т.4, а.с.20, т.5, а.с.9), на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.4, а.с.21, т. 5, а.с.10), учасник АТО, відмічений відзнакою Президента України, одружений, має на утримання малолітню дитину.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_28 , суд встановив, що він на момент скоєння кримінального правопорушення був неповнолітнім (т.3, а.с.223), раніше не судимий (т.3, а.с.220), на час вчинення злочинів навчався у ЗОШ №3 (т.3, а.с.219), на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.3, а.с.224), характеризується як особа, щодо якої скарг не надходило, здоровий, має відповідний його віку рівень фізичного і психічного розвитку.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_30 , суд встановив, що він був неповнолітнім (т.3, а.с.233), раніше не судимий (т.3, а.с.231), навчався у Овідопольському СПТУ №21 (т.3, а.с.234), на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.3, а.с.232), характеризується як особа, щодо якої скарг не надходило, здоровий, має відповідний його віку рівень фізичного і психічного розвитку.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_83 , суд встановив, що він на момент скоєння кримінального правопорушення був неповнолітнім (т.3, а.с.245), раніше не судимий (т.4, а.с.241), на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.3, а.с.248, т.5, а.с.4), характеризується як особа, щодо якої скарг не надходило (т.5, а.с.1), здоровий, має відповідний його віку рівень фізичного і психічного розвитку.
Дані про особи неповнолітніх обвинувачених підтверджуються також показаннями їх законних представників, які були допитані в судовому засіданні, представників служб ювенальної превенції, опіки та піклування.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_28 суд визнає, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_31 , ОСОБА_30 та ОСОБА_77 ) судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_31 суд визнає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_30 суд визнає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_84 суд визнає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_44 суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Згідно досудових доповідей служби з питань пробації, виправлення кожного з обвинувачених можливе без призначення покарання, пов`язаного із реальним обмеженням чи позбавленням волі (т.2, а.с.191, 194, 197, т.3, а.с.114, 133, 136).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_28 покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання, обставину, що обтяжує його покарання, характер та ступінь його участі у вчиненні кримінальних правопорушень, умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, рівень його розвитку та інші його особливості, та вважає, що йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
У зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України - п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину (на момент вчинення злочину - злочин середньої тяжкості), обвинувачений ОСОБА_28 , відповідно ч. 5 ст. 74 КК України, підлягає звільненню від призначеного покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_78 покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, характер та ступінь його участі у вчиненні кримінального правопорушення, умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, рівень його розвитку та інші його особливості, та вважає, що йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_79 покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, характер та ступінь його участі у вчиненні кримінального правопорушення, умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, рівень його розвитку та інші його особливості, та вважає, що йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд враховує наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_31 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також його молодий вік, його особу та вважає за можливе застосувати до нього дію ч. 1 ст. 69 КК України та призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.
Суд враховує наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_30 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також його молодий вік, його особу та вважає за можливе застосувати до нього дію ч. 1 ст. 69 КК України та призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.
Характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особа обвинуваченого ОСОБА_31 , його перша судимість, висновок органу з питань пробації про можливість його виправлення без реального позбавлення або обмеження волі на певний строк, дають суду підстави вважати, що його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим відповідно до ст. 75 КК України, з урахуванням положень ст. 104 КК України, він підлягає звільненню від відбування основного покарання з випробуванням, а також на нього слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які є необхідні і достатні для його виправлення.
Характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особа обвинуваченого ОСОБА_30 , його перша судимість, висновок органу з питань пробації про можливість його виправлення без реального позбавлення або обмеження волі на певний строк, дають суду підстави вважати, що його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим відповідно до ст. 75 КК України, з урахуванням положень ст. 104 КК України, він підлягає звільненню від відбування основного покарання з випробуванням, а також на нього слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які є необхідні і достатні для його виправлення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_71 покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, характер та ступінь його участі у вчиненні кримінального правопорушення, умови життя та виховання обвинуваченого, рівень його розвитку та інші його особливості, та вважає, що йому має бути призначене покарання у виді арешту, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що під час вирішення питання про залік досудового тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_71 слід керуватись правовим висновком, викладеним в постанові Великої палати Верховного суду від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17, провадження №13-31кс18), відповідно до якого:
якщо особа вчинила кримінальне правопорушення до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 18 травня 2017 року №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;
якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VIII(пряма дія Закону №2046-VIII).
За таких обставин, під час вирішення питання про залік досудового тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_44 слід керуватись ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арешту), оскільки він вчинив кримінальне правопорушення до 20 червня 2017 року, а саме 06 червня 2017 року.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-374 КПК України,
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_85 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту строком 3 місяці.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_86 до строку покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження його під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду в редакції Закону №838-VIII, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арешту) за період з 05 жовтня 2017 року по 28 листопада 2017 року, що становить 1 місяць 24 дні, що при перерахунку становить 3 місяці 18 днів.
Вважати ОСОБА_85 відбувшим покаранням призначене даним вироком суду.
Визнати ОСОБА_28 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Відповідно ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_28 від призначеного покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.
Визнати ОСОБА_33 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 75, ч. 1 ст. 76 КК України, з урахуванням положень, передбачених ст. 104 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_33 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Визнати ОСОБА_32 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 75, ч. 1 ст. 76 КК України, з урахуванням положень, передбачених ст. 104 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_32 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_28 та ОСОБА_87 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_20 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Речові докази: диски - залишити в матеріалах судового провадження, GPS- навігатор «Pioneer» та мобільний телефон «Samsung Galaxy Advance», зарядний пристрій до мобільного телефону «Samsung Galaxy Advance», USB-дріт 2 шт., пульт від автомагнітоли марки «Orion», флакон парфумів, автомобільний перехнідник (трійник) для електроприладів, сонцезахисні окуляри, ліхтарик, - залишити (повернути) ОСОБА_19 ; мопед «Ямаха» та дванадцять фрагментів мопеда, датчик спідометру, два поворотника, відрізок поролону залишити (повернути) ОСОБА_88 ; паспорт ОСОБА_20 залишити (повернути) ОСОБА_20 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя